prop · GS03149 · 2005-04-04 00:00:00 — Mot den bakgrunden bör brottsutredande befogenheter inte enbart utvidgas till brott enligt skattebrottslagen som rör tobaksvaror utan även till brott som rör alkoholvaror och mineraloljeprodukter. Att befogenheterna kommer att utvidgas till brott enligt skattebrotts- lagen som rör alkoholvaror kommer sannolikt få ganska liten eller ingen praktisk betydelse alls. Det beror på att införseln av alkoholdrycker och teknisk sprit är reglerad. Det krävs nämligen rätt enligt alkohollagen (1994:1738) eller lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit för att få föra in alkoholvaror. I båda lagarna görs undantag för alkoholvaror som förs in av resande för privat bruk. Den som för in alkoholvaror i strid med nämnda införselvillkor kan dömas för smuggling. Även om den straffbara gärningen i fråga om smuggling inte är att skatt undandragits, gör smugglingsbrottet det möjligt för att ingripa straffrättsligt mot illegal införsel av alkoholvaror från andra EU-länder. Eftersom den som för in alkoholvaror i syfte att undandra skatt sannolikt sällan har rätt att föra in varorna, har alltså befogenheter att ingripa mot införseln. Det som föreslås innebär i praktiken enbart att ges befogenhet att ingripa även på den grunden att det finns misstanke om att skatt undandragits. De utvidgade befogenheterna kommer dock sannolikt att få viss be- tydelse beträffande brott enligt skattebrottslagen som rör mineralolje- produkter. Illegal införsel av mineraloljeprodukter är nämligen ett bety- dande problem i norra . Det rör sig om finskt rödmärkt eldningsolja som förs in till utan att skatt betalas (se avsnitt 6). har befogenheter att inleda och leda förundersökningar och använda tvångsmedel för att utreda brott enligt smugglingslagen. Motsvarande befogenheter har beträffande brott enligt vissa i smugglingslagen särskilt angivna författningar om brottet rör införsel eller utförsel av varor. En rimlig utgångspunkt är därför att bör ges befogenhet att utreda brott enligt skattebrottslagen som rör införsel av punktskattepliktiga varor. Svensk punktskatt skall inte betalas när punktskattepliktiga varor förs ut från . Däremot kan en utförsel av varor leda till återbetalning av skatt som betalts i . Brott enligt skattebrottslagen kan därför i princip inte förekomma om varorna verkligen förs ut ur landet varför det saknas skäl att låta förundersökningsrätten omfatta skattebrott som rör utförsel av punkt- skattepliktiga varor. befogenheter att inleda och leda förundersökningar och använda tvångsmedel i brottsutredningar bör dock inte utvidgas generellt till alla brott enligt skattebrottslagen som rör införsel av punktskattepliktiga varor. Vilka brott enligt skattebrottslagen som Tull- verkets brottsutredande befogenheter bör utvidgas till bör nämligen styras av vilka brott kan upptäcka i sin kontrollverksamhet. Det bör därför röra sig om brott enligt skattebrottslagen som regelmässigt är fullbordade när genomför kontroller enligt LPK. Deklarationsbestämmelserna för punktskatt innebar tidigare i fråga om införsel från andra EU-länder att deklaration alltid skulle lämnas senare än tidpunkten för skatteskyldighetens inträde. Det innebar i sin tur att reglerna i skattebrottslagen om underlåtenhet att lämna deklaration i prin- cip inte var tillämpliga när varor påträffades vid en transportkontroll i samband med en införsel. I syfte att göra det möjligt att tillämpa skattebrottslagen i nu aktuella fall har dock deklarationstiderna tidigare- lagts för vissa skattskyldiga (prop. 2002/03:10 s. 7175). Deklarationstiderna har tidigarelagts för vissa skattskyldiga som för in punktskattepliktiga varor från andra EU-länder utan att iaktta vissa gemensamma regler om förfarandet för beskattningen. I dessa fall skall deklaration lämnas in senast vid den skattepliktiga händelsen, dvs. vid införseln eller påbörjandet av leveransen från det andra EU-landet. I fall där deklaration skall lämnas senare än vid den skattepliktiga händelsen, dvs. i alla andra fall än de behandlade, kommer det nästan undantagslöst att inte vara möjligt att tillämpa skattebrottslagen då varor påträffas vid en transportkontroll. I dessa fall kommer skattebrott att upptäckas vid skatterevisioner och annan kontroll, dvs. mer att upptäckas av . bör därför endast ges brottsutredande befogenheter avseende brott enligt skattebrottslagen som rör införsel av punktskattepliktiga varor från andra EU-länder för vilka deklaration skall lämnas senast vid den skattepliktiga händelsen. Eftersom deklaration för punktskattepliktiga varor som förs in från andra EU-länder inte skall lämnas till utan till kan det ifrågasättas om bör ges brottsutredande befogenheter beträffande brott enligt skattebrottslagen som rör oriktiga uppgifter i Syftet med att tidigarelägga deklarationstiderna för vissa skattskyldiga var att skattebrottslagen skulle kunna tillämpas när det vid en transportkontroll konstateras att deklaration inte lämnats. deklaration lämnats är det vidare som skall granska om deklarationen innehåller någon oriktig uppgift. Med hänsyn till det nu sagda bör befogenheter att inleda och leda förundersökningar och använda tvångsmedel i brottsutredningar endast utvidgas till brott enligt skattebrottslagen som rör införsel av punktskattepliktiga varor från andra EU-länder för vilka deklaration skall lämnas senast vid den skatte- pliktiga händelsen och för vilka deklaration inte lämnats i rätt tid. innebär att befogenheterna endast kommer att omfatta brott som avses i 24 §§ skattebrottslagen med angivna begränsningar. enligt skattebrottslagen som kan röra punktskattepliktiga varor kan i praktiken inte upptäcka vid kontroller enligt LPK, vilket antingen beror på att brotten inte är fullbordade när kontrollerna utförs eller på att vid kontrollerna inte kan få fram tillräckliga uppgifter för att konstatera att brott kan ha begåtts. synpunkt är det alltså tillräckligt att föreslå att skall ges befogenheter att inleda och leda förundersökningar och använda tvångs- medel i brottsutredningar beträffande brott som avses i 24 §§ skattebrottslagen och som rör införsel av punktskattepliktiga varor från andra EU-länder, om brottet rör skatt enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt eller lagen (1994:1776) om skatt på energi, för vilka deklaration skall lämnas senast vid den skattepliktiga och för vilka deklaration inte lämnats i rätt tid. anser mot bakgrund av det anförda att det däremot inte finns skäl till, såsom ansett, att i lagstiftningsärendet analysera om som ombud för skulle kunna ha uppgiften att ta emot deklarationer vid införsel av varorna. I det följande behandlas frågan om vilka tvångsmedel bör få använda i brottsutredningarna. Vilka tvångsmedel skall få använda i utredningar om skattebrott? Som redan slagits fast bör inte bara ges befogenhet att inleda och leda förundersökningar beträffande vissa skattebrott utan även befogenhet att använda tvångsmedel när skattebrott utreds. Frågan är Prop. 2004/05:149 dock vilka tvångsmedel bör ges befogenhet att använda. rimlig utgångspunkt för bedömningen är att befogenheterna inte bör vara mer omfattande än de befogenheter som har enligt smugg- lingslagen. I överensstämmelse med vad som gäller för utredningar om brott enligt LPK bör befogenheterna snarare vara något snävare än de befogenheter som följer av smugglingslagen. När det gäller frågan om vilka tvångsmedel som bör komma i fråga är det ganska självklart att vissa tvångsmedel som får användas vid utred- ningar om brott enligt smugglingslagen inte behövs för att utreda skatte- brott. Det rör sig om kroppsbesiktning och befogenhet att besluta om kroppsvisitation av varje resande som kommer med ett visst transport- medel (särskild kontroll). Däremot bör en tjänsteman vid ges samma befogenhet som en polisman att enligt besluta om kroppsvisitation eftersom det kan finnas behov av att söka efter hand- lingar m.m. som kan vara av betydelse för utredningen om skattebrott. Att ges samma befogenhet som en polisman i fråga om kroppsvisitation, men inte i fråga om kroppsbesiktning, stämmer överens med den ordning som gäller för brottsutredningar enligt LPK. I likhet med vad som gäller enligt LPK bör en tjänsteman vid även ges samma befogenhet som en polisman att enligt gripa den som misstänks för nu aktuella skattebrott och att besluta om beslag och husrannsakan. Det bör avslutningsvis påpekas att de förutsättningar som enligt rätte- gångsbalken gäller för gripande, beslag, husrannsakan och kroppsvisita- tion givetvis även gäller för utredningar av skattebrott. Befogenheterna att använda tvångsmedel i skattebrottsutredningar ut- vidgas alltså inte, utan vad som föreslås är endast att en tjänsteman vid skall ges samma befogenhet som en polisman att enligt rätte- gångsbalken besluta om gripande, beslag, husrannsakan och kroppsvisi- tation i utredningar om skattebrott som rör införsel av punktskattepliktiga varor för vilka deklaration skall lämnas senast vid den skattepliktiga händelsen och för vilka deklaration inte lämnats i rätt tid. Detta påverkar givetvis inte polisens befogenheter. Det föreslås alltså att skall ges befogenheter att inleda och leda förundersökningar och att använda tvångsmedel i utredningar av skattebrott som rör införsel av punktskattepliktiga varor från andra EU- länder för vilka deklaration skall lämnas senast vid den skattepliktiga händelsen och för vilka deklaration inte lämnats i rätt tid. Befogenheterna att använda tvångsmedel skall motsvara de befogenheter som har vid utredningar av brott enligt LPK. Förslagen föranleder ändringar i 1 § smugglingslagen och 1 § skatte- brottslagen. Ändringarna föreslås träda i kraft . Ränta vid skyldighet att betala energiskatt i Regeringens förslag: Ränta skall tas ut om ett företag sedermera skall beskattas för den elektriska kraft som förbrukats utan skatt inom ramen för ett program för energieffektivisering. Bakgrunden till regeringens förslag: I regeringens proposition 2003/04:170 föreslås en lag om program för energieffektivisering. Propo- sitionen innehåller också förslag om ändringar i lagen (1994:1776) om skatt på energi som innebär att elektrisk kraft som förbrukats i sådan verksamhet som omfattas av ett program för energieffektivisering skatte- befrias. har i huvudsak beslutat i enlighet med regeringens förslag (bet. 2004/05:NU7, rskr. 2004/05:90). Enligt lagen om skatt på energi skall de företag som inte uppfyllt sina åtaganden inom ramen för programmet göras skattskyldiga för den kraft som förbrukats i sådan verksamhet som omfattas av programmet. Det- samma gäller om ett godkännande att delta i ett program återkallats. Skattskyldigheten inträder för tillsynsmyndighetens beslut om att åtagandena enligt programmet inte uppfyllts eller vid myndig- hetens beslut att återkalla ett godkännande att delta i programmet. Skälen för regeringens förslag: Ränta tas normalt inte ut för tiden innan skyldigheten att betala skatt inträder. Om ett företag skall beskattas för den elektriska kraft som förbrukats utan skatt med anledning av att åtaganden inom ramen för programmet inte uppfyllts eller godkännandet att delta i programmet återkallats, är dock avsikten att den ekonomiska fördel som det innebär att betala skatten än vad som skulle varit fallet utan skattebefrielse skall beaktas vid skatteuttaget. Hänsyn måste således tas till att skatten skjutits upp för det företag som skall beskattas i efterhand. Ränta bör därför tas ut för den period som skattebefrielsen utgått, dvs. för tiden innan skattskyldighetens inträde. Ränta i energibeskattningssammanhang tas ut med stöd av bestämmel- ser i skattebetalningslagen (1997:483). Dessa bestämmelser avser dock situationer där det finns en skattskyldig som beskatt- ningsbeslutet avser. Eftersom skattskyldighet uppkommer först efter det att tillsynsmyndigheten för programmet beslutat att åtagandena inte upp- fyllts eller att återkalla godkännandet att delta i programmet, kan nu- varande bestämmelser om ränta inte tillämpas för den tid den elektriska kraften varit skattebefriad. En ny paragraf om uttag av ränta bör därför enligt regeringens mening införas i skattebetalningslagen innebärande att vid beskattningsbeslut som grundas på tillsynsmyndighetens beslut att åtagandena i ett program för energieffektivisering inte uppfyllts eller att återkalla godkännandet att delta i ett program, skall ränta tas ut från skattebefrielsens början. Skattebefrielsen för elektrisk kraft som förbrukats inom ramen för ett program om energieffektivisering kan ges antingen genom att ett avdrag görs för skatten i leverantörens punktskattedeklaration eller genom att skatten återbetalas till förbrukaren. Den som i egenskap av producent eller leverantör är skattskyldig för elektrisk kraft gör avdrag i sin punkt- skattedeklaration för sin egen förbrukning av elektrisk kraft inom ett Den som är godkänd skattebefriad förbrukare med Prop. 2004/05:149 anledning av deltagande i ett program för energieffektivisering får köpa elektrisk kraft utan skatt från en elleverantör. Leverantören gör avdrag för skatten på dessa leveranser i sin punktskattedeklaration. Den som inte är skattskyldig (producent eller leverantör) och inte heller är godkänd som skattebefriad förbrukare, får ansöka om återbetalning av skatten hos . Ränteberäkning måste således utgå från olika tidpunkter beroende på vilket förfarande som använts vid skattebefrielsen. Om befrielse getts genom ett avdrag i leverantörens punktskattedeklaration, kan ränta beräk- nas från tidpunkten för när skatten skulle ha betalats om avdrag inte gjorts för skatten i deklarationen. Om skatten återbetalats till förbrukaren kan räntan beräknas från tidpunkten för det tidigare beslutet att återbetala skatten. I de fall den elektriska kraften förbrukats av den som gjort avdrag i den egna punktskattedeklarationen kan tidpunkten för ränteberäkningen fast- ställas utifrån tidigare avlämnade punktskattedeklarationer. Motsvarande gäller i de fall där den elektriska kraften förbrukats av någon som är godkänd skattebefriad förbrukare. I dessa fall kan beskattnings- myndigheten med stöd av uppgifter från leverantören fastställa tid- punkten för när ränta skall börja tas ut. Om det inte är möjligt att med föreläggande förmå leverantören att lämna nödvändiga uppgifter, bör räntan kunna beräknas från och med dagen efter förfallodagen för betalning av skatt i den senaste punktskattedeklaration där avdrag kan antas ha gjorts av leverantören. Därmed minimeras risken för att påföra den skattskyldige ränta med ett för högt belopp. Om skattebefrielsen uppnåtts genom återbetalning kan dagen efter dagen för beslutet om återbetalning ligga till grund för ränteberäkningen. Vid efterbeskattning, anstånd med att betala skatt eller vid omprövning av ett skattebeslut tas ränta ut med en räntesats som motsvarar den s.k. basräntan. Basräntan har varierat mellan . Ränta i samband med att skatt tas ut för elektrisk kraft som varit skattebefriad med anledning av deltagande i program för energieffektivisering, kan lämpligen beräknas på samma sätt. Förslaget föranleder att det införs en ny paragraf, 19 kap. 7 a §, i skattebetalningslagen. Bestämmelsen föreslås träda i kraft . Bestämmelsen föreslås endast tillämpas för tiden från och med ikraftträdandet. Om ett företag har påbörjat ett deltagande i ett program för energieffektivisering före den föreslagna tidpunkten för ikraft- trädandet, utgår således ränta från bestämmelsens ikraftträdande och inte från tidpunkten för när skatten skulle ha betalats eller tidpunkten för beslutet att återbetala skatten. 10 Utförsel av tuggtobak Regeringens förslag: Skatt skall inte betalas för tuggtobak som har levererats till köpare i ett annat . Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande bestämmelser i lagen (1994:1563) om tobaksskatt kan den som är skattskyldig för snus och tuggtobak inte göra avdrag eller begära återbetalning av skatt på snus och tuggtobak som har levererats till köpare i ett annat . har i en skrivelse till (dnr Fi2004/3710) begärt att en sådan möjlighet skall införas i lagen om tobaksskatt. Artikel 8 i och rådets direktiv /37/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra för- fattningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror stadgar att medlemsstaterna skall förbjuda utsläppandet på marknaden av tobak för användning i munnen. Förbudet infördes ursprungligen genom rådets direktiv /41/EEG av om ändring av direktiv /622/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av tobaksvaror. Tobak för användning i munnen definierades i direktiv /41/EEG som alla produkter för användning i munnen, utom sådana som är avsedda att rökas eller tuggas, och som helt eller delvis är framställda av tobak i pulver- eller partikelform eller i någon kombination av dessa former särskilt i portionspåsar eller porösa påsar eller i en form som påminner om livsmedel. Definitionen av tobak för användning i munnen överfördes ordagrant till det nya direktivets artikel 2.4. Vid tillträdet till unionen beviljades enligt artikel 151 i Anslutningsakten för , och undantag från snusförbudet. Enligt Anslutningsakten skulle vidta de åtgärder som behövdes för att säkerställa att varan inte släpptes ut på marknaden i de medlemsstater där direktiv /622/EEG och 92/41/EEG var tillämpliga fullt ut. har genom förordningen (1994:1266) om förbud mot export av snus infört ett förbud att exportera snus till en medlemsstat i Europeiska unionen som utfärdat förbud mot att varorna släpps ut på marknaden. Förbudet mot försäljning av snus i direktiv /37/EEG har prövats av , mål C-210/03 och C-434/02. Domstolen har kommit fram till att det existerande förbudet mot försäljning av snus inom gemenskapen är förenligt med gemenskapsrätten och det kommer därför att fortsätta att gälla. Med anledning härav finner regeringen inte skäl att föreslå någon möjlighet till avdrag eller återbetalning av skatt för försäljning av snus till ett annat . Däremot finner regeringen att det finns skäl för att medge en sådan möjlighet för skatt på tuggtobak som har levererats till köpare i ett annat . Regeringen föreslår att en möjlighet att göra avdrag eller begära åter- betalning av skatt på tuggtobak som har levererats till köpare i ett annat införs i 40 § lagen om tobaksskatt, samt i en ny 40 a § samma lag. Bestämmelserna föreslås träda i kraft . Dessutom föreslås vissa rubrikändringar i lagen om tobaksskatt i syfte att förtydliga lagen. 11 Justering i lagen om punktskattekontroll av Prop. 2004/05:149 transporter m.m. av alkoholvaror, Regeringens förslag: När lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter tidigare ändrades, blev av förbiseende en hänvisning till den ändrade bestämmelsen inte ändrad i motsvarande mån. Detta rättas nu till. Skälen för regeringens förslag: Genom tidigare ändring i 3 kap. 5 § lagen om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter (LPK) kom av förbiseende en hänvisning till denna bestämmelse i 3 kap. 6 § första stycket 2 LPK inte att ändras i motsvarande mån (prop. 2003/04:1). Detta rättas nu till genom att 3 kap. 6 § första stycket 2 hänvisar till 3 kap. 5 § tredje stycket. Ändringen är således enbart redaktionell. 12 Offentlig-finansiella och andra effekter 12.1Lagförslagen beträffande straffrättsliga åtgärder mot skatteundandraganden avseende alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter Regeringens bedömning: Lagförslagen anses inte ge upphov till ökade kostnader för vare sig , domstolar eller andra myndigheter. Promemorians bedömning: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att sammantaget kommer ett genomförande av förslagen sannolikt att innebära en ökad belastning för såväl allmän domstol som allmän förvaltningsdomstol samt noterar att förslaget är ett av många som inneburit att de allmänna förvaltningsdomstolarna belastas ytterligare utan att ökade resurser ställs till förfogande. poängterar att varje nykriminalisering innebär ytterligare arbetsuppgifter jämte därmed förenade kostnadsökningar och prioriteringsproblem för polisen och anför att det synes vara fallet även med de aktuella förslagen. Styrelsen delar därför inte bedömningen att polisen endast kommer att drabbas av en försumbar ökning av arbetsbördan. har inget att erinra mot förslagen eller promemorians innehåll i övrigt. Skälen för regeringens bedömning: I propositionen föreslås att den som uppsåtligen tar befattning med punktskattepliktiga varor som varit föremål för brott som avses i 24 §§ skattebrottslagen (1971:69) skall dömas för olovlig befattning med punktskattepliktiga varor till böter eller fängelse i högst . För grovt brott är straffskalan fängelse i lägst och högst . Detta leder även till att det på nytt införs en möjlighet att förverka t.ex. cigaretter som varit föremål för sådana skatteundandraganden. Dessutom föreslås att skall få befogenheter att inleda och leda förundersökningar och använda straffprocessuella tvångsmedel beträffande skattebrott som rör införsel av punktskattepliktiga varor från andra EU-länder för vilka deklaration skall lämnas senast vid den skattepliktiga händelsen och för vilka deklaration inte lämnats. Genom förslagen återställs i mångt och mycket den ordning avseende skatteundandraganden på cigaretter, alkohol och mineraloljor som gällde före utvidgningen av EU . Som redogörs för i avsnitt 6 innebar utvidgningen att möjligheterna att ingripa straffrättsligt mot skatteundandraganden i trafiken med de nya medlemsländerna allvarligt försämrades. förlorade sina befogenheter att utreda skatteundandragandena och det blev i princip straffritt att ta befattning med bl.a. cigaretter på vilka tobaksskatt undandragits. Vidare försvann möjligheten att förverka t.ex. cigaretter som varit föremål för sådana skatteundandraganden. Det är detta som åtgärdas och en rimlig utgångspunkt vid bedömningen av förslagens effekter är därför förhållandena före . Förslagen innehåller dock vissa nyheter i förhållande till vad som gällde före . brottsutredande befogenheter omfattade före enbart skattundandraganden i trafiken med de nya medlemsländerna men inte skatteundandraganden i trafiken med övriga medlemsländer. Den utvidgning av brotts- utredande befogenheter som föreslås omfattar skatteundandraganden i trafiken med samtliga medlemsländer och det är alltså en nyhet i för- hållande till vad som gällde före . En annan nyhet i förehållande till vad som gällde före utvidgningen är att det straffbara området för olovlig befattning med punktskattepliktiga varor inte bara omfattar tobaks- och alkoholvaror samt mineralolje- produkter på vilka skatt undandragits i trafiken med de nya medlems- länderna, utan alla slags skatteundandraganden dvs. även fall där skatt undandragits genom inhemska transaktioner. Nytt är också att punkt- skattepliktiga varor som varit föremål för skatteundandraganden kan förverkas oavsett i vilket sammanhang skatten undandragits. Det som är nytt i förhållande till vad som gällde före är alltså att de föreslagna bestämmelserna är tillämpliga på skatteundan- draganden som sker i trafiken med andra medlemsländer än de nya och att brottet olovlig befattning med punktskattepliktiga varor samt bestäm- melsen om förverkande även omfattar inhemska skatteundandraganden. Effekterna av dessa nyheter förväntas dock bli ringa eftersom merparten av skatteundandragandena sker i trafiken med de nya medlemsländerna. Såväl som bedömer nämligen att merparten av skatteundandraganden sker i trafiken med de nya medlemsländerna och att skatteundandragandena i trafiken med övriga medlemsländer är förhållandevis begränsade (se avsnitt 6). Att t.ex. tobaksskatt undandras genom inhemska transaktioner är dessutom säll- synt.