prop · GT0342 · 2005-11-08 00:00:00 — c)brottet har begåtts till förmån för en juridisk person som är etablerad inom medlemsstatens territorium. Av punkt 2 följer dock att en medlemsstat får besluta att inte tillämpa eller endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheter tillämpa bestämmelserna om behörighet i punkt 1 b och c, om brottet har begåtts utanför dess territorium. En medlemsstat som enligt sin lagstiftning inte utlämnar sina egna medborgare skall enligt punkt 3 vidta nödvändiga åtgärder för att faststäl- la sin behörighet över och i förekommande fall väcka åtal för de brott som avses i artiklarna 2 och 3 när de har begåtts av en av dess egna med- borgare utanför dess territorium. Enligt punkt 4 skall medlemsstater som beslutar att tillämpa punkt 2 underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen om detta, i för- kommande fall med uppgift om i vilka särskilda fall eller under vilka särskilda omständigheter som beslutet gäller. 4.10Artiklarna 911 Genomförande, ikraftträdande m.m. Artikel 9 anger när rambeslutet skall vara genomfört i nationell rätt och hur genomförandet skall följas upp. Enligt punkt 1 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att följa bestämmelserna i rambeslutet . Enligt punkt 2 skall medlemsstaterna senast till rå- dets generalsekretariat och kommissionen överlämna texten till de be- stämmelser som införlivar rambeslutet i deras nationella lagstiftning. Kommissionen skall lägga fram en rapport för och rådet om hur genomförandet av rambeslutet fungerar, inklusive vilka konsekvenser det haft för det rättsliga samarbe- tet på området olaglig narkotikahandel. På grundval av denna rapport . 2005/06:42 skall rådet senast efter rapportens överlämnande bedöma om medlemsstaterna har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa rambeslutet. Av artikel 10 följer att rambeslutet skall tillämpas på . Enligt artikel 11 träder rambeslutet i kraft dagen efter dess offentliggö- rande i Europeiska unionens officiella tidning. I samband med antagandet av rambeslutet gjorde rådet ett uttalande, som togs till rådets protokoll. I uttalandet fördömer rådet alla former av olag- lig narkotikahandel. Vidare betonar rådet bl.a. vikten av att inta en fast hållning mot olaglig narkotikahandel på alla nivåer. 5Gällande svensk rätt och behovet av lagändringar 5.1.1Ansvarsbestämmelser om narkotikabrott och narkotikasmuggling Bestämmelser om olovlig befattning med narkotika finns i narkotika- strafflagen (1968:64). Bestämmelser om olovlig införsel och utförsel av narkotika finns dock i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Enligt 1 § första stycket narkotikastrafflagen döms den som olovligen 2.framställer narkotika som är avsedd för missbruk, 3.förvärvar narkotika i överlåtelsesyfte, 4.anskaffar, bearbetar, förpackar, transporterar, förvarar eller tar annan sådan befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk, 5.bjuder ut narkotika till försäljning, förvarar eller befordrar vederlag för narkotika, förmedlar kontakter mellan säljare och köpare eller företar någon annan sådan åtgärd, om förfarandet är ägnat att främja narkotika- handel, eller 6.innehar, brukar eller tar annan befattning med narkotika, om gärningen sker uppsåtligen, för narkotikabrott till fängelse i högst . Om brottet med hänsyn till arten och mängden narkotika samt övriga omständigheter är att anse som ringa, döms enligt 2 § till böter eller fängelse . Om brottet är att anse som grovt, döms enligt 3 § för grovt narkotika- brott. Straffskalan är fängelse i lägst och högst . Vid bedöm- ningen av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller yrkesmäs- sigt, avsett särskilt stor mängd narkotika eller annars varit av särskilt far- lig eller hänsynslös art. Bedömningen skall grundas på en sammanväg- ning av omständigheterna i det särskilda fallet. Den som av grov oaktsamhet begår en gärning som avses i 1 § första stycket 15 narkotikastrafflagen döms enligt 3 a § samma lag för vårds- löshet med narkotika till böter eller fängelse i högst . I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Enligt 3 § lagen om straff för smuggling döms den som förfar på visst sätt i samband med införsel eller utförsel till landet av vissa varor för smuggling. Om gärningen gäller narkotika, skall enligt 6 § dömas för narkotikasmuggling till fängelse i högst . Om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Om brottet är att anse som grovt, döms för grov narkotikasmuggling till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt skall särskilt beak- tas om det har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, avsett särskilt stor mängd narkotika eller annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. Bedömningen skall grundas på en sammanvägning av omständigheterna i det särskilda fallet. I 8 § narkotikastrafflagen definieras narkotika som läkemedel eller häl- sofarliga varor med beroendeframkallande egenskaper eller euforiseran- de effekter eller varor som med lätthet kan omvandlas till varor med så- dana egenskaper eller effekter och som 1.på sådan grund är föremål för kontroll enligt en internationell över- enskommelse som har biträtt, eller 2.av regeringen har förklarats vara att anse som narkotika enligt lagen. I bilaga till förordningen (1992:1554) om kontroll av narkotika (narko- tikakontrollförordningen) förtecknas de substanser som av regeringen förklarats vara narkotika. Enligt 1 § andra stycket lagen (1992:860) om kontroll av narkotika (narkotikakontrollagen) och 3 § narkotikakontroll- förordningen skall upprätta och kungöra förteckningar över narkotika. I dessa förteckningar anges samtliga ämnen som klassifi- cerats som narkotika genom regeringens beslut och genom internationel- la överenskommelser som biträtt. Så kallade prekursorer är ämnen som kan användas vid framställning av narkotika. Sådana ämnen anses inte som narkotika. Ämnena har ofta även andra, legala, användningsområden. För att motverka illegal fram- ställning av narkotika är den legala hanteringen av prekursorer omgärdad av stränga föreskrifter. Bestämmelser rörande detta finns bl.a. i narkoti- kakontrollagen och gemenskapslagstiftning på området. Regleringen in- nebär att verksamhet avseende prekursorer kan kräva tillstånd. Den som bedriver sådan verksamhet utan tillstånd eller som i övrigt handlar i strid mot vissa bestämmelser i lagen eller gemenskapslagstiftningen döms, om gärningen inte är straffbelagd enligt narkotikastrafflagen eller lagen om straff för smuggling, till böter eller fängelse i högst . För ansvar är det tillräckligt med oaktsamhet. I ringa fall döms inte till ansvar. Enligt 7 a § narkotikakontrollagen avses med narkotikaprekursorer i den lagen ett ämne som kan användas för olaglig framställning av narkotika och som finns upptaget i bilaga till och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av om narkotikaprekursorer eller rådets förordning (EG) nr 111/2005 av om regler för övervakning av handeln med narkotikaprekursorer mellan gemenska- pen och tredjeländer. Bland de ämnen som är förtecknade finns efedrin, Prop. 2005/06:42 aceton, saltsyra och svavelsyra. 5.1.2Ansvarsbestämmelser om anstiftan, medhjälp och försök Enligt de allmänna medverkansbestämmelserna (23 kap. 4 § brottsbal- ken) gäller ansvar som är föreskrivet för viss gärning inte endast den som har utfört gärningen utan även den som har främjat gärningen med råd eller dåd. Med uttrycket råd eller dåd avses att främjandet skall ha skett med psykiska eller fysiska medel. Enligt normalt språkbruk främjas en gärning när någon har gjort något som underlättar eller i vart fall är ägnat att underlätta gärningens utförande. I medverkansbestämmelserna har uttrycket getts en vidare betydelse och kan innefatta även medverkan som inte utgjort någon förutsättning för brottet. Det innebär att medver- kansansvar kan komma i fråga för den som endast obetydligt har bidragit till gärningen. Den som inte är att anse som gärningsman skall dömas för anstiftan av brottet, om han eller hon har förmått annan till utförandet, och annars för medhjälp till detta. Varje medverkande är självständigt ansvarig, dvs. ansvarig oberoende av om det är möjligt att straffa någon annan medver- kande. Ansvaret är dock beroende av att en straffbelagd gärning har ut- förts. Varje medverkande bedöms efter det uppsåt eller den oaktsamhet som ligger honom eller henne till last. Bestämmelserna om anstiftan och medhjälp gäller vid alla brottsbalks- brott samt brott i specialstraffrätten för vilka fängelse är föreskrivet eller en särskild föreskrift finns om att medverkan skall bestraffas. Bestäm- melserna gäller inte om något annat följer av vad för särskilda fall är fö- reskrivet. Anstiftan av och medhjälp till grovt narkotikabrott, narkotikabrott av normalgraden och ringa brott är straffbart enligt 5 § narkotikastrafflagen om gärningen inte innefattar endast befattning enligt 1 § första stycket 6, dvs. innehav, brukande eller annan befattning med narkotika. Anstiftan och medhjälp är också straffbart när det gäller narkotikasmuggling av normalgraden och ringa sådant brott samt grov narkotikasmuggling. Försök och förberedelse till brott är straffbart i de fall det finns ett sär- skilt stadgande om det (23 kap. 1 och 2 §§ ). Den som påbör- jat utförandet av ett visst brott utan att det kommit till fullbordan skall dömas för försök till brottet, om det förelegat fara för att handlingen skulle leda till brottets fullbordan eller sådan fara endast på grund av till- fälliga omständigheter varit utesluten. För förberedelse kan bl.a. dömas en person som tagit befattning med något som är särskilt ägnat att använ- das som hjälpmedel vid brott. I 4 § narkotikastrafflagen föreskrivs ansvar för försök och förberedelse till narkotikabrott och grovt narkotikabrott liksom för stämpling till nar- kotikabrott, som inte är att anse som ringa, och till grovt narkotikabrott. Enligt bestämmelsen döms till ansvar enligt 23 kap. . För ansvar förutsätts att gärningen avsett annan befattning än som anges i 1 § första stycket 6 narkotikastrafflagen. Enligt 14 § lagen om straff för smuggling är försök till narkotika- smuggling och grov narkotikasmuggling liksom förberedelse och stämp- ling till narkotikasmuggling, som inte är ringa, och grov narkotikasmugg- Prop. 2005/06:42 ling straffbart. Straffskalan för narkotikabrott är fängelse i högst . Vid ringa brott är straffskalan böter eller fängelse . För grovt narko- tikabrott sträcker sig straffskalan från fängelse upp till fängelse. Straffskalorna för narkotikasmuggling av normalgraden, ringa narkotikasmuggling och grov narkotikasmuggling är desamma. Straffet för försök bestäms högst till vad som gäller för fullbordat brott och får inte sättas under fängelse om lägsta straff för det fullbordade brottet är fängelse eller däröver (23 kap. 1 § ). Straffet för förberedelse skall sättas under den högsta och får sättas un- der den lägsta gräns som gäller för fullbordat brott. Högre straff än fäng- else får bestämmas endast om fängelse eller däröver kan följa på det fullbordade brottet (23 kap. 2 § ). För anstiftan och medhjälp gäller sedvanliga straffskalor. Det finns dock en möjlighet till straffnedsättning vid medverkan i vissa särskilda fall (23 kap. 5 § ). Enligt 6 § narkotikastrafflagen skall narkotika som har varit föremål för brott enligt lagen förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. stället för narkotikan får dess värde förklaras förverkat. sådant brott skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett sådant brott eller värdet av det mottagna, om mottagan- det utgör brott enligt lagen. Som utbyte av brott anses enligt 36 kap. 1 a § även egendom som har trätt i stället för utbyte, avkastning av utbyte samt avkastning av det som trätt i stället för utbyte. som har använts som hjälpmedel vid brott enligt lagen får förklaras för- verkad, om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt lagen, om brottet har fullbordats eller om förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse eller stämpling, samt egendom med vilken har tagits befattning som ut- gör brott enligt lagen. I stället för sådan egendom får dess värde förklaras Påträffas injektionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprutning i människokroppen, eller andra föremål, som är särskilt äg- nade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika, hos någon som har begått brott enligt lagen eller i ett utrymme som dis- poneras av honom eller i förbindelse med narkotika som har varit före- mål för brott enligt lagen, skall föremålen, oavsett vem de tillhör, förkla- ras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. I fråga om beslag gäller enligt 7 § narkotikastrafflagen bestämmelserna om beslag i med de avvikelserna att 2 § 1 och 3 § lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. skall tilläm- pas när beslag har skett av narkotika eller injektionssprutor, kanyler eller andra föremål särskilt ägnade för missbruk av eller annan befattning med Prop. 2005/06:42 narkotika. Av den lagen följer bl.a. att beslagtagen egendom under vissa förutsättningar får förstöras eller säljas trots att något förverkande ännu inte skett. I 7 § narkotikastrafflagen ges vissa kompletterande reg- ler. Även i lagen om straff för smuggling finns bestämmelser om förver- kande. Enligt 16 § skall, om det inte är uppenbart oskäligt, följande egendom förklaras förverkad: 1.vara som varit föremål för brott enligt lagen eller en sådan varas värde, 2.utbyte av brott enligt lagen, och 3.vad någon tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott enligt lagen, eller värdet av det mottagna, om mottagandet utgör brott enligt lagen. Enligt 17 § får egendom som har använts som hjälpmedel vid brott en- ligt lagen förklaras förverkad, om förverkandet behövs för att förebygga brott enligt lagen eller om det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt lagen, om brottet har fullbordats eller om förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse eller stämpling. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Förverkandebestämmelserna i narkotikastrafflagen och lagen om straff för smuggling motsvarar åtaganden som gjorts på området inom Europa- rådet och Europeiska unionen, bl.a. genom konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinnig av brott. Bestämmelser om att förmildrande omständigheter skall beaktas vid be- dömningen av ett brotts straffvärde och vid straffmätningen finns i 29 kap. . Exempelvis skall rätten vid straffmätningen utöver brottets straffvärde i skälig omfattning beakta om den tilltalade efter förmåga sökt förebygga eller avhjälpa eller begränsa skadliga verkningar av brottet eller om den tilltalade frivilligt angett sig (5 § första stycket 2 och 3). Det finns också en möjlighet att i skälig omfattning beakta om någon annan omständighet föreligger som påkallar att den tilltalade får ett lägre straff än brottets straffvärde motiverar (5 § första stycket 8). Rätten får också döma till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet, om särskilda skäl påkallar det (5 § andra stycket). Om det med hänsyn till någon omständighet som angetts är uppenbart oskäligt att döma till påföljd, skall rätten meddela påföljdseftergift (6 §). Ansvar och påföljder för juridiska personer I svensk rätt finns bestämmelser om att näringsidkare skall åläggas före- tagsbot för brott som begåtts i utövningen av näringsverksamhet (36 kap. 710 §§ ). En förutsättning är att brottsligheten har inneburit ett grovt åsidosättande av de särskilda skyldigheter som är förenade med verksamheten eller annars varit av allvarligt slag. näringsidkaren inte har gjort vad som skäligen kunnat krävas för att före- Prop. 2005/06:42 bygga brottsligheten. Företagsbot skall dock inte åläggas om brottslighe- ten har varit riktad mot näringsidkaren eller om det annars skulle vara uppenbart oskäligt att ålägga företagsbot. Företagsbot skall fastställas till lägst och högst tre mil- joner kronor. När storleken av boten fastställs skall särskild hänsyn tas till brottslighetens art, omfattning och förhållande till näringsverksamhe- ten. En företagsbot kan efterges eller jämkas under särskilda förutsätt- ningar. I lagrådsremissen Företagsbot beslutad har reger- ingen bl.a. föreslagit att förutsättningarna för åläggande av företagsbot skall utvidgas och att maximibeloppet för företagsbot skall höjas. Svenska regler om straffrättslig behörighet (domsrätt) finns främst i 2 kap. . För brott som har begåtts här i riket döms efter svensk lag och vid svensk domstol (1 §). Detsamma gäller om det är ovisst var ett brott har förövats men det finns skäl att anta att det har be- gåtts inom riket. Ett brott anses begånget där den brottsliga handlingen företogs, där brottet fullbordades eller, vid försök, där brottet skulle ha fullbordats (4 §). För brott som har begåtts utom riket döms också efter svensk lag och vid svensk domstol, om brottet har begåtts av svensk medborgare eller utlänning med hemvist i (2 §). Svensk behörighet för utomlands begångna brott gäller också i vissa särskilt angivna fall andra utlänningar, exempelvis utlänning som efter brottet blivit svensk medborgare. Det- samma gäller utlänning som vistas i , om brottet kan medföra fängelse . Dessa behörighetsregler förutsätter att gärningen inte är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten. Därutöver har svenska domstolar en vidsträckt behörighet att döma för brott som begåtts utomlands, bl.a. för brott som har förövats mot , svensk kommun eller annan menighet eller svensk allmän inrättning och brott som har ett minimistraff fängelse (3 §). Det finns dock ett principiellt krav på åtalsförordnande för utomlands begångna gär- ningar (5 § andra stycket). Enligt lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en eu- ropeisk arresteringsorder får överlämnande av en person som eftersöks för lagföring inte vägras enbart på den grunden att personen är medbor- gare i den anmodade staten. Lagen, som bygger på ett rambeslut, tilläm- pas i förhållande till andra EU-stater. 5.2Handlingar som skall vara straffbelagda 5.2.1Brott i samband med handel med narkotika Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller rambeslutets krav om kriminalisering av brott i samband med handel med narkotika. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 2 punkt 1 a skall följande handlingar vara straffbelagda som brott i samband med handel med narkotika när de begås uppsåtligt och orättmätigt: framställning, tillverkning, extraktion, beredning, erbjudande, utbjudande till försälj- ning, distribution, försäljning, överlåtelse av varje slag, förmedling, för- sändelse, transitering, transport, import eller export av narkotika. Narko- tika definieras i artikel 1 punkt 1 a och b. De ämnen som anses som narkotika enligt de instrument som rambe- slutet hänvisar till i definitionen är klassificerade som narkotika enligt svensk lagstiftning. I narkotikastrafflagens 8 § definieras narkotika som läkemedel eller hälsofarliga varor med beroendeframkallande egenskaper eller euforiserande effekter eller varor som med lätthet kan omvandlas till varor med sådana egenskaper eller effekter och som på sådan grund är föremål för kontroll enligt en internationell överenskommelse som har biträtt, eller av regeringen har förklarats vara att anse som narkotika. I bilaga till narkotikakontrollförordningen finns en förteckning över substanser som skall anses som narkotika enligt narkotikastraffla- gen. I klassificeras t.o.m. ämnen som narkotika i större utsträck- ning än vad som följer av rambeslutets krav. Rambeslutet innehåller ex- empelvis inget krav på att växten kat skall vara klassad som narkotika, vilket den är i . I är det straffbelagt som narkotikabrott enligt 1 § narkotika- strafflagen att uppsåtligt och olovligt 2.framställa narkotika som är avsedd för missbruk, 3.förvärva narkotika i överlåtelsesyfte, 4.anskaffa, bearbeta, förpacka, transportera, förvara eller ta annan så- dan befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk, 5.bjuda ut narkotika till försäljning, förvara eller befordra vederlag för narkotika, förmedla kontakter mellan säljare och köpare eller företa nå- gon annan sådan åtgärd, om förfarandet är ägnat att främja narkotikahan- del, eller 6.inneha, bruka eller ta annan befattning med narkotika. Rambeslutet sträcker sig inte lika långt som den svenska kriminalise- ringen. Det tar i första hand sikte på de mer allvarliga typerna av narkoti- kabrott. Gärningar som syftar till privat konsumtion omfattas inte. Detta framgår av punkten 4 i ingressen och artikel 2 punkt 2. Att framställa, tillverka, extrahera och bereda narkotika enligt rambe- slutet måste anses kriminaliserat enligt 1 § första stycket 2 och 4 narkoti- kastrafflagen, dvs. som framställning eller t.ex. bearbetning av narkotika. Att erbjuda och bjuda ut narkotika till försäljning måste anses straffbe- lagt enligt 1 § första stycket 5 narkotikastrafflagen som att bjuda ut nar- kotika till försäljning eller företa någon annan sådan åtgärd, om förfaran- det är ägnat att främja narkotikahandel. För att det skall vara fråga om narkotikahandel i lagens mening skall det vara fråga om mer organiserad eller annars grövre narkotikabrottslighet (prop. 1982/83:141 s. 21 och NJA 1991 s. 110). Artikelns krav på kriminalisering av erbjudande och utbjudande skall, som nämnts ovan, läsas i ljuset av punkten 4 i ingressen och artikel 2 punkt 2. Att erbjuda eller bjuda ut narkotika till försäljning Prop. 2005/06:42 kan även bedömas som innehav eller annan befattning med narkotika i enlighet med 1 § första stycket 6. Att distribuera, förmedla, försända, transitera och transportera narkoti- ka är straffbart enligt 1 § första stycket 4 narkotikastrafflagen, som om- fattar anskaffning, bearbetning, förpackning, transport, förvaring eller annan sådan befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk. Att försälja och överlåta narkotika utgör brott enligt 1 § första stycket 1 narkotikastrafflagen, dvs. utgör straffbar överlåtelse av narkotika. Att importera och exportera narkotika är straffbelagt som narkotika- smuggling enligt 6 § lagen om straff för smuggling. Enligt artikel 2 punkt 1 b skall vidare uppsåtlig och orättmätig odling av opiumvallmo, kokabuske eller cannabisväxt straffbeläggas. Med framställning av narkotika i 1 § första stycket 2 narkotikastrafflagen avses enligt förarbetena också sådan framställning som sker genom od- ling av narkotiska växter (a. prop. s. 33). De förfaranden som avses i punkten 1 b är därför att bedöma som narkotikabrott enligt narkotika- strafflagen. Enligt artikel 2 punkt 1 c skall det vara straffbart att uppsåtligt och orättmätigt inneha eller köpa narkotika i något av de syften som anges under led a, dvs. för att t.ex. tillverka eller sälja narkotika. Innehav, oav- sett syftet därmed, utgör brott enligt 1 § första stycket 6 narkotika- strafflagen. Innehav i sådana syften som anges i rambeslutet är emellertid även att bedöma som brott enligt 1 § första stycket 4, nämligen som förvaring eller annan sådan befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk. Köp av narkotika i de syften som anges i rambeslutet är att bedöma som brott enligt 1 § första stycket 3 narkotikastrafflagen, som straffbelägger förvärv i överlåtelsesyfte. Som ringa narkotikabrott enligt 2 § narkotikastrafflagen bedöms i hu- vudsak brukande och innehav av mindre mängder narkotika för eget bruk.