prop · GS0386 · 2005-03-21 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2004/05:86 Statlig organisation för handikappolitisk samordning Skr. Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogör regeringen för sina intentioner avseende en förändrad organisation för samordningen av arbetet inom det handikappolitiska området. Regeringen avser att inrätta en myndighet som har ansvar för den övergripande samordningen av genomförandet av handikappolitiken. I skrivelsen redovisar regeringen behoven av en förändrad organisationsstruktur, hur samordningsmyndigheten skall verka och hur den skall vara organiserad. Regeringen redogör också för hur verksamheter som åligger , utbildningsstöd och påverkas av att samordningsmyndigheten bildas. Ärendet och dess beredning............................................................... Behovet av en ny organisationsstruktur för den handikappolitiska En myndighet för handikappolitisk samordning ............................. Ledningsform och departementstillhörighet.................................... Förändringar inom berörda verksamheter ....................................... utbildningsstöd (Sisus)........... Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Handikappolitisk samordnin organisation för strategi och genomförande (SOU 2004:54) .......... Bilaga 2 Remissinstanser......................................................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... Ärendet och dess beredning antog propositionen Från patient till medborgare en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop.1999/2000:79, bet.1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240). Hand- lingsplanen innebär ett principiellt viktigt steg för handikappolitiken. Betydelsen av ett delat ansvar för alla aktörer inom alla samhällsektorer markerades i handlingsplanen. I skrivelsen Uppföljning av den Nationella handlingsplanen för handi- kappolitiken (skr. 2002/03:25, bet. 2003/04:SoU2, rskr. 2003/04:67) aviserade regeringen sin avsikt att tillsätta en utredning med uppgift att se över myndighetsstrukturen för det handikappolitiska arbetet. Rege- ringen anförde bl.a. att för att varje samhällssektor på det handikappo- litiska området skall kunna genomföra de mål och uppgifter som ligger inom deras ansvarsområde krävs ett professionellt stöd till alla inblandade. Regeringen konstaterade att detta stöd är uppsplitt- rat , med en ibland otydlig gränsdragning mellan de olika myndig- heterna, samt att det därför finns en risk att samordningen brister och att effekten av arbetet med genomförandet av den nationella handlings- planen försvagas. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgift att föreslå en samlad statlig organisation som på ett effektivt och slagkraftigt sätt kan bistå regeringen och övriga aktörer i arbetet med att genomföra den nationella handlingsplanen för handikappolitiken (dir. 2003:94, S 2003:08). Utredningen, som antog namnet Handisam utredningen om handi- kappolitisk samordning, överlämnade sitt betänkande Handi- kappolitisk samordning organisation för strategi och genomförande (SOU 2004:54). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr S2004/3981/ST). Skrivelsen bygger på en överenskommelse mellan regeringen, Västerpartiet och . Nuvarande organisation för samordningen av arbetet inom det handi- kappolitiska området är huvudsakligen uppbyggd kring Handikappom- budsmannen (HO), utbildningsstöd (Sisus) och (). Dessa organisationer har särskilda roller i det handikappolitiska arbetet och har uppgifter som är viktiga för att sektorsmyndigheter, landsting, kommuner samt övriga myndigheter och aktörer skall nå framgång i arbetet med att integrera handikapperspekti- vet inom respektive arbetsområde. HO har som huvuduppgift att följa och bevaka rättigheter och villkor för personer med funktionshinder. Uppgiften att bygga upp ett nationellt tillgänglighetscenter, som skall stödja olika aktörer i arbetet med till- gänglighetsfrågor, tillkom i och med att antog den nationella handlingsplanen för handikappolitiken. Ombudsmannafunktionen har en Skr. 2004/05:86 fristående ställning gentemot regeringen medan tillgänglighetscentret utgör en mer traditionell myndighet i förhållande till regeringen. Sisus bedriver verksamhet för att förbättra förutsättningarna för utbild- ning och studier för unga och vuxna med funktionshinder. Sisus fördelar statsbidrag inom tre olika utbildningsområden folkhögskolor, uni- versitet och högskolor samt riksgymnasium för svårt rörelsehindrade ungdomar. I samband med beslutet om den nationella handlingsplanen fick Sisus i uppdrag att ansvara för att bemötandet av personer med funktionshinder förbättras genom att verka för att kompetensutveckling i dessa frågor kom till stånd inom de offentliga verksamheterna. HI är en allmännyttig ideell förening med tredelat medlemskap mellan staten, och . Institutets uppgift är att medverka till utveckling av hjälpmedel och hjälpmedels- verksamheter samt bidra till förbättrad tillgänglighet. En viss del av HI:s verksamhet inom tillgänglighet överlappar tillgänglighetscentrets verk- samhet. Tillgänglighet handlar om att kunna röra sig fritt, att komma in och ut ur byggnader, att kunna orientera sig och ta del av det som händer och få del av information. Det saknas ofta kunskap om vilken betydelse tillgängligheten har för personer med funktionshinder. Det saknas också samlad kunskap om metoder för att uppnå god tillgänglighet, kunskaps- utveckling, exempel på bra lösningar och information. Regeringen avise- rade i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken att Handi- kappombudsmannen (HO) skulle bygga upp och ansvara för ett nationellt tillgänglighetscenter. Att öka tillgängligheten för personer med funk- tionshinder är ett prioriterat område i den nationella handlingsplanen. Det nationella tillgänglighetscentret vid HO inrättades och avsattes för verksamheten. Tillgänglighetscentret samord- nar och samlar de resurser som finns samt sammanställer och närmare konkretiserar kunskap på området. Centret bemannas av sex heltidsanställda. Tillgänglighetscentrets uppgifter finns angivna i förordningen (1994:949) med instruktion för . 2 § skall i sin verksamhet bl.a. . 7. genom det nationella tillgänglighetscentret svara för uppbyggnad, utveckling och förmedling av kunskap, rådgivning och samverkan med berörda aktörer för att göra samhället tillgängligt för personer med funktionshinder. I samband med ikraftträdandet av förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för handikappolitiken förtydli- gades tillgänglighetscentrets uppdrag och den statliga sektorn prioritera- des. Tillgänglighetscentrets huvuduppgifter skall vara att stödja de stat- liga myndigheternas arbete med att ta fram handlingsplaner för tillgäng- lighet, att bevaka att så sker samt att samordna sektorsmyndigheternas Som en del av samordningen av sektorsmyndigheternas arbete följs myndigheternas arbete upp och resultaten samlas i en årlig rapport . 2004/05:86 till regeringen. Viktiga målgrupper för tillgänglighetscentrets arbetsupp- gifter är förutom statliga och kommunala myndigheter även näringsid- kare, byggherrar och yrkesgrupper som till exempel arkitekter. Dessa fritas inte från sitt ansvar att bedriva tillgänglighetsarbete genom till- gänglighetscentrets uppdrag utan varje berörd aktör skall svara för den del av insatserna som ligger inom dennes normala ansvarsområde. HO kan också stödja forskning och andra utvecklingsinsatser inom området. Tillgänglighetscentret har i samråd med statliga myndigheter, handi- kapporganisationer och andra intressenter utformat riktlinjer för en till- gänglig statsförvaltning, som bland annat rör myndigheternas informa- tion, lokaler och personalpolicy. Riktlinjerna beskriver hur olika myn- digheter kan leva upp till sitt ansvar i enlighet med förordningen. Rikt- linjerna trädde 2003 och tillgänglighetscentret har bedrivit ett omfattande arbete med att sprida riktad information om dessa. I regleringsbreven angavs att HO inom ramen för tillgänglighetscentrets verksamhet skall öka kunskapen hos de statliga myndigheterna genom att utveckla, förankra och sprida riktlinjer för myndigheternas arbete med att göra lokaler, verksamhet och information tillgängligare för personer med funktionshinder. Vidare skall HO följa myndigheternas tillgänglighetsarbete och fortsätta utveckla metoder för detta. HO skall även verka för att kunskapen om konceptet Design för alla ökar i hela samhället. HO skall integrera ett jämställdhetsperspektiv i dessa arbeten och genom stöd och samordning bidra till att sektors- myndigheternas arbete med att genomföra handikappolitiken utvecklas. I den nationella handlingsplanen för handikappolitiken konstaterades att det finns stora brister i bemötandet av personer med funktionshinder. Det är inte ovanligt att personer med funktionshinder känner sig kränkta, kontrollerade och ifrågasatta då de vänder sig till myndigheter och andra offentliga organ för att få hjälp och stöd. I handlingsplanen konstaterades också att de handikappolitiska värderingarna inte tycks nå fram till den verksamhet där beslut som berör personer med funktionshinder fattas. Handlingsplanen innehåller flera olika åtgärder för att uppnå ett bättre bemötande. utbildningsstöd (Sisus) har uppdraget att verka för ökad kompetens i bemötande av personer med funktionshinder. Enligt uppdraget skulle Sisus utarbeta ett nationellt program med förankring i handikappolitiken som grund för kompe- tensutveckling, ta fram ett utbildningsunderlag för statsförvaltningen i handikappolitiska frågor samt fördela särskilda stimulansmedel för en satsning på kompetensutveckling i bemötande. Målgrupper för bemötan- deuppdraget är anställda och förtroendevalda inom den offentliga sek- torn. Sisus uppdrag inom bemötandeområdet finns angivet i förordningen (2002:794) med instruktion för utbildnings- 7 § Myndigheten skall verka för kompetensutveckling inom all offentlig verksamhet när det gäller bemötande av personer med funktionshinder. Myndigheten skall fortlöpande följa den verksamhet som pågår inom Skr. 2004/05:86 detta område. Av Sisus instruktion framgår också att myndigheten skall ha ett råd för kompetensutveckling i frågor om bemötande av personer med funktions- hinder knutet till sig. Rådet har 21 ledamöter från handikapprörelsen, , fackliga organisationer, andra huvudmän och myndigheter. 11 § För samarbete med berörda intressenter skall det vid myndigheten finnas ett råd för kompetensutveckling i frågor om bemötande av personer med funktionshinder. utser ledamöter i rådet. Det nationella bemötandeprogrammet som Sisus har tagit fram fastställ- des . Det vänder sig särskilt till förtroendevalda och chefer med tyngdpunkt på ansvariga för personal, information samt metod- och kompetensutveckling. Som ett komplement till det tryckta programmet finns en webbaserad idébank. Idébanken innehåller bland annat tips på litteratur, studiematerial, länkar till relevanta hemsidor, aktuell forskning, utredningar och lagstiftning. I bemötandearbetet har därutöver ingått att arbeta fram och distribuera informationsmaterial. Stimulansmedel (sammanlagt ) har fördelats till 48 modellprojekt för satsningar på kompetensut- veckling inom offentlig sektor. Syftet med stimulansmedlen var att i samverkan med handikapporganisationerna genom kompetensutveckling påverka och stimulera till en förbättring av bemötandet inom främst den offentliga sektorn. samordnade Sisus på regeringens uppdrag aktiviteterna i under Europeiska . Enligt regleringsbreven skall Sisus inom ramen för bemötandearbetet särskilt följa verksamheten vid de allmänna försäk- ringskassorna, och . Därmed fort- sätter utvecklingsarbetet med pilotverksamhet inom en kommun, en myndighet och ett län. I enlighet med regleringsbrevet för är målet att bemötandet skall förbättras i offentlig verksamhet vars personal regelbundet möter personer med funktionshinder eller arbetar med han- dikappfrågor. Bemötandeuppdraget har breddat Sisus verksamhet och uppdraget har givit Sisus ett brett kontaktnät inom myndigheter, intresseorganisationer, utbildningsanordnare, landsting och kommuner. Sisus har på regeringens uppdrag informerat i första hand studenter med rörelsehinder om den fysiska tillgängligheten vid landets universitet och högskolor via den Internetbaserade databasen (Tillgänglighet för studenter med funktionshinder vid högre utbildning). Av regleringsbrevet för framgår att Sisus inte längre har något uttryckligt uppdrag när det gäller information om tillgänglighet vid universitet och högskolor () fungerar som nationellt vad gäller hjälpmedel och tillgänglighet för människor med funktionshinder. är en allmännyttig ideell förening som bildades genom att ett konsortialavtal slöts mellan medlemmarna staten, och . Hjälpmedels- institutets föregångare var . Ändamål, verksamhet och organisation framgår av föreningens stadgar. § 2 ändamål är att arbeta för full delaktighet och jämlikhet för människor med funktionshinder genom att medverka till utveckling av bra och säkra hjälpmedel och till en effektiv hjälpmedels- försörjning. Institutet skall genom sitt arbete bidra till ökad tillgänglighet i samhället för personer med funktionshinder. Utgångspunkten för tillgänglighetsarbete är för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet och konceptet Design för alla. Huvudbudskapet i konceptet Design för alla är att produkter som bruksföremål, bygg- nader, inomhus- och utomhusmiljöer samt IT-produkter och tjänster bör vara tillgängliga och användbara för alla människor så långt detta över huvud taget är möjligt. är samordnare i för kring Design för alla. utvecklingsinsatser är inriktade på bra och säkra produkter. I utvecklingsarbetet har man en tydlig fokusering mot hjälp- medlens funktion i samspelet med den omgivande miljön. Hjälpmedels- institutets roll som inom tillgänglighetsområdet omfattar frågor om tillgänglighet till IT-tjänster, byggd miljö, produkter och tjänster. 3Behovet av en ny organisationsstruktur för den handikappolitiska samordningen Från patient till medborgare ett perspektivskifte inom handikappolitiken När antog regeringens proposition Från patient till medborgare en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop.1999/2000:79), innebar det ett viktigt avstamp för det perspek- tivskifte som präglar dagens handikappolitik. Av handlingsplanens titel går att utläsa att det handlar om att gå från ett vård- och omsorgs- perspektiv till ett medborgarperspektiv. Att medborgarperspektivet står i fokus för handikappolitiken innebär i grunden att alla, oavsett eventuella funktionshinder, skall behandlas som individer med samma värde och lika rätt att åtnjuta de mänskliga rättigheterna, dvs. såväl de medborger- liga och politiska rättigheterna, som de ekonomiska, sociala och kultu- I för att tillförsäkra människor med funktionshinder delaktighet och jämlikhet, som utgör grund för Skr. 2004/05:86 handlingsplanen, pekas några områden ut som särskilt betydande för livskvaliteten och för möjligheter att nå full delaktighet och jämlikhet. Bland dessa finns till exempel tillgänglighet, utbildning, arbete, ekono- misk och social trygghet, kultur och rekreation samt idrott. Regeringen slår i handlingsplanen fast att handikapperspektivet måste finnas med på alla nivåer i samhället och i alla verksamheter för att skall kunna förverkligas. Därför krävs också ett brett ansvarstagande för genomförandet av handikappolitiken och ett arbetssätt som präglas av detta. I handlingsplanen fastlades en struktur med övergripande mål, inrikt- ning av arbetet och prioriterade arbetsområden. De övergripande nationella målen för handikappolitiken är följande: -en samhällsgemenskap med mångfald som grund, -att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet, samt -jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män Det handikappolitiska arbetet skall inriktas särskilt på: -att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionshinder, -att förebygga och bekämpa diskriminering av personer med funk- tionshinder, samt -att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Följande arbetsområden skall prioriteras: -se till att handikapperspektivet genomsyrar alla samhällssektorer, -skapa ett tillgängligt samhälle, samt -förbättra bemötandet. Flera av målen i handlingsplanen är tidsatta . Många insatser som bidrar till måluppfyllelsen har genomförts sedan planen lades fast, men ytterligare åtgärder kommer att krävas för att målen i handlingsplanen skall uppnås . Dessa åtgärder kommer också att kräva medverkan av många olika aktörer. På kort sikt kommer således arbetet med att genomföra det handikappolitiska arbetet att behöva inten- sifieras. Strategiskt viktiga insatser måste identifieras och samverkan mellan olika aktörer kommer att vara avgörande för ett effektivt tillväga- gångssätt. Därför är det viktigt att det på central nivå finns en samlad stödfunktion med ett tydligt ansvar att stödja och samordna arbetet. Detta behov kommer dock inte att upphöra i och med att vissa mål uppnås utan kommer att bestå även på lång sikt. Samhällsstruktur och individuella stöd Den miljörelaterade synen på handikapp innebär att det är brister i miljön och inom olika samhällsområden, t.ex. vad gäller i information, kommu- nikation och utbildning, som medför att ett funktionshinder utgör ett handikapp. Att identifiera och åtgärda hinder för funktionshindrades del- aktighet är därför centralt i handikappolitiken. För att förbättra livssi- tuationen och skapa delaktighet och jämlikhet för personer med funk- tionshinder krävs insatser inom alla samhällsområden. Förbättringar i Skr. 2004/05:86 samhällstrukturen skapar dessutom förutsättningar för att minska beho- ven av personligt stöd. De individuella stöden till personer med funk- tionshinder är socialpolitiska insatser som kan vara nödvändiga för att uppnå målet om goda levnadsvillkor, men de är bara en del av alla de insatser som är nödvändiga för att skapa delaktighet och jämlikhet i sam- hället för personer med funktionshinder. En av de grundläggande principerna inom svensk handikappolitik är den så kallade ansvars- och finansieringsprincipen. Principen formulerades som ett resultat av handikapputredning (SOU 1976:20) och innebär att varje sektor i samhället skall utforma och bedriva sin verksamhet så att den blir tillgänglig för alla medborgare, inklusive personer med funktionshinder. Kostnaderna för de nödvändiga anpassningsåtgärderna skall finansieras inom ramen för varje sektors ordinarie verksamhet. I den nationella handlingsplanen framhålls vikten av att ansvars- och finansieringsprincipen ligger till grund för myndig- heternas arbete med att förbättra tillgänglighet och att integrera handi- kapperspektivet i sina verksamheter. De statliga myndigheterna har ansvar för att de handikappolitiska målen uppnås och staten skall vara ett föredöme i det hänseendet. I förord- ningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomfö- randet av handikappolitiken anges att myndigheterna skall utforma och bedriva sin verksamhet med beaktande av de handikappolitiska målen och att de särskilt skall verka för att deras lokaler, verksamhet och information är tillgänglig. Förordningen trädde i kraft . För att genomföra detta skall myndigheterna göra inventeringar av de hinder som skapar otillgänglighet och upprätta handlingsplaner. genomförde () en enkätundersökning riktad till samtliga statliga myndigheter som visade att av dessa hade en färdig handlingsplan för tillgänglighet, vilket är en fördubbling jämfört med . Därutöver hade påbörjat arbetet med att ta fram en sådan. Resultatet visar att arbetet med att förbättra tillgängligheten har kommit igång men att mycket återstår att göra. Det finns ett behov av ökad samordning mellan olika statliga aktörer inom det handikappolitiska området för att på ett effektivare sätt än bidra till ökad delaktighet och jämlikhet för personer med funk- tionshinder. De statliga myndigheter som på central nivå har ansvar för en samhälls- sektor spelar en viktig roll i arbetet med att förverkliga de nationella målen för handikappolitiken. har 14 myndigheter ett särskilt ansvar för att de handikappolitiska målen nås inom respektive samhällssektor. Ansvaret finns inskrivet i myndigheternas instruktioner. 2004/05:86 heterna skall samordna, stödja och verka pådrivande i förhållande till övriga aktörer inom sektorn. Myndigheterna har också tagit fram etapp- mål för hur de praktiskt skall arbeta med sitt sektorsansvar. Sektorsmyn- digheter är , , , Bover- ket, , , , , , , , Social- styrelsen, och . HO har ett ansvar för att samordna och ge stöd till sektorsmyndigheterna i deras arbete. Flertalet sektorsmyndigheter har framhållit att HO:s samordning genom till- gänglighetscentrets verksamhet har varit betydelsefull. Det finns således ett behov bland sektorsmyndigheterna att få tillgång till kunskap om levnadsvillkoren för personer med funktionshinder och stöd för att relatera denna till den egna verksamheten. I sektorarbetet finns också behov av gemensamma normer, statistik, m.m. Sektorsmyndigheterna kan även behöva stöd för att hitta metoder och verktyg för sitt arbete. Det är också angeläget att det finns en organisation som har den samlade överblicken om behov av nya samarbetsparter uppstår när nya gränsytor mellan olika sektorer konstateras. är arbetet organiserat så att samordningen av handikappolitiken sköts av . Samordningsfunktionen finns för att handikappolitiken är ett utpräglat tvärsektoriellt politikom- råde som kräver insatser inom alla departements ansvarsområden. I sam- ordningen ingår bl.a. att se till att intentionerna med politiken, så som den är uttryckt i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken, blir genomförda. Konkret innebär det att departementsövergripande dis- kussioner förs inom för att utforma en adekvat styr- ning med en lämplig ambitionsnivå. De olika departementen ansvarar för styrning och uppföljning av sina respektive myndigheter. ansvarar således för styr- ning och uppföljning av bl.a. , Post- och telesty- relsen och . Utbildnings- och ansvarar för bl.a. och , osv. finns en interdepartemental arbetsgrupp för handikappfrågor som skall bereda frågor som berör handlingsplanen för handikappolitiken (S 2001:B). Arbetsgruppen skall också utbyta information och bidra till ett samlat statligt agerande i departementens löpande arbete som rör handikappområdet. I arbetsgruppen ingår företrädare för Socialdeparte- mentet, , , och , samt . Arbetsgruppen leds av . De departementsövergripande diskussionerna och det interdepartementala arbetet skulle underlättas väsentligt av att stödjas av en nationell resurs som bland annat kan bistå med underlag om utvecklingen mot de handi- kappolitiska målen. Stöd och samordning för genomförandet av handikappolitiken Ansvaret för den övergripande samordningen av genomförandet av han- dikappolitiken är uppdelat på flera aktörer. bedrivs det övergripande strategiska arbetet, bland annat samordnas styr- ningen av sektorsmyndigheternas arbete mot de handikappolitiska målen. Tillgänglighetscentret vid HO svarar för den övergripande samordningen av frågor som rör sektorsmyndigheternas arbete och målet om ett till- gängligt samhälle och bygger upp, utvecklar och förmedlar kunskap om tillgänglighet för personer med funktionshinder. Inom ramen för sitt upp- drag verkar Sisus för kompetensutveckling i frågor som rör bemötande av personer med funktionshinder inom hela den offentliga sektorn.