prop · GS03115 · 2005-04-01 00:00:00 — Det torde kunna uppkomma behov av att en försändelse som omfattas av ett frysningsbeslut och som förväntas komma in till ett befordringsföretag hålls kvar; dock inte i avvaktan på en prövning av ett beslag någon sådan prövning skall inte ske i ärendet men i avvaktan på att frysningsbeslutet verkställs. Om frysningsbeslutet avser en försändelse bör den därför, anser regeringen, kunna kvarhållas efter förordnande av rätten. Bestämmelserna i 27 kap. 9 § bör i allt väsentligt tillämpas för ett sådant kvarhållande. Denna möjlighet bör framgå av en bestämmelse i lag. Det nära sambandet mellan beslag och en sådan åtgärd bör innebära att det i fråga om dubbel straffbarhet uppställs motsvarande krav för kvarhållande som de krav som gäller för beslag, när ett sådant företas på begäran av en annan stat enligt 4 kap. 20 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Kvarhållande skall därmed, och i likhet med vad som föreslås för husrannsakan, kunna företas utan hinder av att den gärning som frysningsbeslutet avser inte motsvarar brott enligt svensk lag, om det kan dömas till fängelse för gärningen i den andra medlemsstaten. , eller bör kunna biträda vid verkställigheten Vid förundersökning är det huvudsakligen polis som biträder vid verkställighet av tvångsmedelsbeslut (23 kap. 3 och 17 §§ rättegångs- balken). Även en tjänsteman vid eller är i vissa fall behörig att använda tvångsmedel (se t.ex. lagen [2000:1225] om straff för smuggling och lagen [2000:1219] om internationellt tullsamarbete). Det är naturligt att polis biträder vid verkställighet i av ett frysningsbeslut, särskilt när verkställigheten innefattar husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning. Detta motsvarar också den ordning som gäller vid rättslig hjälp i brottmål. 2003/04:7 Lag om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder (s. 117 f.) anförde regeringen att det kunde antas att personer som eftersöks enligt en europeisk arresteringsorder emellanåt skulle komma att anträffas i gränskontroller. Vidare konstaterade regeringen att till sjöss har ett självständigt ansvar för gränskontrollen avseende både personer och varor och att dessutom svarar för inre gränskontroll av och i anslutning till sjöfarten. Regeringen ansåg mot den bakgrunden att det var rimligt och i linje med nuvarande synsätt att tjänstemän vid dessa myndigheter, dvs. och , gavs rätt att gripa någon som var efterlyst för överlämnande enligt en europeisk arresteringsorder. Regeringen anser att den tidigare bedömningen i denna fråga är relevant även nu i fråga om möjligheten för tjänstemän vid eller att bistå vid verkställigheten av ett frysningsbeslut. Det bör därför införas bestämmelser i lag om vilka som kan ges rätt att biträda vid verkställighet av ett frysningsbeslut. Den som verkställer ett frysningsbeslut bör enligt regeringen kunna använda sig av husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning under de förutsättningar som har angetts ovan. , och vid behov eller , bör kunna biträda åklagaren vid verkställighet av frysningsbeslut som verkställs enligt bestämmelserna om verkställighet av beslut om beslag. Dessa myndigheter bör även kunna biträda åklagaren när denne tar lös egendom i förvar i avvaktan på att ett frysningsbeslut verkställs i med tillämpning av bestäm- melserna om verkställighet av ett kvarstadsbeslut i brottmål, se vidare det som sägs nedan om denna möjlighet. Verkställighet som ett kvarstadsbeslut i brottmål I avsnitt 8.8 föreslår regeringen att det införs bestämmelser i lag om att åklagaren i en verkställighetsförklaring skall ange om ett frysningsbeslut skall verkställas med tillämpning av bestämmelser om beslag eller som ett kvarstadsbeslut i brottmål. Genom åklagarens verkställbarhets- förklaring, med förordnande om att ett frysningsbeslut skall verkställas som ett kvarstadsbeslut i brottmål, kommer frysningsbeslutet på verkställighetsstadiet att jämställas med ett kvarstadsbeslut som har beslutats av en svensk domstol. Utsökningsbalkens bestämmelser kommer därmed att bli tillämpliga i samma utsträckning som om det var ett nationellt kvarstadsbeslut som skulle verkställas. Med de hänvisningar som finns i 16 kap. 1315 §§ utsökningsbalken innebär detta bl.a. att bestämmelser om utmätningsordningen och om undantag från utmätning samt vissa bestämmelser om förhållandet till tredje man vid utmätningen skall tillämpas. Hänvisningen klargör också att ett sådant beslut verk- ställs av kronofogdemyndigheten. Förvar i avvaktan på verkställighet av ett kvarstadsbeslut I promemorian konstaterades att de brottsutredande myndigheterna inte har någon laglig möjlighet att själva säkra egendom genom beslut om kvarstad. Man har i infört förvar som ett särskilt tvångsmedel, som endast får användas av dessa myndigheter och som utgör ett förstadium till kvarstad. gör det möjligt att snabbt säkra lös egendom som annars riskerar att gå förlorad. I promemorian övervägdes frågan om det i frysningsärenden bör införas en motsvarighet till möjligheten att i vissa fall ta egendom i förvar för att i särskilt brådskande fall kunna säkra verkställigheten av ett frysningsbeslut som avser lös egendom. I promemorian gjordes bedömningen att det genom en särskild lagregel skulle vara möjligt att ge åklagare rätt att ta lös egendom i förvar, i avvaktan på att frysningsbeslutet verkställs av kronofogdemyndigheten. Ett sådant åklagarbeslut skulle, i likhet med vad som är fallet med förvarsbeslut enligt 26 kap. 3 § , kunna verkställas av polisen. förvar skulle dock i viktiga hänseenden skilja sig från förvar enligt Prop. , där förvarstagande alltid ligger i förvarsmöjlighet få ett begränsat tillämpningsområde, eftersom det endast ansågs vara möjligt att ta lösa saker i förvar. Vidare skulle en förvarsmöjlighet enligt promemorians bedömning skapa komplikationer i åklagarens handläggning genom att två olika myndigheter polis och kronofogdemyndighet engagerades i verkställigheten av ett frysnings- beslut. Något förslag om förvar presenterades därför inte i promemorian. Flera remissinstanser har yttrat sig över promemorians bedömning i denna del. Remissinstanserna har ifrågasatt den uppfattningen, att endast lösa saker kan tas i förvar och har därtill ställt sig positiva till att det införs en förvarsmöjlighet. Enligt remissinstanserna skulle det vara en fördel om åklagaren kunde ta lös egendom i förvar i avvaktan på kronofogdemyndighetens verkställighet av ett frysningsbeslut som skall verkställas som ett kvarstadsbeslut. Enligt 26 kap. 3 § får en åklagare, förundersöknings- ledare och vid fara i dröjsmål en polisman ta lös egendom i förvar. Enligt 26 kap. 4 § tredje stycket skall, om rätten beslutar om kvarstad, förvarstagen egendom förbli i förvar till dess beslutet har verkställts. I ett ärende om erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut har det andra landets myndighet redan fattat det beslut som genom åklagarens anvisningar skall verkställas som ett kvarstads- beslut i . bestämmelser om förvar utgår från att en sådan åtgärd vidtas före rättens prövning, men att egendomen kan förbli förvarstagen intill dess att kvarstadsbeslutet verkställs av kronofogdemyndigheten. Detta bör enligt regeringens uppfattning inte hindra att åklagaren tar lös egendom i förvar för att verkställa ett frysningsbeslut som har fattats i den andra staten. Genom införandet av en förvarsmöjlighet kommer egendomen att förbli förvarstagen till dess frysningsbeslutet har verkställts med tillämpning av kvarstadsreglerna. En bestämmelse som ger åklagaren möjlighet att ta lös egendom i förvar bör därför införas. 8.11Upphävande av en verkställbarhetsförklaring Regeringens förslag: Åklagaren skall upphäva en verkställbarhets- förklaring om det har framkommit att frysningsbeslutet inte får verkställas i , om egendomen inte kan påträffas här eller om begäran om erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut återkallas. Åklagaren får inte upphäva en verkställbarhetsförklaring efter det att frysningsbeslutet har verkställts och verkställbarhetsförklaringen prövats av rätten. Om åklagaren upphäver en verkställbarhetsförklaring, skall verkställighetsåtgärder som gjorts återgå. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat dem utan erinran. myndigheten har ansett att åklagaren bör kunna häva en verkställbarhets- förklaring även efter rättens prövning. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 8.7 föreslås att en verkställ- barhetsförklaring i vissa angivna fall inte får meddelas. Det torde trots det inte kunna undvikas att en verkställbarhetsförklaring meddelas och att det först efter förklaringen, och i vissa fall också efter den påföljande verkställigheten, uppdagas att det föreligger ett hinder mot erkännande och verkställighet i av det aktuella frysningsbeslutet. Ett inte alltför långsökt exempel på detta är att det i samband med verkställigheten framkommer att det skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier att verkställa frysningsbeslutet. Regeringen anser att åklagaren i ett sådant fall bör upphäva verkställbarhets- förklaringen. Ett sådant upphävande bör, i de fall verkställighetsåtgärder har vidtagits, medföra att verkställighetsåtgärder som vidtagits går åter. Andra situationer där åklagaren skall upphäva en verkställbarhets- förklaring och där i förekommande fall verkställighetsåtgärder som vidtagits skall gå åter bör vara att egendomen inte kan påträffas i eller att en begäran om verkställighet återkallas. I artikel 7.4 finns bestämmelser om att myndigheten i den andra staten skall underrättas om det i praktiken är omöjligt att verkställa frysningsbeslutet eller om egendomen har försvunnit, förstörts eller inte kan påträffas. En sådan underrättelse torde i allmänhet föranleda den utfärdande myndigheten att återkalla begäran om verkställighet. Oavsett om en återkallelse sker eller inte bör åklagaren i sådant fall upphäva verkställbarhetsförklaringen. Efter förebild i 27 kap. 8 § fjärde stycket bör åklagaren kunna upphäva sin verkställbarhetsförklaring intill dess att rätten har prövat åtgärden. Därefter bör en sådan förklaring kunna ändras endast genom beslut av rätten. Åklagaren bör vara skyldig att upphäva en verkställbarhetsförklaring om förhållandena är sådana som angetts. Den skyldigheten bör framgå av en bestämmelse i lag. Det bör av lag också framgå att verkställighets- åtgärder som gjorts skall gå åter om en verkställbarhetsförklaring upphävs av åklagaren. Den underrättelseskyldighet som föreskrivs i artikel 7.4 i rambeslutet kan regleras i förordning. 8.12Rättens prövning och verkställighetens varaktighet Regeringens förslag: Verkställda frysningsbeslut skall skyndsamt anmälas hos tingsrätten för prövning av åklagarens verkställbarhets- förklaring. Tingsrätten skall så snart det kan ske hålla en förhandling i ärendet, om inte en sådan uppenbart skulle sakna betydelse för prövningen. Vid rättens handläggning tillämpas i huvudsak reglerna om domstols handläggning i brottmål. Om rätten fastställer verkställbarhetsförklaringen, skall rätten bestäm- ma hur länge verkställigheten av frysningsbeslutet skall bestå. Den bestämda tiden får förlängas. Om det inte längre finns tillräckliga skäl för att verkställigheten av frysningsbeslutet skall bestå, skall verkställbar- hetsförklaringen hävas av rätten. Verkställighetsåtgärder som gjorts skall gå åter. När rätten bestämmer hur länge verkställigheten av frysningsbeslutet skall bestå, får rätten uppställa villkor som är påkallade av hänsyn till enskilds rätt eller som är nödvändiga från allmän synpunkt. Rätten får inte ändra ett beslut eller ett uppställt villkor utan att åklagaren beretts tillfälle att yttra sig. Rättens beslut skall kunna överklagas enligt bestämmelser. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat dem utan erinran. Hovrätten över och och har efterlyst ett klargörande i frågan om det är rätten eller åklagaren som är ansvarig för att den andra statens myndighet underrättas om rättens beslut i ett frysningsärende. Hovrätten för och anser att det tydligare bör framgå av lagen vilken prövning rätten skall göra. har vidare föreslagit att det bör införas en möjlighet för rätten att avstå från att hålla förhandling, om en sådan skulle sakna betydelse för prövningen. Skälen för regeringens förslag Verkställda frysningsbeslut skall prövas av rätten Enligt artikel 11 i rambeslutet skall medlemsstaterna införa bestämmelser som gör det möjligt för berörda parter, inklusive en godtroende tredje man, att i den verkställande staten överklaga verkställigheten av ett frysningsbeslut. Frysningsbeslutet som sådant, dvs. de skäl och överväganden som ligger bakom utfärdandet av frysningsbeslutet, skall dock bara kunna överklagas i den utfärdande staten. I det förfarande som föreslås är det erkännandet och verkställigheten av ett frysningsbeslut som sker genom åklagarens verkställbarhetsförklaring som bör kunna överprövas. Enligt 26 kap. 4 § skall rätten pröva om egendom som tagits i förvar skall beläggas med kvarstad. En motsvarande bestämmelse finns i 27 kap 6 § , där rätten på begäran av part skall pröva beslag som verkställts utan rättens förordnande. I båda fallen skall rättens prövning som regel ske efter en förhandling. Mot bakgrund av att frysningsbeslut föreslås verkställas med tillämpning av bestämmelserna om verkställighet av beslag och kvarstad, framstår det som följdriktigt att verkställigheten underställs en domstols prövning. En sådan prövning bör enligt regeringen ske på ett förhållandevis tidigt stadium. När verkställighet har skett finns en tydligare bild av de närmare omständigheterna än när åklagaren meddelar verkställbarhets- förklaringen. Det är då känt var och under vilka förhållanden egendomen har påträffats. Rätten kan då fastställa om och hur länge verkställigheten bör bestå. Med en sådan ordning tillgodoses också rambeslutets krav på att verkställigheten av ett frysningsbeslut skall kunna överklagas. Det bör därför införas en bestämmelse om att verkställda frysningsbeslut skyndsamt skall anmälas hos rätten för prövning av åklagarens verkställbarhetsförklaring. Närmare om förfarandet vid rättens prövning Förfarandet vid rättens prövning är inte i sig sådant att reglerna om domstols handläggning i brottmål blir tillämpliga utan att detta särskilt regleras. Det finns stora likheter mellan en prövning av beslag och kvarstad och rättens prövning av åklagarens verkställbarhetsförklaring. Frågor om t.ex. rättens sammansättning, jäv och förhandling förutsätter en reglering även i denna typ av ärenden. Den lösning som finns i 5 kap. 2 § lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresterings- order förefaller enligt regeringen vara ändamålsenlig. Det bör därför, efter denna modell, anges i lag att reglerna om domstols handläggning i brottmål gäller för rättens handläggning. Det krävs emellertid att det införs en särskilt forumregel. En sådan regel bör i huvudsak kunna utformas efter förebild av bestämmelsen i 2 kap. 7 § första stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, där det föreskrivs att en åtgärd prövas vid den domstol inom vars område den begärda åtgärden skall vidtas. Verkställigheten av ett frysningsbeslut kommer, enligt vad som föreslås i avsnitt 8.13, att ersätta de tvångsmedel som kan beslutas i de efterföljande förfarandena. För sådana tvångsmedel gäller, enligt 4 kap. 15 och 16 §§ lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, att de skall underställas rättens prövning. Enligt 4 kap. 16 § skall rätten så snart det kan ske hålla en förhandling i frågan. Enligt regeringen framstår det mot den bakgrunden som lämpligt att föreskriva att en förhandling skall äga rum inför rätten i dess prövning av verkställbarhetsförklaringen. Som har föreslagit bör det dock finnas utrymme för rätten att i vissa fall pröva frågan på handlingarna, om det är uppenbart att en förhandling skulle sakna betydelse. Efter förebild av 4 kap. 16 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål bör vid förhandlingen bestämmelserna i 24 kap. 17 § andra stycket rättegångs- balken tillämpas. Rättens beslut bör kunna överklagas enligt vad som är föreskrivet om överklagande av rättens beslut i brottmål angående en åtgärd som avses i 2528 kap. . Även detta bör framgå av lag. Av artikel 6.2 följer en skyldighet för den verkställande myndigheten att samråda med den andra statens myndigheter i frågor om verkställig- hetens bestånd och att underrätta den utfärdande myndigheten om den har för avsikt att häva verkställigheten. Den utfärdande myndigheten skall enligt artikel 6.3 utan dröjsmål underrätta den verkställande myndigheten om ett frysningsbeslut har upphävts. En svensk åklagares underrättelseskyldighet i frågor om verkställighetens bestånd eller om upphävande av verkställbarhetsförklaringen kräver inte någon reglering i lag utan kommer att framgå av bestämmelser i förordning. Av förordningsbestämmelserna kommer bl.a. att framgå åklagarens skyldigheter att underrätta och samråda med den andra statens myndigheter i frågor om verkställighetens bestånd och villkor som därvid är nödvändiga. Det kommer också att klargöras i förordning vem som är ansvarig för att underrätta den andra statens myndighet om åklagarens och rättens beslut i ett frysningsärende. Om en fråga om verkställbarhet har underställts tingsrättens prövning, eller om tingsrättens beslut överklagas, förutsätter rambeslutet att åklagaren ges möjlighet att inhämta den utfärdande myndighetens uppfattning innan rätten meddelar sitt beslut. Det bör därför framgå av en lagbestämmelse att rätten inte får ändra ett beslut utan att åklagaren beretts tillfälle att yttra sig. Enligt artikel 6.1 i rambeslutet skall verkställigheten bestå till dess att en ansökan om efterföljande åtgärd, dvs. en ansökan om överlämnade av bevismaterialet eller om verkställighet av ett förverkandebeslut, slutligt har prövats. Den verkställande myndigheten får emellertid begränsa verkställighetens bestånd i enlighet med sin nationella lagstiftning (artikel 6.2). När är verkställande stat, bör utgångspunkten vara att den verkställighet som har ägt rum i skall bestå till dess att en ansökan om en efterföljande åtgärd prövas här. Verkställighet av ett frysningsbeslut är emellertid till sin art i första hand en provisorisk åtgärd, som sker i avvaktan på att den andra staten skickar över en begäran om rättslig hjälp eller om verkställighet av ett förverkandebeslut som avser egendomen. Regeringen anser att frågan om verkställighetens varaktighet är avgörande för hur ingripande åtgärden blir för den som berörs. Även om utgångspunkten i allmänhet bör vara att den andra statens myndighet har gjort en riktig bedömning av behov och proportionalitet, bör rätten vid sin bedömning av hur länge verkställigheten skall bestå beakta det intrång, men och andra intressen som kan finnas. Rätten bör enligt regeringen ha möjlighet att ändra ett tidigare beslut om verkställighetens bestånd, t.ex. om den utfärdande myndigheten begär anstånd med att komma in med en ansökan om en efterföljande åtgärd och det vid en samlad bedömning framstår som skäligt att sådant anstånd beviljas. Om det inte längre finns skäl för att verkställigheten av frysningsbeslutet skall bestå, skall verkställbarhetsförklaringen upphävas av rätten. Verkställighetsåtgärder som gjorts skall i sådant fall gå åter. Villkor för verkställighetens bestånd Det torde kunna uppkomma situationer där verkställighetens fortsatta bestånd är avhängigt av om villkor kan uppställas. Ett sådant villkor kan vara att den utfärdande myndigheten står för kostnader som är nödvändiga för att verkställigheten skall kunna bestå, t.ex. förvaring eller underhåll av förvarstagen egendom. Regeringen anser därför att rätten bör kunna uppställa villkor som är påkallade av hänsyn till enskilds rätt eller som är nödvändiga från allmän synpunkt. En bestämmelse om detta bör tas in i lag. Det bör, utan att detta anges särskilt i en lagbestämmelse, förutsättas att ett villkor inte uppställs i strid med rambeslutet. Regeringens förslag: En ansökan om överlämnande av egendom som är föremål för verkställighet enligt de nya bestämmelserna handläggs enligt lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. En ansökan om verkställighet i av ett beslut om förverkande av egendom som är föremål för verkställighet handläggs enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. eller lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Bestämmelser om beslag och kvarstad i förfaranden enligt dessa lagar skall inte tillämpas. När rätten prövar ett sådant ärende skall den i stället pröva om verkställigheten skall bestå. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat dem utan erinran. Hovrätten över och har ansett att det borde kunna ske en förenklad prövning i de förfaranden som följer på ett frysningsärende. Skälen för regeringens förslag: Frysningsbeslutet och verkställig- heten av detta syftar till att säkra ett bevisbeslag eller ett framtida förverkande. Enligt rambeslutet skall frågor om överlämnande av egendom eller verkställighet av förverkandebeslut handläggas enligt sedvanliga regler och förfaranden. Det innebär för svensk del att överlämnande av bevisbeslag handläggs och prövas enligt lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Frågor om verkställighet av utländska förverkandebeslut handläggs och prövas enligt nordiska verkställighetslagen eller, i förhållande till utomnordiska stater, enligt internationella verkställighetslagen. Enligt regeringen bör utgångs- punkten vara att frågor om överlämnande av egendom eller verkställighet av förverkandebeslut handläggs i enlighet med dessa lagar. I ett viktigt avseende finns det dock skäl att i de efterföljande förfarandena avvika från vad som föreskrivs i dessa lagar. Det gäller frågor om tvångsmedel, dvs. beslag i ärenden om internationell rättslig hjälp i brottmål (4 kap. 1421 §§ lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål) och beslag eller kvarstad i ärenden om erkännande och verkställighet av förverkandebeslut (4 a § nordiska verkställighetslagen, 17 § internationella verkställighetslagen samt 4 kap. 2324 §§ lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål). Enligt artikel 6.1 skall verkställigheten som regel bestå till dess att frågan om överlämnande av egendom eller verkställighet av förverkandebeslut är slutligt avgjord. Bestämmelsen får begränsas i enlighet med nationell lagstiftning (artikel 6.2). I föregående avsnitt föreslås att det införs bestämmelser om att rätten, så snart verkställighet har skett, skall bestämma hur länge verkställigheten skall bestå. Med tillämpning av den bestämmelsen kan rätten bestämma att verkställigheten skall bestå intill dess att en fråga om överlämnande av egendom eller verkställighet av förverkandebeslut prövas. Att , dvs. då rätten prövar en fråga om överlämnande av egendom eller verkställighet av förverkandebeslut, ersätta verkställigheten med ett motsvarande beslut om kvarstad eller beslag framstår som inte ändamålsenligt. Enligt regeringen är det då att föredra en ordning där rätten, när den prövar en sådan fråga, också omprövar verkställighetens bestånd. Rätten kan då, om den bifaller en ansökan om rättslig hjälp eller beslutar att förverkande skall ske i och därvid beslutar om förverkande, förordna att verkställigheten skall bestå. Detta bör framgå av bestämmelser i lag. I avsnitt 8.5 redogörs för hur ett frysningsbeslut bör kunna översändas direkt till en åklagare i . På motsvarande vis bör en svensk åklagare kunna sända över ett frysningsbeslut direkt till de rättsliga myndigheterna i en annan medlemsstat.