prop · GT0328 · 2005-12-07 00:00:00 — kravet har ansetts motiverat av det skriftliga förfarandet hos inskriv- ningsmyndigheten (se prop. 1986/87:1 s. 136 och 137). Av 7 kap. 8 § framgår att en make som har begärt men inte fått andra makens samtycke till en viss åtgärd kan ansöka om rättens tillstånd att vidta åtgärden. I lagfarts- och inteckningsärenden kontrollerar inskrivningsmyndig- heten att make har lämnat samtycke eller att rättens tillstånd finns. Saknas erforderligt samtycke eller tillstånd, skall ansökan förklaras vilande (se 20 kap. 7 § 7 och 22 kap. 4 § första stycket 3 jordabalken). I 7 kap. 9 § finns bestämmelser om vad som gäller om en make har avhänt sig egendom utan erforderligt samtycke eller Domstolen skall då på talan av den andre maken förklara att rättshandlingen är ogiltig och att egendomen skall återgå. väckas från det att den andra maken fick kännedom om Om lagfart har beviljats med anledning av överlåtelse av fast egendom, får dock talan inte väckas. Det finns inte någon bestämmelse om att en inteckning som har beviljats utan erforderligt samtycke eller tillstånd skall förklaras ogiltig. Däremot kan beslutet att bevilja inteckningen överklagas. Skälen för regeringens förslag och bedömning Make bör lämna samtycke till inteckning Drygt hälften av inskrivningsärendena utgörs av olika typer av inteck- ningsärenden. I en femtedel av inteckningsärendena fordras samtycke av sökandens make. Om kravet på makes samtycke bibehålls och samtycket även fortsättningsvis måste redovisas i sedvanlig skriftlig form, kan det antas att möjligheten att ansöka elektroniskt i dessa fall inte kommer att utnyttjas annat än i begränsad utsträckning, eftersom en ansökan i elektronisk form då måste kompletteras med en pappershandling. Frågan om ett samtycke måste lämnas och, i så fall, på vilket sätt har därför stor betydelse för i vilken omfattning ett elektroniskt ansökningsförfarande kommer att utnyttjas. Enligt vår mening är det viktigt att makar rådgör med varandra vid förfoganden som rör deras gemensamma hem eller giftorättsgods. Kravet på makes samtycke för att som kreditunderlag ta i anspråk en gemensam bostad eller en fastighet som inte utgör gemensam bostad men som är gifträttsgods bör därför inte tas bort. Frågan blir då om samtycket bör lämnas, såsom , i anslutning till inteckningsansökan eller, såsom föreslogs i departementspromemorian Elektroniskt ansökningsförfarande i inskrivningsärenden m.m. (Ds 1997:84 s. 44 f.), i anslutning till pant- sättningen. Att knyta kravet på makes samtycke till pantsättningen har i och för sig betydande fördelar. Förutom att det underlättar införandet av ett elektroniskt ansökningsförfarande kan det, som i har framhållit, också anses stärka samtyckemakens ställ- ning. Denne kommer att kunna utöva inflytande varje gång det blir aktuellt att utnyttja inteckningen för pantsättning. Därmed får han eller hon också bättre möjligheter att utifrån de då rådande omständigheterna ta ställning till om det finns anledning att belasta egendomen ekono- miskt. Att flytta kravet på makes samtycke från inteckningen till pant- sättningen leder emellertid till praktiska problem för kreditlivet, eftersom samtycke då måste lämnas varje gång ett pantbrev skall pantförskrivas. behöver samtycke inte inhämtas annat än i samband med inteck- ningsansökan. En långivare behöver därför sedan han väl har konsta- terat att det finns ett pantbrev inte undersöka huruvida makes samtycke har lämnats. Mot denna bakgrund menar vi att övervägande skäl talar för att kravet på makes samtycke liksom bör vara knutet till inteck- ningen. Samtycke till inteckning bör kunna lämnas elektroniskt Nästa fråga är om ett sådant samtycke nödvändigtvis måste lämnas i sedvanlig skriftlig form, dvs. i en pappersbaserad handling. Som ovan har nämnts ställer den nuvarande lagtexten ett uttryckligt krav på skriftligt samtycke till avhändelse av eller inteckning i fast egendom (se 7 kap. 5 § tredje stycket ). Det kan noteras att makes samtycke inte behöver lämnas på något särskilt sätt i andra fall. Det innebär att exempelvis ett samtycke till överlåtelse eller pantsättning av en bostadsrätt kan lämnas muntligen eller genom konkludent handlande. Det aktuella skriftlighetskravet har inte heller tillkommit för att skydda den make vars samtycke krävs eller för att på annat sätt förstärka verkan av samtyckesbestämmelsen. I stället har skriftlighets- kravet motiverats med hänvisning till inskrivningsförfarandets skriftliga natur (se prop. 1986/87:1 s. 136). Kravet bör därför kunna tolkas på samma sätt som skriftlighetskrav i andra lagar i allmänhet kan tolkas, nämligen så att de inte utesluter elektroniska rutiner (jfr Ds 2003:29 s. 9295). Det får alltså antas att ett makesamtycke till inteckning redan enligt gällande rätt kan lämnas i elektronisk form. En delvis annan fråga är hur ett samtycke, lämnat i sedvanlig skriftlig form eller i motsvarande elektronisk form, skall redovisas för inskriv- ningsmyndigheten. En naturlig huvudregel är att samtycket redovisas för inskrivnings- myndigheten i den form som det har lämnats i. Ett samtycke, lämnat i elektronisk form, bör alltså kunna ges in till inskrivningsmyndigheten i sin elektroniska form. I många fall där ansökan om inteckning ges in i elektronisk form torde det dock av praktiska skäl inte gå att erhålla något samtycke i elektronisk form, t.ex. därför att den make vars samtycke krävs inte har tillgång till någon elektronisk signatur. Med en konsekvent tillämpning av huvudregeln blir det då nödvändigt att komplettera den elektroniska inteckningsansökan med ett i särskild ordning insänt skriftligt samtycke. Såsom redan har berörts torde detta för ingivarna vara förenat med stora praktiska olägenheter och avsevärt kunna påverka deras benägenhet att använda sig av elektronisk ingivning. Frågan är därför om det går att göra avsteg från den angivna huvudregeln utan att eftersätta berättigade krav på säkerhet i inskrivningsmyndighetens ärendehantering. I avsnitt 5.3 har vi föreslagit att det, när en ansökan om lagfart ges in elektroniskt, skall vara möjligt att också ge in fångeshandlingen elektro- niskt. Enligt vår mening bör motsvarande ordning införas för redovisning av makesamtycken, avgivna i sedvanlig skriftlig form. Ett makesamtycke bör alltså om ansökan ges in elektroniskt kunna sändas till inskrivningsmyndigheten på elektronisk väg. För att minska de risker för missbruk som detta kan innebära bör samma begränsningar som föreslås i fråga om fångeshandlingar gälla. Rätten att ge in samtycke i elektronisk form bör sålunda vara begränsad till vissa kategorier av ingivare, exempelvis ingivare som står under tillsyn av eller motsvarande myndighet. Den elektroniska handlingen bör uppfylla de krav som uppställs i föreskrifter som meddelas av regeringen eller av myndighet som regeringen bestämmer; f.n. torde det vara rimligt att ställa krav på att ingivaren ger in en inskannad version av originalet. Handlingens överensstämmelse med originalet bör vara bestyrkt av ingivaren. Den särskilda straffbestämmelse som har föreslagits för oriktigt bestyrkande av en elektronisk fångeshandlings överensstämmelse med originalet bör även omfatta oriktigt bestyrkande av ett Vidare bör den särskilda skadeståndsbestämmelse som vi föreslår i avsnitt 5.12.2 omfatta även elektronisk ingivning av det nu aktuella slaget. I ett inteckningsärende är det i allmänhet inte nödvändigt att ge någon annan handling än själva ansökan till inskrivningsmyndigheten. Exempelvis behöver en ingivare inte visa upp en skriftlig fullmakt annat än om inskrivningsmyndigheten anser att det behövs (se avsnitt 5.4). För att ytterligare underlätta ett elektroniskt ansökningsförfarande har det därför i promemorian föreslagits att det också införs en möjlighet för en ingivare i ett inskrivningsärende att intyga att maken har lämnat ett skriftligt samtycke. Det skriftliga samtycket skulle med en sådan reg- lering alltså inte behöva sändas in till inskrivningsmyndigheten vare sig i original eller i elektronisk form. Hovrätten över har kritiserat detta förslag och framhållit att förslaget leder till att risken för manipulationer ökar. Vi delar hovrättens uppfattning. Den föreslagna ordningen synes öka risken för missbruk och misstag som kan gå ut över den enskilde. Vi är därför inte beredda att förorda promemorians förslag i denna del. I föregående avsnitt har det föreslagits att, om inskrivningsmyndig- heten beviljar lagfart utan att fångeshandlingen har getts in i original, så bör den som har lagfart eller vilande lagfart på fastigheten vid ansök- ningstidpunkten underrättas om beslutet. Motsvarande bör gälla i fråga om makes samtycke. Om inskrivningsmyndigheten beviljar en inteckningsansökan utan att något sedvanligt skriftligt samtycke har getts in, bör maken alltså underrättas om beslutet. Maken får därigenom möjlighet att överklaga ett felaktigt beslut. Risken för rättsförluster kan på så vis minimeras. Enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap skall bestämmel- ser i lag eller annan författning med anknytning till äktenskap och makar tillämpas på motsvarande sätt på registrerat partnerskap och registrerad partner (se 3 kap. 1 § andra stycket). Bestämmelserna om samtycke i 7 kap. gäller alltså även vid inteckning av egendom som tillhör en registrerad partner. Den nu föreslagna bestämmelsen om redovisning av makes samtycke kommer att vara tillämplig även på samtycke som en registrerad partner lämnar. Även i sambolagen (2003:376) finns bestämmelser om samtycke för inteckning i fast egendom (se 2325 §§). Motsvarande bestämmelser bör införas för redovisning av samtycke till inteckning som lämnas enligt dessa bestämmelser. Även samtycke av make till överlåtelse av fast egendom bör få lämnas elektroniskt Enligt 7 kap. 5 § får en make inte utan den andra ma- kens samtycke avhända sig fast egendom som utgör makarnas gemen- samma bostad. Motsvarande bestämmelser om samtycke finns i sambo- lagen (2003:376, se 2325 §§). När en make lämnar ett samtycke av det här slaget torde det vanligen ske genom att han eller hon tecknar det på själva överlåtelsehandlingen. Det finns dock inget hinder mot att samtycket lämnas i en separat handling. Enligt vår mening bör ett sådant samtycke kunna redovisas till inskrivningsmyndigheten i elektronisk form på samma sätt som ett Prop. 2005/06:28 samtycke till inteckning. Regeringens förslag: Ett elektroniskt dokument skall anses ha kom- mit in till inskrivningsmyndigheten när det har anlänt till ett anvisat mottagningsställe för elektroniska dokument. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 5053). Remissinstanserna: har ansett att det inte finns behov av någon särreglering av när ett elektroniskt dokument skall anses ha kommit in till inskrivningsmyndigheten. Övriga remissinstanser som har yttrat sig har tillstyrkt förslaget. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med rege- ringens förslag (se utkastet till lagrådsremiss s. 35 och 36). Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig har godtagit Skälen för regeringens förslag Ansökan bör skickas till ett särskilt mottagningsställe Enligt vårt förslag skall det på inskrivningsmyndigheternas webbplats finnas formulär som kan användas för att upprätta elektroniska ansök- ningar (avsnitt 5.1). Uppgifter från fastighetsregistret bör kunna föras in i dessa formulär automatiskt. Webbplatsen måste därför vara knuten till en server som möjliggör detta. Lämpligen bör , som ansvarar för inskrivningsmyndigheternas IT-stöd, tillhandahålla en sådan Som regel torde det vara naturligt att en elektronisk ansökan om in- skrivning skickas till ett särskilt mottagningsställe för elektroniska doku- ment som avser inskrivningsverksamhet. Det finns knappast anledning att författningsreglera vad som skall utgöra mottagningsställe. stället vara inskrivningsmyndigheternas uppgift att anvisa ett sådant Detta mottagningsställe kan exempelvis utgöras av en server som tillhandahåller för inskrivningsmyndig- Det finns inte heller anledning att närmare reglera hur ansökan skall lämnas till detta mottagningsställe. När skall en ansökan anses ha kommit in till inskrivningsmyndigheten? Den tidpunkt då en ansökan skall anses ha kommit in till inskrivnings- myndigheten är avgörande för vilken inskrivningsdag som ansökan skall anses vara gjord på. Detta blir i sin tur avgörande för bl.a. företrädes- rätten mellan konkurrerande förvärv. Inskrivningsmyndigheterna tillämpar vid sin handläggning bestäm- melserna om inkommande handlingar i 44 § ärendelagen (se 19 kap. 26 § första stycket jordabalken). En handling anses enligt huvudregeln i 44 § ärendelagen ha kommit in till myndigheten den dag då handlingen Prop. 2005/06:28 anländer till myndigheten eller kommer en behörig tjänsteman till handa. 44 § ärendelagen reglerar inte på vilken dag som ett elektroniskt meddelande skall anses ha kommit in. I litteraturen har det hävdats att det inte räcker med att meddelandet finns tillgängligt för myndigheten på myndighetens elektroniska adress för att det i ärendelagens mening skall anses vara inkommet utan att domstolen också rent faktiskt måste ha tagit fram meddelandet (se Fitger, Lagen om domstolsärenden En kommentar s. 300). För att skapa klarhet om när en elektronisk ansökan om in- skrivning skall anses inkommen föreslår vi att den tidpunkt då en elektronisk ansökan om inskrivning skall anses inkommen ges en ut- trycklig lagreglering. Flera lösningar är tänkbara. Ett alternativ är att ansökan skall anses ha kommit in redan när den har upprättats i den server som är knuten till inskrivningsmyndigheternas webbplats. Ett annat alternativ är att den skall anses inkommen när den har anlänt till den server som har anvisats som mottagningsställe. Ytterligare ett alternativ är att den skall anses inkommen när den är tillgänglig för inskrivningsmyndigheten. Vi anser den mest naturliga lösningen vara att ansökan anses inkommen när den har anlänt till den server som har anvisats som mottagningsställe. Sökanden kommer i så fall att stå risken för överföringen av uppgifter via Internet och fram till den aktuella servern. Regeringens förslag: skall föra ett särskilt Detta skall föras i elektronisk form. om förande av dagbok upphävs. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 5357 och 86). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte invänt mot förslaget. Några remissinstanser, däribland Kammarkollegiet och har dock haft synpunkter på sammanhängande frågor kring elektronisk ären- dehantering och elektronisk arkivering. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med rege- ringens förslag (se utkastet till lagrådsremiss s. 36 och 37). Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig har godtagit Skälen för regeringens förslag: är inskrivningsmyn- dighetens ärendehantering pappersbaserad. Ansökningar och andra hand- lingar som ges in till myndigheten förs samman i pappersbaserade akter och arkiveras i pappersform. Även de handlingar som inskrivnings- myndigheten upprättar arkiveras i pappersform. Vi avser att genom förordningsändringar, främst i inskrivningsförord- ningen, införa möjlighet för inskrivningsmyndigheten att införa en i princip helt elektronisk dokument- och ärendehantering. ordningen innebär bl.a. att elektroniska ansökningar kommer att bevaras på elektroniskt medium, att inskrivningsärenden generellt handläggs vid att inskrivningsmyndighetens beslut upprättas i form av elektroniska dokument och signeras med elektroniska signaturer och att Prop. 2005/06:28 handlingarna i ärendet arkiveras elektroniskt. En förutsättning för att inskrivningsmyndigheten skall få använda elektroniska rutiner bör vara att det sker enligt föreskrifter (föreskrifter och allmänna råd om upptagningar för automatisk databehandling [RA-FS 1994:2, senast ändrade RA-FS 2003:2], föreskrifter och allmänna råd om överlämnande av ADB-upptagningar till och landsarkiven [RA-FS 1994:7, senast ändrad RA-FS 2003:3] och föreskrifter [RA-FS 2003:1] om tekniska krav för ADB- upptagningar). Ett elektroniskt system för arkivering bör därför under- ställas och godkännas av innan det tas i bruk. I samband med en sådan reform bör de nuvarande reglerna om ärenderegistrering hos inskrivningsmyndigheten göras om. an- komststämplas en skriftlig ansökan när den har kommit in till inskriv- ningsmyndigheten. Någon diarieföring sker som regel inte. Först i samband med att ärendet skall handläggas registreras det i ett ärende- register, den. s.k. dagboken (se 19 kap. 8 § jordabalken). registreras ett beslutsförslag i ett system för automatiserad behandling som är anslutet till fastighetsregistret (s.k. preliminär registrering, se 5 7 §§ inskrivningsförordningen [2000:309]). Enligt vår mening är det i ett framtida elektroniskt handläggnings- system naturligt att registreringen av inkommande inskrivningsärenden sker . Registreringen bör ske i ett särskilt ärenderegister som förs i elektronisk form. Nuvarande bestämmelser om förande av dagbok bör därför ersättas av bestämmelser om ett sådant ärenderegister. Regeringens bedömning: Författningsregleringen av inskrivningsmyn- digheternas behandling av personuppgifter bör göras i förordning. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning (se promemorian s. 6874). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte invänt mot promemo- Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med rege- ringens bedömning (se utkastet till lagrådsremiss s. 37 och 38). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte invänt mot bedöm- Skälen för regeringens bedömning: Personuppgiftslagen är tillämplig vid all behandling av personuppgifter. Om det i en annan lag eller förord- ning finns bestämmelser som avviker från personuppgiftslagen, skall dock de bestämmelserna gälla (se 2 § personuppgiftslagen). Vi har föreslagit att det skall vara möjligt att ge in ansökningar till inskrivningsmyndigheterna på elektronisk väg. också förutskickat att vi avser att genomföra förordningsändringar som möjliggör en elektronisk ärendehantering hos myndigheterna. följd av detta kommer antalet elektroniska dokument hos inskrivnings- myndigheten att bli mycket stort och myndigheternas elektroniska arkiv att omfatta ett stort antal uppgifter och handlingar. Det är därför Prop. 2005/06:28 viktigt att det finns tydliga bestämmelser om inskrivningsmyndighetens personuppgiftsbehandling, t.ex. om utlämnande av information från ärendehanteringssystemet. sonuppgifter bör därför författningsregleras, när det gäller de uppgifter och de handlingar som ingår i ärendehanteringssystem och elektroniska arkiv. Frågan om en författningsreglering av en personuppgiftsbehandling bör ha lagform eller inte har behandlats i tidigare lagstiftningsärenden. Det har då ansetts att myndighetsregister med ett stort antal registrerade och ett särskilt känsligt innehåll bör regleras i lag (se prop. 1997/98:44 s. 41, bet. 1997/98:KU18 s. 43 och rskr. 1997/98:180). Inskrivningsmyn- digheternas ärendehanteringssystem och elektroniska arkiv kommer att innehålla ett stort antal uppgifter. Känsliga personuppgifter av det slag som avses i 13 § personuppgiftslagen, dvs. uppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk över- tygelse eller medlemskap i fackförening samt uppgifter som rör hälsa eller sexualitet, torde dock förekomma endast i mycket sällsynta undan- tagsfall. Vi anser mot denna bakgrund att det är tillräckligt att prin- ciperna för inskrivningsmyndigheternas behandling av personuppgifter, när det gäller ärendehanteringssystem och elektroniska arkiv, slås fast i förordning. Vi avser därför att ta in bestämmelser om detta i inskrivningsförord- ningen. Det bör tilläggas att vad som har sagts inte avser behandlingen av personuppgifter i själva fastighetsregistret. Behandlingen av sådana uppgifter bör även fortsättningsvis regleras i lagen (2000:224) om fas- tighetsregister och de författningar som har utfärdats med stöd av bemyndigande i den lagen. Systemet med s.k. dagsgodkännande av Regeringens bedömning: Systemet med s.k. dagsgodkännande av inskrivningsdag bör avskaffas. Regeringens förslag: Bestämmelsen om att inskrivningsmyndig- heten skall besluta om uppskov om ett ärende med hänsyn till sin art eller omfattning inte lämpligen kan avgöras , s.k. tanke- uppskov, tas bort. Promemorians bedömning och förslag: Överensstämmer med rege- ringens bedömning och förslag (se promemorian s. 5763). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig med undantag av Kammarkollegiet har godtagit att systemet med dagsgod- kännande av inskrivningsdag avskaffas och att bestämmelsen om tanke- uppskov tas bort. I fråga om den föreslagna handläggningsordningen har remissinstanser framfört synpunkter. myndigheten i , i , Domstols- verket och ifrågasatt hur s.k. återärenden, dvs. som med ingivarens samtycke återsänds till ingivaren eller flyttas till en senare inskrivningsdag, skall hanteras. i och i har efterlyst kompletterande regler som avser rätten och skyldigheten att ändra uppgifter i diariet. Flera inskrivningsmyndigheter har framhållit risken för längre handlägg- ningstider för komplicerade ärenden och att inskrivningsmyndigheterna kommer att få behandla propåer om att ärenden skall handläggas med förtur. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med rege- ringens förslag och bedömning (se utkastet till lagrådsremiss s. 3844). Remissinstanserna: Remissinstanserna har hänvisat till sina tidigare svar eller godtagit bedömningen och förslaget. Ett inskrivningsärende skall tas upp på inskrivningsdag. Inskrivningsdag hålls i allmänhet , tisdag, och avslutas (se 19 kap. 6 § jordabalken). Har en ansökan kommit in till inskrivningsmyndigheten efter , exempelvis , anses den gjord på den inskrivningsdag som avslutas . beslut i ett inskrivningsärende skall hänföras till den inskrivningsdag då ansökan kom in även om beslutet i praktiken fattas . Systemet med inskrivningsdagar skall ses mot bakgrund av reglerna om företrädesrätt mellan flera konkurrerande anspråk (t.ex. flera in- teckningar). Företrädesrätten mellan sådana anspråk bestäms, som ut- gångspunkt, med hänsyn till den ordning i vilken ansökan om inskrivning av respektive förvärv har skett (se 17 kap. jordabalken). Ett förvärv för vilket det söks inskrivning på en tidigare inskrivningsdag har alltså, som huvudregel, företräde framför ett förvärv för vilket inskrivning har sökts på en senare inskrivningsdag. Om det på samma inskrivningsdag söks inskrivning för flera förvärv, har de företräde efter den tidsföljd i vilken de har ägt rum (se 17 kap. jordabalken). Systemet med inskrivningsdagar, såsom det är utformat, förut- sätter emellertid något slag av samordning mellan de olika ärenden som kommer in under en viss inskrivningsdag. Ett ärende kan vara beroende av andra ärenden som har kommit in samma inskrivningsdag. Alltså är det t.ex. endast den som har sökt lagfart som har behörighet att ansöka om inteckning (se 22 kap. 1 och 2 §§ jordabalken). Andra bestämmelser innebär att en ansökan om inskrivning inte kan beviljas om det på samma inskrivningsdag har tagits upp vissa andra slag av ärenden. Det är alltså nödvändigt att vid handläggningen av ett enskilt inskrivningsärende beakta vad de övriga ärendena på inskrivningsdagen och på tidigare, ännu obehandlade inskrivningsdagar avser. Systemet med dagsgod- kännande av inskrivningsdag gör detta möjligt. Dagsgodkännande kommer till stånd på följande sätt. När en ansökan har kommit in till inskrivningsmyndigheten, förses den med en ankomst- stämpel. Några inskrivningsmyndigheter diarieför även sina ärenden. När det blir dags att handlägga ärendet, registreras det i inskrivningsmyn- dighetens dagbok. registreras ett beslutsförslag i ett till fastig- hetsregistret anslutet system för automatiserad behandling där upp- gifterna inte är allmänt tillgängliga, s.k. preliminär registrering.