prop · GS03113 · 2005-04-04 00:00:00 — Med hänsyn till att direktivets tillämplighet redan skjutits upp en gång från till och att man inte helt kan utesluta att tillämpligheten ytterligare skjuts upp, föreslås att lagen skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Kontrolluppgift om ränta, fordringsrätt och Kontrolluppgifter om ränta, fordringsrätt och skuld är reglerade i 8 kap. lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Kontrolluppgift om ränteinkomster och fordringsrätter skall lämnas för fysiska personer och dödsbon (1 och 2 §§). Kontrolluppgift skall lämnas av andra juridiska personer än dödsbon och av fysiska personer om utbetald eller tillgodoräknad ränta utgör utgift i dennes näringsverksamhet (2 §). Motsvarande gäller för ränteutgifter och skulder (78 §§). Om räntan utgör inkomst i en näringsverksamhet som en fysisk person bedriver skall således den fysiska personen lämna en kontrolluppgift. I fråga om fordringsrätt skall, även om någon ränta inte har betalats ut eller tillgodoräknats, kontrolluppgift om fordringsrätten lämnas av den som för ett avstämningsregister eller motsvarande, dvs. av centrala värdepappersförvarare, värdepappersinstitut och andra som för register eller har antecknat vem som är innehavare av en fordringsrätt (3 §). Kontrolluppgift om inkomstränta och fordringsrätt behöver inte lämnas för konton i vissa fall (4 §). Det gäller konton för vilket det inte finns personnummer och som har öppnats före om räntan understiger . Om den sammanlagda räntan på andra konton understiger för en person behöver heller inte någon kontrolluppgift lämnas. Kontrolluppgift behöver inte lämnas för skogskonto, skogsskadekonto, upphovsmannakonto och pensionssparkonto. Dödsbons skyldighet att lämna kontrolluppgift Regerings förslag: Kontrolluppgift om räntor, fordringsrätter och skulder skall lämnas av dödsbon om räntan utgör utgift eller inkomst i en näringsverksamhet som dödsboet bedriver. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Riksåklagaren, och tillstyrker Företagarna avstyrker förslaget med hänvisning till att det är en onödig administrativ börda. Förening och ställer sig bakom anför att förenklingsskäl och kontrollaspekter talar för att kontrolluppgiftsskyldigheten snarare bör slopas för småföretagare än Skälen för regeringens förslag: Kontrolluppgifter om räntor, fordringsrätter och skulder lämnas av alla juridiska personer utom Sådana kontrolluppgifter lämnas också av fysiska personer om räntan utgör inkomst eller utgift i en näringsverksamhet som bedrivs av den fysiska personen. Alla näringsidkare lämnar således de nu aktuella kontrolluppgifterna med undantag för dödsbon som bedriver I förarbetena till gällande lagstiftning (prop. 2004/05:113 2001/02:25) har inte närmare motiverats varför dödsbon är undantagna. När en person som bedriver näringsverksamhet avlider avvecklas i regel verksamheten eller övertas av någon annan. Det förekommer dock att verksamheten bedrivs vidare i dödsboets regi under en . Även om det kan tyckas oskäligt att belasta dödsbodelägare som inte har för avsikt att fortsätta med verksamheten med kontrolluppgiftsskyldigheten, finns det många andra fall där det saknas skäl att ha ett undantag i förhållande till andra näringsidkare. Om dödsbodelägarna är i behov av hjälp för att fullgöra de åligganden näringsverksamheten medför har de alltid möjlighet att begära att rätten förordnar en boutredningsman att handha förvaltningen. Några remissinstanser har tagit upp frågan om den ökade administrativa börda det innebär för dödsbon. En kontrolluppgiftsskyldighet innebär alltid en viss börda för den som skall lämna uppgiften. Denna börda måste vägas mot den nytta uppgiftslämnandet har. Alla kontrolluppgifter som kan förtryckas på självdeklarationen innebär en mindre börda för den skattskyldige och för . Det är också av betydelse att det finns en kontinuitet i kontrolluppgiftslämnandet, dvs. en kontrolluppgift om en fordringsrätt bör lämnas så länge som fordringsrätten finns kvar. Det saknas därför skäl för att dödsbon som bedriver näringsverksamhet inte skall lämna kontrolluppgifter om räntor, fordringsrätter och skulder i samma omfattning som andra näringsidkare. Således förslås att kontrolluppgiftsskyldigheten i det avseendet utvidgas till att avse även dödsbon. Regeringens förslag: Kontrolluppgift om fordringsrätt skall lämnas även för konton där den sammanlagda räntan understiger om fordringsrätternas belopp överstiger . Kontrolluppgiften skall lämnas av kreditinstitut. Promemorians förslag: Kontrolluppgift om ränta och fordringsrätt skall lämnas även för konton där den sammanlagda räntan understiger om fordringsrätternas belopp överstiger . Remissinstanserna: Riksåklagaren tillstyrker förslaget. förordar att beloppsgränsen höjs till ett avsevärt högre belopp och att gränsen för skattefrihet för alla räntor behålls utan någon ändring. FAR tillstyrker förslaget. , och avstyrker förslaget men kan ställa sig bakom att det införs en kontrolluppgiftsskyldighet för den typ av konton där ränta inte tillgodoräknas utan ackumuleras och tillgodoräknas först . Fastighetsägarna , och föreslår att, om kontrolluppgiftsskyldigheten skall införas, den utformas i enlighet med vad m.fl. har föreslagit. avstyrker förslaget och anför att beloppsgränsen bör sättas betydligt förordar en högre beloppsgräns men har i sak inget att erinra mot principen under förutsättning att småföretag undantas från tillämpningen. 2004/05:113 förslaget att kontrolluppgift om fordringsuppgifter skall lämnas för småbelopp men har i princip inget emot att kontrolluppgiftsskyldigheten utvidgas till fordringsrätter där räntor inte har betalats ut. Enligt samfundets mening bör grundbeloppet för att lämna kontrolluppgift höjas västentligt. har synpunkter på lagtextens utformning och anför att begreppet fordringsrätt bör bytas ut. Skälen för regeringens förslag: Kontrolluppgift skall lämnas om fordringsrätt och ränta av den som har betalat ut eller tillgodoräknat räntan. Om någon ränta inte har betalats ut eller tillgodoräknats skall kontrolluppgift ändå lämnas om fordringsrätten av vissa särskilt angivna. Det gäller den som för avstämningsregister eller motsvarande, dvs. centrala värdepappersförvarare, värdepappersinstitut och andra som för register eller har antecknat vem som är innehavare av en fordringsrätt. Från denna uppgiftsskyldighet finns några undantag. Kontrolluppgift behöver inte lämnas om konton för vilka det inte finns personnummer och som har öppnats före om räntan understiger . Kontrolluppgift behöver heller inte lämnas om den sammanlagda räntan på andra konton understiger för en person. har förslagit att kontrolluppgiftsskyldigheten om fordringsrätter när någon ränta inte har betalts ut eller tillgodoförts skall utvidgas när det gäller konton som benämns framtidskonto, fasträntekonto eller liknande. Gemensamt för dessa konton är att någon ränta inte tillgodoräknas utan ackumuleras och tillgodoräknas först . De innestående medlen på kontona kan vara stora och uppgift om dem av betydelse för beräkningen av den skattepliktiga förmögenheten. Det kan vara svårt att göra avgränsningen till andra typer av konton där ränta inte har betalts ut eller tillgodoförts . är det av stort värde för beskattningsmyndigheten att få kontrolluppgift om kontobehållning av betydelse för beräkningen av den skattepliktiga förmögenheten oavsett typen av konto och huruvida ränta tillgodoräknas eller inte. Kontrolluppgift om behållning på konton bör därför alltid lämnas när det är fråga om större belopp. Den beloppsgräns som föreslogs i promemorian ansågs av flera remissinstanser som alltför låg. har i sitt yttrande resonerat utifrån en beloppsgräns på vilket skulle motsvara den beloppsgräns som finns för räntor (8 kap. 8 § inkomstskattelagen [1999:1229]). Förmögenhetsskatten på motsvarar inkomstskatten på räntor om . Regeringen anser att beloppet är en lämplig gräns för när kontrolluppgift bör lämnas. För att undvika att kontrolluppgift lämnas om räntor som uppgår till mindre belopp och som är skattefria bör utvidgningen av kontrolluppgiftsskyldigheten begränsas till att avse fordringsrätten. Undantaget för räntor som sammanlagt understiger bör kvarstå. Skyldigheten att lämna kontrolluppgift om behållningen på konton bör omfatta banker och andra kreditmarknadsföretag, dvs. Kontrolluppgift om avkastning och innehav Kontrolluppgifter om avkastning och innehav av delägarrätter är reglerade i 9 kap. lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Kontrolluppgift skall lämnas om innehav av delägarrätter samt om utdelning och ränta på innehavet (1 §). Kontrolluppgift om utdelning eller ränta skall lämnas för sådana fysiska personer och dödsbon som har mottagit eller tillgodoräknats utdelningen eller räntan (2 §). Kontrolluppgift om innehav av delägarrätter skall lämnas för sådana fysiska personer och dödsbon som hos den uppgiftsskyldige är antecknade som innehavare av delägarrätterna vid årets utgång (3 §). Kontrolluppgift skall inte lämnas om tillgångar på pensionssparkonto (5 §). Om någon utdelning eller ränta inte har betalats ut eller tillgodoräknats, skall kontrolluppgift om innehav lämnas endast om delägarrätterna är marknadsnoterade (5 §). Kontrolluppgiften skall lämnas av den som har betalat ut eller tillgodoräknat utdelningen eller räntan (4 §). Om någon utdelning eller ränta inte har betalats ut eller tillgodoförts skall värdepappersinstitutet eller någon annan hos vilka delägarrätterna förvaras i depå eller är registrerade på konto lämna kontrolluppgiften. Regeringens bedömning: Skyldighet att lämna kontrolluppgift om onoterade delägarrätter i de fall någon utdelning inte har betalts ut eller tillgodoräknats bör inte införas. Promemorians förslag: Kontrolluppgift om onoterade delägarrätter skall lämnas även om någon utdelning inte har betalts ut eller Kontrolluppgiften skall i första hand lämnas av centrala värdepappersförvarare eller värdepappersinstitut eller andra hos vilka delägarrätterna förvaras i depå eller är registrerade på konto. någon av dessa lämnar kontrolluppgiften skall aktiebolaget eller den ekonomiska föreningen till vilken delägarrätten hänför sig lämna Remissinstanserna: Riksåklagaren, och tillstyrker Länsrätten i vidhåller vad de har anfört om att förslaget rimmar illa med det arbete som pågår med att förenkla regler för små företag och att minska den administrativa bördan för dem men anser inte att det ger anledning till att avstyrka förslaget. Företagarna motsätter sig att företag som inte är avstämningsbolag skall lämna uppgifter om innehav av delägarrätter i bolaget med hänvisning till att det medför onödiga administrativa kostnader. , och anser det högst olämpligt att utsträcka kontrolluppgiftsskyldigheten till onoterade Föreningarna anför att eftersom delägare i onoterade bolag uppgiftslämnare ofta är samma person eller tillhör samma närståendekrets förefaller uppgiftslämnandet ur en kontrollaspekt som meningslös. Föreningarna anför vidare att det blir en stor mängd meningslösa kontrolluppgifter om delägare i ekonomiska föreningar hos vilka det inte alltid finns en upparbetad administration för sådan hantering. , och har inget att invända mot förslaget men anför att de har svårt att inse behovet av en så pass omfattande kontrolluppgiftsskyldighet som föreslås och att det i många fall kan bli svårt att finna korrekta värden att lämna. har inget att erinra mot förslaget till den del det avser skyldighet för värdepappersförvarare, värdepappersinstitut eller andra hos vilka delägarrätterna förvaras i depå eller registrerade på konto men avstyrker förslaget i den del det innebär att kontrolluppgift skall lämnas av det aktiebolag eller den ekonomiska förening till vilken delägarrätten hänför sig. föreslår att undantag införs så att de uppgifter som lämnas på blankett K10 och inkomstdeklarationer inte omfattas av kontrolluppgiftsskyldigheten. Skälen för regeringens bedömning: Kontrolluppgift skall lämnas om marknadsnoterade delägarrätter även om någon utdelning eller ränta inte har betalats ut eller tillgodoräknats. Kontrolluppgiftsskyldigheten är motiverad utifrån förmögenhetsberäkningen. Onoterade delägarrätter skall däremot inte alltid tas upp som tillgång vid beräkningen av den skattepliktiga förmögenheten. Värdet av andelen kan också vara svår att kontrollera. Någon skyldighet att lämna kontrolluppgift har inte heller ansetts vara nödvändig i annat fall än om utdelning eller ränta har betalats ut eller tillgodoräknats. De skäl som skulle kunna motivera en kontrolluppgiftsskyldighet även för onoterade delägarrätter är att om en kontrolluppgift om innehav av en delägarrätt har lämnats men inte lämnas nästa torde delägarrätten ha avyttrats. skulle på så sätt kunna kontrollera att avyttringen redovisas. har i sitt remissyttrande också framhållit att kontrolluppgiftsskyldigheten skulle ge en kontinuitet i uppgiftslämnandet även de år någon utdelning inte sker. har särskilt framhållit att det är svårt att kontrollera om aktier i onoterade kupongbolag har sålts. Några särskilda skäl för att införa kontrolluppgiftsskyldigheten för innehav av andelar i ekonomiska föreningar har inte framförts. Antalet ekonomiska föreningar uppgår till drygt 100 000 stycken. En stor del av dessa kan antas bedriva verksamhet av sådan karaktär att uppgift om innehav av andelar i föreningen skulle sakna betydelse för beskattningen. Fastighetsägarna , och har särskilt lyft fram olika konsumentföreningar och föräldradrivna daghem. Det kan ifrågasättas om det finns skäl att införa en kontrolluppgiftsskyldighet för alla dessa utan en närmare utredning av behovet. Det som kvarstår är uppgifter om aktier i svenska aktiebolag som inte är avstämningsbolag. Även här kan behovet ifrågasättas. Fåmansföretag skall i sin självdeklaration lämna uppgifter om varje delägares andelsinnehav och innehavets röstvärde. Det skulle vara onödigt betungande att låta sådana företag lämna uppgifterna ytterligare en gång genom kontrolluppgifter. Andelar i aktiebolag som är fåmansföretag bör därför också undantas. Vid en samlad bedömning anser regeringen att en närmare utredning bör göras av behovet och omfattningen av kontrolluppgiftsskyldigheten innan uppgiftsskyldighet utvidgas. Regeringen lägger därför inte fram något förslag i denna del. 8 Kontrolluppgift om annan avkastning Regeringens förslag: Kontrolluppgift skall lämnas även om annan avkastning av delägarrätter och fordringsrätter än ränta, utdelning eller kapitalvinst. Kontrolluppgift skall lämnas för fysiska personer och dödsbon av dem som lämnar kontrolluppgift om ränta och utdelning på fordringsrätter och delägarrätter. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Riksåklagaren, i , , , , , och Företagarna tillstyrker förslaget. har inget att erinra mot förslaget. anför att skattelagstiftningen saknar klara regler om hur sammansatta finansiella instrument skall beskattas och att det är absolut nödvändigt att lagstiftaren klargör rättsläget för de aktörer som måste hålla fungerande tekniska system och därmed uppfylla sina skyldigheter att innehålla skatt och att lämna kontrolluppgifter. Aktiespararna har inget att invända mot att direktivet genomförs på föreslaget sätt. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande regler skall kontrolluppgift lämnas om ränta på fordringsrätter och om ränta och utdelning på delägarrätter (se avsnitt 6.1 och 7.1). Vidare skall kontrolluppgift lämnas om kapitalvinst vid avyttring av fordringsrätter och delägarrätter (se avsnitt 9.1). Regeringsrätten har i ett avgörande (se RÅ 2003 ref 48) kommit fram till att viss avkastning av så kallade aktieobligationer är att anse som annan inkomst på grund av innehav av tillgångar enligt 42 kap. 1 § inkomstskattelagen (1999:1227). Aktieindexobligationen ansågs vara sammansatt av dels en fordran i nominellt belopp, dels räntekuponger och dels aktieindexoptioner. Aktieindexobligationen ansågs odelbar och med hänsyn till anknytningen till ett aktieindex ansågs bestämmelserna om delägarrätter tillämpliga. Obligationen gav en årlig avkastning om lägst och högst av nominellt belopp. Regeringsrätten ansåg att den garanterade räntan om skattemässigt skall behandlas som Den eventuellt överskjutande delen av den årliga avkastningen ansågs inte så förutsägbar att den kan anses utgöra ränta. obligationen inte heller kunde anses som delvis avyttrad ansågs den eventuellt överskjutande delen utgöra sådan annan inkomst av tillgångar som avses i 42 kap. 1 § första stycket inkomstskattelagen. De nuvarande bestämmelserna innebär att för innehavaren av en aktieindexobligation av beskriven typ kommer kontrolluppgift att lämnas om den del av avkastningen som behandlas som ränta och om eventuell avyttring av obligationen. Någon kontrolluppgift kommer dock inte att lämnas om sådan avkastning som är att betrakta som annan inkomst. enskilde måste således själv komma ihåg att sådan annan inkomst också skall redovisas i självdeklarationen. Regeringsrättens avgörande avser aktieindexobligationer. Det kan dock inte uteslutas att motsvarande problematik finns avseende andra typer av finansiella instrument. Problemet torde i första hand uppkomma avseende sammansatta instrument. Antalet finansiella instrument som till sin karaktär består av olika delar men som vid kapitalvinstbeskattningen behandlas som en enhet, dvs. som ett odelbart instrument, torde komma att öka i omfattning. För den enskilde kan det vara svårt att förstå skillnaden mellan de olika typerna av avkastning och kontrolluppgiftsskyldigheten borde vara densamma oavsett vilken avkastning det är fråga om. De enskilda kan i annat fall vara omedvetna om att de lämnar oriktig uppgift om de underlåter att lämna kompletterande uppgifter i sin självdeklaration om sådan avkastning som utgör annan inkomst. En sådan underlåtenhet kan leda till skattetillägg. Redan av den anledningen bör kontrolluppgiftsskyldigheten utvidgas. Genom rådets direktiv /48/EG av om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar har åtagit sig att utbyta information om vissa räntebetalningar med de andra EU- länderna. Åtagandet kommer att omfatta även andra länder. Direktivets definition av ränta omfattar även sådan avkastning som enligt Regeringsrättens avgörande är anse som annan inkomst av tillgångar. åtagande utgör också skäl att utvidga kontrolluppgiftsskyldigheten. Av de skäl som anförts bör således kontrolluppgiftsskyldigheten utvidgas till att omfatta även sådan avkastning av fordringsrätter och delägarrätter som inte är ränta eller utdelning och som heller inte kan anses vara kapitalvinst. Kontrolluppgiftsskyldigheten bör inte omfatta skattefri avkastning. I likhet med vad som gäller för ränta, utdelningar och kapitalvinst bör kontrolluppgift lämnas för fysiska personer och dödsbon. Avkastningen är närmast att jämställa med ränta och utdelning på fordringsrätter och delägarrätter. Kontrolluppgiftsskyldigheten bör därför åvila samma krets som enligt gällande bestämmelser skall lämna kontrolluppgift om ränta och utdelning. har i sitt remissyttrande anfört att för att annan avkastning och ränta på aktieindexobligationer skall kunna redovisas tillsammans på ett för alla parter smidigt och praktiskt sätt bör det även införas en skyldighet att innehålla preliminär skatt på annan avkastning. har sitt yttrande tagit upp frågan om den skattemässiga behandlingen av sammansatta instrument. Båda frågorna har samband med andra områden inom skatteområdet än de som är föremål för överväganden. Frågorna bör därför inte tas upp till behandling inom ramen för detta arbete. Kontrolluppgift om avyttring av delägarrätter Prop. Kontrolluppgifter om avyttring av delägarrätter och fordringsrätter samt utfärdande av optioner är reglerade i 10 kap. lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Kontrolluppgifter om avyttring av andelar i investeringsfonder regleras särskilt i 16 §§ och berörs inte närmare här. Kontrolluppgift skall också lämnas om avyttring av andra delägarrätter och av fordringsrätter samt om utfärdande av optioner (7 §). Bestämmelsen omfattar bland annat avyttring av optioner och terminer. Kontrolluppgift skall lämnas för fysiska personer och dödsbon. En optionsaffär kan avslutas på i princip fyra olika sätt. Ett sätt är genom lösen, vilket innebär att innehavaren utnyttjar sin rätt enligt optionsavtalet och köper eller säljer den underliggande egendomen. Ett annat sätt är genom kvittning vilket innebär att innehavaren antingen säljer optionen eller utfärdar en motsvarande option som den han innehar. Utfärdaren kan också förvärva en motstående rätt. Kvittningstransaktionen medför att den ursprungliga rättigheten utsläcks. Ett tredje sätt är genom kontantavräkning vilket innebär att innehavaren får en ekonomisk ersättning i stället för den underliggande egendomen. Det fjärde sättet är att optionen löper ut utan att utnyttjas. Det kallas förfall. En terminsaffär kan avslutas antingen genom leverans eller genom kontantavräkning. Leverans innebär att terminsavtalet fullföljs och exempelvis en aktie köps eller säljs. Vid kontantavräkning sker ingen leverans utan i stället lämnas ersättning motsvarande värdeförändringen av den underliggande egendomen. har en ny typ av terminer aviserats, så kallade futures. Dessa kommer att kunna avslutas genom kvittning . Enligt inkomstskattelagen (1999:1229) avses med avyttring av tillgångar, försäljning, byte och liknande överlåtelse av tillgångar. Till avyttring räknas att innehavaren av en fordran får betalt för denna, innehavaren av en option får betalt för att motpartens förpliktelse skall upphöra (kvittning), innehavaren av en option får betalt utan att de underliggande tillgångarna överlåts när optionen löper ut (kontantavräkning), tiden för utnyttjande av en option löper ut utan att optionen utnyttjas (förfall), ena parten i ett terminsavtal får betalt för att motpartens förpliktelse skall upphöra (kvittning), eller ena parten i ett terminsavtal får betalt utan att de underliggande tillgångarna överlåts vid sluttidpunkten (kontantavräkning). Det innebär att avslutning av optioner genom kvittning, kontantavräkning och förfall samt avslutning av terminer genom kvittning och kontantavräkning räknas som avyttring av optionerna respektive terminerna. När en optionsaffär avslutas genom lösen eller en terminsaffär genom leverans är det fråga om avyttring av den Prop. 2004/05:113 underliggande egendomen och omfattas inte av den nu aktuella kontrolluppgiftsskyldigheten. Det är bland annat värdepappersinstitut som skall lämna kontrolluppgifter om avyttringar av delägarrätter och fordringsrätter, därmed också om options- och terminsaffärer. Instituten skall lämna kontrolluppgifter i de fall de är skyldiga att upprätta avräkningsnota och i de fall de registrerar en option eller en termin eller på annat sätt medverkar vid utfärdandet av en option eller vid slutförandet av en options- eller terminsaffär (10 kap. 8 § lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter). Vidare skall kontrolluppgift lämnas även av kreditmarknadsföretag, , den som har betalat ut ersättning vid avyttring genom inlösen, och försäkringsgivare i vissa fall (10 kap. 8 § den lagen). I kontrolluppgiften skall uppgift lämnas om den ersättning som har överenskommits efter avdrag för försäljningsprovision och liknande utgifter, antalet delägarrätter eller fordringsrätter, deras slag och sort samt den kontanta ersättningen vid framskjuten beskattning vid andelsbyten eller vid uppskovsgrundande andelsbyten enligt 48 a kap. respektive 49 kap. inkomstskattelagen. Om ett terminsavtal slutförs genom att den ena parten säljer en tillgång som samma part förvärvar en mindre tillgång av samma slag, skall kontrolluppgift lämnas om bruttoersättningen vid försäljningen (avräkning eller delvis nettning). Regeringens förslag: Kontrolluppgift om slutförande av options- och terminsaffärer skall lämnas när affären är slutförd.