prop · GS03116 · 2005-03-24 00:00:00 — Även om endast lagakraftvunna domar eller av socialnämnden god- kända avtal om umgänge kan ligga till grund för ett beslut om nettobe- räkning, gäller anmälningsskyldigheten enligt paragrafen också interi- mistiska beslut och interimistiska avtal som godkänts av socialnämnden (se prop. 1997/98:7 s. 109), liksom domar som får verkställas utan hinder av att de inte vunnit laga kraft (se 17 kap. 14 § ). Sådana avgöranden och avtal innebär nämligen ofta att domen eller avtalet som ligger till grund för nettoberäkningen inte gäller och att det därför inte längre finns förutsättningar för beräkningssättet enligt 28 a §. I vissa fall kan det ligga i den bidragsskyldiges intresse att möjligt anmäla en ändring till . I andra fall kan det ligga i boförälderns intresse att göra anmälan (om boförälderns anmäl- ningsskyldighet se 18 §). Det får nämligen anses ligga i bestämmelsen i 28 a § fjärde stycket att en ändring i umgänget får genomslag först från och med månaden efter den månad då anmälan görs. Anmälningsskyl- digheten infinner sig så snart ändringen gjorts. En anmälan kan lämnas formlöst till , t.ex. muntligen. Genom paragrafens andra mening har på förslag av Lagrådet införts en uttrycklig bestäm- melse, att sedan en anmälan gjorts skall ompröva beslutet om återbetalningsskyldighet (jfr 10 a § andra stycket). Det kan föranleda att måste begära in kompletterande uppgifter från den bidragsskyldige för att kunna ta ställning till om åter- betalningsskyldigheten bör ändras eller att kassan inhämtar en kopia av domstolsavgörandet eller det av socialnämnden godkända avtalet. Behöver upplysningar om umgänget bör det nor- malt kunna fås av den bidragsskyldige eller boföräldern. Såväl statliga som kommunala myndigheter såsom socialnämnderna är skyldiga att tillhandahålla uppgifter som är av betydelse vid handläggningen av underhållsstöd (42 § jämförd med 20 kap. 9 § första stycket lagen [1962:381] om allmän försäkring). Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om upphävande av beslut om nettoberäkning. Är det så att den bidragsskyldige föräldern själv be- gär det eller om finner att det inte längre finns förut- sättningar för nettoberäkning enligt 28 a § förstatredje styckena, skall beslutet om nettoberäkning upphävas och återbetalningsskyldigheten beräknas på vanligt sätt. Också boföräldern har naturligtvis rätt att hos påtala att förutsättningar för nettoberäkning är för handen. Har ett beslut om nettoberäkning upphävts måste det gå innan en ny begäran från den bidragsskyldige om nettoberäkning kan prövas. Ett pågående umgänge får i mellantiden beaktas genom umgängesavdrag enligt 23 §. Ett beslut om att upphäva beslutet om nettoberäkning gäller , om inte något annat förordnats i beslutet (38 § första stycket). Paragrafen innehåller huvudsakligen bestämmelser om omprövning och jämkning av återbetalningsskyldigheten. Övervägandena finns i fråga om omprövning i avsnitt 8.2 och jämk- ning i avsnitt 8.1. Första stycket har ändrats. På Lagrådets inrådan har bestämmelsen om när en omprövning i samband med ett nytt beslut om årlig taxering eventuellt skall föranleda en ändring av återbetalningsbeloppets storlek fått flyta in i lagtexten och bilda den andra meningen. Det sker enligt bestämmelsen först året då det nya beslutet om årlig taxering meddelades. I tredje meningen anges från vilken tidpunkt ändrad procentsats får genomslag för återbetalnings- beloppet. Återbetalningsbeloppet ändras då från och med månaden efter den månad då ändringen av procentsatsen ägde rum, dock inte tillbaka än före den dag då fick kännedom om ändringen. Treårsfristen torde ha störst betydelse i de fall där ett fa- derskap fastställs eller mannen frias från faderskapet efter bar- nets födelse. Såväl fastställande av faderskap som friande från faderskap har i princip tillbakaverkande kraft (jfr NJA 1981 s. 496). Här får ett avgörande om faderskap som går i endera riktningen inte betydelse tillbaka i tiden än från den dag då fick kännedom om avgörandet. Som regel får reda på om antalet barn ändras genom medium för automatiserad databehandling. Omprövning förutsätter inte någon ansökan. Men när det gäller t.ex. faderskap i internationella för- hållanden kan ändå behöva uppmärksammas på ett ändrat förhållande. Ändringen i andra stycket innebär att en fråga om jämkning av återbe- talningsskyldigheten på grund av ändrat taxeringsbeslut inte får tas upp till prövning efter utgången av femte året efter det taxeringsår som taxe- ringsbeslutet avser. Ändringen i tredje stycket innebär att numera kan upphäva ett beslut om återbetalningsskyldighet också i de fall där den bidragsskyldige bor i och i eller från utlandet får inkomster som inte kan tas i anspråk genom utmätning enligt 7 kap. utsökningsbalken. Frågan behandlas i avsnitt 10.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om möjligheter, att i ärenden med utlandsanknytning träda in i barnets rätt till underhålls- bidrag som inte är alltför lågt och att kräva att boföräldern medverkar till det. Till sitt innehåll motsvarar paragrafen det tidigare första stycket jämte ett tillägg i sak. Återstoden av paragrafen har tagits in i en ny para- graf, 31 a §. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. En ändring i paragrafen utgörs av ett tillägg i första stycket. Om den bidragsskyldige föräldern är bosatt utomlands och något underhållsbidrag inte är fastställt kan med stöd av tredje stycket före- lägga boföräldern att vidta eller medverka till åtgärder för att få ett un- derhållsbidrag fastställt. Genom ett tillägg gäller detsamma numera också om den bidragsskyldige bor i och i eller från utlandet får lön eller andra inkomster som avses i 7 kap. 1 § utsökningsbalken och som där- med inte kan tas i anspråk genom utmätning enligt 7 kap. utsökningsbal- ken. Om trätt in i barnets rätt till underhållsbidrag då den bidragsskyldige i eller från utlandet uppbar inkomst, kvar- står den rätten även om den bidragsskyldige börjar upp- bära inkomster från (jfr prop. 1995/96:208 s. 97). Men Försäk- ringskassan kan under den tiden inte besluta om återbetalningsskyldighet. skall i den situationen däremot besluta om återbetal- ningsskyldighet för framtiden. Genom ett tillägg i paragrafen som gjorts i tredje stycket andra meningen framgår att ett föreläggande i fråga om vad boföräldern skall vidta eller medverka till numera också kan innehålla att det underhållsbi- drag som fastställs inte uppenbart får understiga vad den bidragsskyldige bör betala i underhållsbidrag. För det fall boföräldern underlåter att agera kan neka honom eller henne underhållsstöd (4 §). Om boföräldern visserligen agerar men det underhållsbidrag som fastställs uppenbarligen understiger vad den bidragsskyldige bör betala och det förhållandet kan läggas boföräldern till last, kan sätta ned underhållsstödet till samma nivå som underhållsbidraget (9 b §). Bestämmelserna i 9 b och 31 §§ tillämpas också på redan fastställda underhållsbidrag. En boförälder som efter ett föreläggande underlåter att begära höjning av underhållsbidraget när förutsättningar finns för det (jfr 7 kap. 10 § ) riskerar också att få barnets underhållsstöd indraget (4 §). Medverkar boföräldern till en höjning men understiger den nya underhållsbidraget uppenbarligen vad den bidragsskyldige bör betala, riskerar boföräldern att få barnets underhållsstöd nedsatt (9 b §). När det gäller redan fastställda underhållsbidrag ligger det i sakens natur att en boförälder som ett led i att utröna om det finns förutsättningar att höja ett underhållsbidrag som kan antas vara för lågt kan föreläggas att tillhandahålla underlag för hur underhållsbidraget har beräknats. Låter boföräldern i ett sådant fall bli att agera kan 4 § bli tillämplig. Agerar boföräldern och det visar sig att underhållsbidraget är uppenbart för lågt och det kan läggas boföräldern till last men att under- hållsbidraget av annat skäl inte kan höjas, kan det bli aktuellt att sätta ned underhållsstödet enligt 9 b §. Bestämmelserna syftar till att förhindra missbruk av underhållsstöds- systemet och tar sikte på boförälderns agerande eller underlåtenhet att agera. Reglernas utformning gör att det kan förväntas att Försäkrings- kassan i undantagsfall får anledning att sätta ned underhållsstödet enligt 9 b §. Kan det inte läggas boföräldern till last att underhållsbidraget fast- ställts till ett uppenbarligen för lågt belopp skall underhållsstödet inte sät- tas ned. Utgångspunkten är att domstols dom om underhållsbidrag skall re- spekteras. Har ett underhållsbidrag fastställts av domstol efter en saklig prövning som inte begränsats av parternas yrkanden, medgivanden eller vitsordanden, torde det sällan bli aktuellt för att ifrå- gasätta det underhållsbidrag som fastställts. En boförälder som processat på ett sätt som inte medgett full prövning i underhållsfrågan eller som varit försumlig i sin processföring och t.ex. underlåtit att åberopa rele- vant bevisning kan utlösa en tillämpning av 9 b §. Bedömningen av om ett underhållsbidrag är uppenbart för lågt måste göras med utgångspunkt i de regler som gäller för underhåll. Frågan om vilken skillnad som skall föreligga mellan det fastställda underhållsbi- draget och det underhållsbidrag som den bidragsskyldige enligt reglerna därom bör betala för att det fastställda underhållsbidraget skall komma att anses vara uppenbart för lågt kan inte anges generellt. I ordet uppen- bart ligger att avvikelsen skall vara väsentlig. En riktpunkt kan vara att det fastställda bidraget understiger det antagna med åtminstone 1/3 för att det fastställda skall anses vara uppenbart för lågt. I enskilda fall kan det dock finnas anledning att göra en annan bedömning. Hänsyn bör t.ex. tas till storleken på det fastställda och det antagna underhållsbidraget. Är både det fastställda och det antagna underhållsbidraget mycket lågt torde bidraget sällan kunna sägas vara uppenbart för lågt. Ett underhållsbidrag som är fastställt i dom eller ett i utlandet verk- ställbart avtal kan vara uppenbart för lågt utan att det kan riktas någon avgörande kritik mot hur underhållsbidragets belopp har räknats fram. Så kan vara fallet när det redan i domen eller avtalet om underhållsbidrag har beaktats att den bidragsskyldige till någon del fullgör sin underhålls- skyldighet genom att ha barnet hos sig (s.k. nettoberäkning) och det gjorda umgängesavdraget står i klart missförhållande till umgängets omfattning. I ett sådant fall bör dock i första hand 9 b § första stycket tillämpas i stället för samma paragraf andra stycket. Tredje meningen motsvarar det tidigare första stycket tredje meningen. Fjärde stycket motsvarar det tidigare första stycket fjärde mening. Paragrafen är ny och utgör tidigare 31 § andra och tredje styckena. Den enda skillnaden är att den nya paragrafens första stycke har kompletterats med en hänvisning till 10 a § första stycket. Därmed framgår det numera uttryckligen att underhållsstödet skall minskas vid umgängesavdrag enligt 23 § andra stycket. Paragrafen har utformats i allt väsentligt i enlighet med Lagrådets för- slag. Paragrafen innehåller bestämmelser om anstånd. Första stycket har ändrats. Bestämmelsen i fjärde meningen är ny. Den har utformats enligt Lagrådets förslag. Ändringen innebär att Försäk- ringskassan vid bedömningen av anståndsfrågan får ta hänsyn till om den bidragsskyldige föräldern har lätt realiserbara tillgångar utöver lön m.m. (jfr prop. 1995/96:208 s. 53 och 97). Vad som här avses är bankmedel eller annan lös egendom som utan svårighet eller risk för värdeförstöring kan omsättas av den bidragsskyldige såsom aktier, obligationer eller andra värdepapper. Av att det skall vara fråga om lättrealiserade till- gångar får också anses följa att lösa saker (lösöre) som används i dennes hushåll normalt faller utanför. Detsamma gäller fast egendom och bo- stadsrätt till en lägenhet som tillhör den bidragsskyldige. Egendom som omfattas av beneficiereglerna i 5 kap. utsökningsbalken skall inte beak- tas. En lägenhet med bostadsrätt som den bidragsskyldige bor i faller därför normalt bort redan på grund av dessa regler. Andra stycket utgörs av det tidigare första stycket fjärde meningen. På förslag av Lagrådet har bestämmelsen fått bilda ett eget stycke. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om fortsatt anstånd. Andra stycket är ändrat. Bestämmelserna tar sikte på vad den bidrags- skyldige skall betala på grund av anståndet sedan beslutet om anstånd upphört. Den bidragsskyldige skall numera betala 1,5 gånger det belopp som han eller hon annars skulle ha betalat enligt 21 § eller, sedan under- hållsskyldigheten för något barn upphört, skulle ha fastställts till enligt 21 §. Det minsta beloppet som skall betalas är per barn och månad. Anser sig den bidragsskyldige inte kunna betala beloppet, kan han eller hon efter ansökan få anstånd med betalningen helt eller delvis. Därvid är bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken tillämpliga. Överväganden finns i avsnitt 9.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om eftergift. får på ansökan efterge statens fordringar på återbe- talningsskyldighet och ränta helt eller delvis, om det finns synnerliga skäl med hänsyn till den bidragsskyldiges personliga eller ekonomiska för- hållanden. I fråga om förutsättningar för eftergift, se prop. 1995/96:208 s. 52 ff. och s. 98 f. Genom ett tillägg har fått möjlighet att på eget initi- Prop. 2004/05:116 ativ efterge statens fordringar. Möjligheten är avsedd att komma till an- vändning i bl.a. fall där en eftergift av skulden är nödvändig för att en rehabilitering skall lyckas eller fall där den bidragsskyldige riskerar att slås ut socialt som han eller hon själv inte är i stånd eller kan förmås att göra en ansökan. En annan situation kan vara att Försäkrings- kassan beslutar att efterge en fordran på återbetalningsskyldighet i ett fall där den bidragsskyldige har inskränkt sin ansökan till fordran på återbe- talning och det finns anledning att pröva om också den på fordringen belöpande räntan bör efterges. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. 14.2Förslaget till lag om ändring i Paragrafen innehåller bestämmelser om en bidragskyldig förälders rätt till avdrag på underhållsbidraget vid umgänge med barn. Andra stycket är nytt. I stycket anges att inte bara hela kalenderdygn (kl. 00.0024.00) skall berättiga till umgängesavdrag (jfr prop. 1978/79:12 s. 161 och prop. 1997/98 s. 67). Även det dygn då barnet överlämnas till den bidragsskyldige och det dygn då barnet återlämnas skall numera beaktas. Det sker genom att återlämnandedygnet räknas som . Detta gäller dock inte om barnet hämtas och lämnas under samma kalenderdygn. Umgänge utan övernattning beaktas inte vid dygnsberäkningen enligt första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I tredje stycket, som motsvarar det tidigare andra stycket, har en följd- ändring gjorts. Fjärde stycket motsvarar det tidigare tredje stycket. Sammanfattning av betänkande SOU 2003:42 har haft i uppdrag att göra en översyn av lagen (1996:1030) om underhållsstöd. Utgångspunkten för uppdraget har varit att det nuvarande underhållsstödssystemet fungerar i huvudsak väl. Syftet med översynen har varit att få systemet att fungera bättre. I betänkandet föreslås en rad ändringar i reglerna om underhållsstöd. Vidare föreslås ändringar i , utsökningsbalken och lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Ett flertal förord- ningsändringar föreslås också. Underhållsstödets belopp, m.m. Underhållsstödet skall även i fortsättningen motsvara ungefär hälften av normalkostnaden för ett barn sedan hänsyn tagits till det allmänna barn- bidraget. Utredningen anser att underhållsstödets belopp inte bör ändras. De beräkningar som utredningen har gjort visar att stödet väl täcker hälften av kostnaderna för ett barns normalbehov sedan hänsyn tagits till det allmänna barnbidraget. Kostnaderna för ett barn varierar dock beroende på barnets ålder. En differentiering av stödets belopp i enlighet med de av utredningen framräknade kostnaderna för barn i olika åldrar skulle innebära att stödet sänktes för barn i åldern och höj- des för de äldre barnen. En sådan reform skulle innebära sänkt stöd för drygt sju av tio barn. Med hänsyn till de ekonomiska problem en sänk- ning av underhållsstödets belopp skulle kunna innebära för barn och boföräldrar är utredningen inte beredd att föreslå en sådan. Utredningen förordar i stället en mjukare anpassning av stödet. Utredningen anser att stödet även i fortsättningen bör betalas ut i förskott. Utbetalningsdagen föreslås dock framflyttad från den 20 i utbetalningsmånaden till den sista vardagen . Inkomstprövning av utfyllnadsdelen i underhållsstödet Utredningen föreslår att utfyllnadsdelen i underhållsstödet dvs. den del av bidraget som en bidragsskyldig förälder inte är skyldig att återbetala, det rena stödet från staten skall prövas mot boförälderns inkomst. Utfyllnadsdelen föreslås minska av den inkomst som överstiger om boföräldern är underhållsskyldig mot ett barn. Är boföräldern underhållsskyldig mot två barn eller mot tre eller flera barn föreslås gränsen läggas vid respektive . Syftet med förslaget är i första hand att öka legitimiteten i systemet och att betona båda föräldrarnas ansvar för barnets försörjning. Försörjningen av barn skall givetvis prioriteras högt av en förälder. Skyl- digheten att försörja barn innebär att föräldern måste anpassa sina egna utgifter efter denna skyldighet. anser utredningen att det är rimligt att en bidragsskyldig förälder får förbehålla sig ett skäligt belopp för sin egen försörjning innan han eller hon åläggs att återbetala under- hållsstöd. Utredningen förordar därför att det grundavdrag som görs när återbe- talningsskyldigheten bestäms skall höjas. För bidragsskyldiga som bor i eller föror- das ett grundavdrag på , för bidragsskyldiga som bor i en kommun som har fler än 75 000 invånare förordas ett grundavdrag på och för övriga bidragsskyldiga förordas ett grundavdrag på . justeras de procentsatser som bestämmer återbe- talningsbeloppets storlek. Överskottet (netto efter ett schablonavdrag för kommunalskatt om ), dvs. av inkomsten över grundavdraget, fördelas lika mellan samtliga den bidragsskyldiges barn. För en bidragsskyldig med ett barn tas av överskottet i anspråk för återbetalning av underhållsstöd, dock givetvis högst det belopp som barnet får i underhållsstöd (som regel ). För en bidragsskyldig som har två barn varav ett får underhållsstöd tas av överskottet i anspråk upp till underhållsstödets belopp. återbetalar en bidragsskyldig förälder med en årsinkomst på och med två barn som båda får underhållsstöd . Med de förordade reglerna skulle återbetalningsskyldigheten, om det antas att den bidragsskyldige bor i , sänkas till . Vid en årsinkomst på innebär de förordade reglerna att återbetalningsskyldigheten sänks från till noll kr. Flertalet bidragsskyldiga föräldrar återfinns i de inkomstlägen som får de största förbättringarna med de nya reglerna. Vidare föreslås att återbetalningsskyldigheten skall falla bort om det sammanlagda återbetalningsbeloppet för en månad blir lägre än . Detta innebär en skärpning jämfört med . gäller att återbetal- ningsskyldigheten faller bort om månadsbeloppet för ett barn blir lägre än . Med förslaget tas den betalningsförmåga som finns i anspråk i större omfattning än som reglerna blir mer rättvisa. Det föreslås vidare en tidsgräns för jämkning och omprövning av återbetalningsskyldigheten. Anpassning av återbetalningsskyldigheten efter ändrade inkomstförhållanden Utredningen har övervägt möjligheten att basera återbetalningsskyldig- heten på en mer aktuell inkomst än . Utredningen har dock inom ramen för den tid som stått till buds inte haft möjlighet att analysera en ändring tillräckligt noggrant. Frågan bör dock övervägas ytterligare och utredningen förordar att det fortsatta arbetet inriktas på ett alternativ som innebär att beräkningarna utgår från att aktuell inkomst motsvarar inkomsten enligt det taxeringsbeslut som fattats närmast månad det år återbetalningsskyldigheten avser justerad med hänsyn till den allmänna löneutvecklingen. Avviker den aktuella inkomsten från den sålunda framräknade inkomsten skall återbetalningsskyldigheten kunna jämkas så att den anpassas efter de faktiska förhållandena. I efterhand görs sedan en avstämning med verklig inkomst och en slutlig återbetal- ningsskyldighet fastställs. Fastställs återbetalningsskyldigheten till ett lägre belopp än vad den bidragsskyldige enligt det preliminära beslutet betalat, skall skillnaden betalas ut till den bidragsskyldige. Fastställs återbetalningsskyldigheten till ett högre belopp än vad den bidragsskyl- dige i enlighet med det preliminära beslutet betalat, skall den bidrags- skyldige betala in skillnaden till . För staten skulle metoden innebära minskade kostnader eftersom de flesta bidragsskyldiga får höjda inkomster . För bidragsskyldiga som fått en mins- kad inkomst på grund av t.ex. sjukdom eller arbetslöshet skulle metoden innebära att deras betalningsskyldighet baseras på aktuella förhållanden, vilket skulle minska risken för skuldsättning. Utredningen föreslår att fordringar avseende återbetalningsskyldighet som regel skall överlämnas till indrivning senast när den äldsta ford- ringen är och detta även i pågående ärenden. lämnas fordringar i regel över . Förslaget innebär ett större handlingsutrymme och minskad risk för att en bidragsskyldig vid tillfälliga ekonomiska svårigheter blir föremål för indrivning. Det föreslås vidare att indrivning normalt inte skall begäras om ford- ringarna understiger . finns inte någon nedre beloppsgräns. Dagens regler för hur en betalning skall fördelas mellan olika barn och krediteras olika fordringar anses svåra att förstå och ibland kan missför- stånd leda till att en bidragsskyldig blir föremål för indrivning som hade kunnat undvikas om han eller hon rätt förstått reglerna. Reglerna ger också upphov till ett omfattande administrativt arbete för kronofogde- myndigheterna. Utredningen föreslår att reglerna förenklas. Influtna medel såväl fri- villiga, inte riktade, betalningar som medel som tas ut vid löneutmätning skall krediteras den äldsta fordringen. För att snabba upp förfarandet och undvika att en skuld byggs upp innan den bidragsskyldige är delgiven föreslås att den försäkringskassa som beviljar underhållsstöd skall vara behörig att i samband därmed också fatta beslut om återbetalningsskyldighet. Utredningen föreslår att rätten till umgängesavdrag skall utvidgas överlämnandedagen och återlämnandedagen skall tillsammans räknas som och att avdraget skall knytas till underhållsstödets belopp i stället för till återbetalningsbeloppet. Avdraget kommer därmed i normalfallet att uppgå till 1/40 av , dvs. Det föreslås vidare att de bidragsskyldiga som har det sämst ställt de som inte är återbetalningsskyldiga och de som har så låga återbetalningsbe- lopp att de inte kan tillgodogöra sig avdraget skall ha rätt att få belop- pet utbetalat till sig. Vid avdrag eller utbetalning sätts underhållsstödets belopp ned med motsvarande belopp. Vidare föreslås att umgänge skall kunna beaktas redan när återbetal- Denna s.k. nettoberäkning föreslås ske när umgänge beslutats i en dom eller i ett av socialnämnden godkänt avtal. För att nettoberäkning skall ske krävs att umgänget uppgår till minst 30 Även här föreslås att de bidragsskyldiga som har det sämst ställt skall kunna få beloppet utbetalat till sig. ning sätts underhållsstödets belopp ned med motsvarande belopp. Förslagen syftar till att underlätta umgänge med barnet och till att för- dela kostnaderna vid umgänge på ett mera rättvist sätt mellan föräldrarna än som sker . Utredningen föreslår också att får i uppdrag att utvär- dera reglerna om ekonomiskt bistånd för umgängesresor. För att underlätta en snabbare reglering av anståndsskulder föreslås att det belopp som skall betalas efter det att ett beslut om anstånd löpt ut