prop · GS0362d2 · 2005-03-01 00:00:00 — En tvist om villkoren för anslutning prövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Den som har nätkoncession för område är, om det inte finns särskilda skäl, skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning inom området till ledningsnätet. Tvister om koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket Intyget skall av företaget ges in till nätmyndigheten. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om revision av nätverksamhet och av fjärrvärmeverksamhet. Den som har nätkoncession för linje är, om det inte finns särskilda skäl, skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning till ledningen. Tvister om koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket prövas av nätmyndigheten. Beslut i ett sådant ärende skall fattas från det att ansökan kommit in till nätmyndigheten. Om myndigheten behöver ytterligare tid för att avgöra ärendet får nätmyndigheten förlänga tiden med ytterligare eller, om sökanden medger det, med den ytterligare tid som kan behövas för att ärendet skall kunna avgöras. beslut enligt andra stycket gäller . En tvist om villkoren för anslutning prövas inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Den som har nätkoncession för område är, om det inte finns särskilda skäl, skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning inom området till ledningen. Tvister om koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket prövas av nätmyndigheten. prövas av nätmyndigheten. En tvist om villkoren för anslutning prövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. i ett sådant ärende skall fattas från det att ansökan kommit in till nätmyndigheten. Om myndigheten behöver ytterligare tid för att avgöra ärendet får nätmyndigheten förlänga tiden med ytterligare eller, om sökanden medger det, med den ytterligare tid som kan behövas för att ärendet skall kunna avgöras. beslut enligt andra stycket gäller . En tvist om villkoren för anslutning prövas inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Anskaffande av el för att täcka nätförluster Den som har nätkoncession skall anskaffa den el som är avsedd att täcka nätförluster på ett öppet, icke-diskriminerade och marknadsorienterat sätt. Den som har nätkoncession skall upprätta en övervakningsplan och se till att övervakningsplanen följs. Av övervakningsplanen skall det framgå vilka åtgärder som skall vidtas för att motverka diskriminerande beteende gentemot övriga aktörer på elmarknaden. I planen skall särskilt anges de särskilda skyldigheter som de anställda har för att detta mål skall uppnås. Koncessionshavaren skall upprätta en rapport över de åtgärder som vidtagits enligt planen. Rapporten skall offentliggöras samt ges in till nätmyndigheten. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om innehållet i övervakningsplanen och om offentliggörandet av den årliga rapporten. Nättariffer skall vara utformade så, Nättariffer skall vara utformade så, lade intäkter från nätverksamheten lade intäkter från nätverksamheten är skäliga i förhållande till dels de är skäliga i förhållande till dels de Nättariffer skall vara utformade på sakliga grunder. för överföring av el skall särskilt geografiska läge, mängden över- förd energi och abonnerad effekt och kostnaderna för överliggande nät samt kvaliteten på över- föringen av el. Vid utformandet av nättariff för anslutning till en ledning eller ett läge och den avtalade effekten i myndigheten får meddela närmare Om ett sådant kommunalt företag Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 1618 §§ kom- som avses i 3 kap. 1618 §§ munallagen (1991:900) bedriver kommunallagen (1991:900) bedri- sådan verksamhet som avses i 1 § 1 eller distribution av fjärrvärme, skall verksamheten drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. 8 kap. Systemansvar och balansansvar ver sådan verksamhet som avses i 1 § 1 eller fjärrvärmeverksamhet, skall verksamheten drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. 8 kap. Systemansvar och balansansvar m.m. Villkoren i de avtal som avses i 4 § första stycket (balansavtal) skall vara objektiva och icke-diskrimi- nerade. Den systemansvariga myndigheten får inte ingå balansavtal förrän nätmyndigheten har godkänt de kriterier som ligger till grund för utformningen av balansavtalen. Godkännande skall lämnas om kriterierna kan antas leda till att balansavtalen uppfyller kraven enligt första stycket. beslut om godkännande gäller . Det skall delges enligt 16 § första stycket och 17 § första stycket delgivningslagen (1970:428). Den systemansvariga myndigheten skall offentliggöra de villkor som tillämpas i avtal om åtagande av balansansvar samt på begäran utan dröjsmål lämna skriftlig uppgift om dessa villkor. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om offentliggörande av villkor enligt första stycket. Angivande av elens ursprung Elleverantörer skall på eller i samband med fakturor avseende försäljning av el och i reklam som vänder sig till elanvändare lämna uppgift om 1.varje enskild energikällas andel av den genomsnittliga sammansättning av energikällor som använts för att framställa den el som elleverantören sålde under närmast föregående kalenderår, och 2.den inverkan på miljön som framställningen av den försålda elen haft i form av kärnbränsleavfall och utsläpp av koldioxid. Om elleverantören har köpt el på en elbörs eller importerat den från företag som är belägna utanför Europeiska unionen får uppgifterna enligt första stycket 1 baseras på aggregerade uppgifter som elbörsen eller företagen tillhandahållit. De uppgifter som anges i första stycket 2 får lämnas genom hänvisning till referenskällor som är tillgängliga för allmänheten. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om hur sådana uppgifter som avses i första tredje styckena skall beräknas och redovisas för elanvändarna. Elproducenter skall offentliggöra de uppgifter som elleverantörer behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt 12 § första stycket. Den som importerar el och elleverantörer skall på begäran av en elleverantör lämna de uppgifter som denne behöver för att kunna 12 § första stycket. myndigheten får meddela närmare som anges i första och andra Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter eller denna lag och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas, såvitt avser stöd av lagen utövas, såvitt avser frågor om elsäkerhet och drift- frågor om elsäkerhet och drift- säkerheten hos det nationella el- säkerheten hos det nationella el- systemet, av den eller de myndig- systemet, av den eller de myndig- heter som regeringen bestämmer. heter som regeringen bestämmer. Tillsynen i övrigt över efter- Tillsynen i övrigt över efter- levnaden av denna lag och av före- levnaden av denna lag och av före- skrifter och villkor som har med- skrifter och villkor som har med- delats med stöd av lagen utövas av delats med stöd av lagen utövas av Tillsynen enligt andra stycket omfattar inte efterlevnaden av el- omfattar inte efterlevnaden av 7, 10 och 11 kap. samt efterlevnaden 8 kap. och av bestämmelserna i 7, 10 och 11 kap. enligt 8 kap. 111 §§. (EG) nr 1228/2003 av 2003 om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande el- artikel 7.1, 7.2 och 7.3 i rådets förordning (EG) nr 1228/2003 av tillträde till nät för gränsöver- ärenden som anges i första stycket och därefter, med eget yttrande, överlämna ärendet till regeringens därvid offentliggöra sitt yttrande. Beslut av nätmyndigheten enligt 2 Beslut av nätmyndigheten enligt 2 kap. 1820 §§, 3 kap. 3 §, 68 §§, kap. 18-20 §§, 3 kap. 3 §, 6-8 §§, 11, 14 och 15 §§, 4 kap. 6, 7 och 11, 14 och 15 §§, 4 kap. 6, 7 och 10 §§ samt 12 kap. 8 och 11 §§, 10 §§, 8 kap. 4 a § samt 12 kap. 8 och 11 §§, beslut av en tillsyns- enligt 12 kap. 24 §§ samt beslut myndighet enligt 12 kap. 2-4 §§ av den systemansvariga myndig- samt beslut av den system- heten om ersättning till den som ansvariga myndigheten om ersätt- enligt 8 kap. 2 § beordrats öka ning till den som enligt 8 kap. 2 § eller minska produktionen av el får överklagas hos allmän förvalt- produktionen av el får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Regeringen får meddela före- Regeringen får meddela före- skrifter om överklagande av andra skrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt beslut enligt denna lag eller enligt stöd av lagen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 3 kap. 2 § och 3 kap. 5 § första och andra styckena i dess nya lydelse tillämpas första gången, såvitt avser fjärrvärmeverksamhet, i fråga om redovisning respektive revision för det räkenskapsår som börjar eller närmast därefter. 3.Bestämmelserna i 3 kap. 6 § andra stycket och 3 kap. 7 § andra stycket i deras nya lydelse samt bestämmelserna i 3 kap. 6 § tredje stycket och 3 kap. 7 § tredje stycket tillämpas på sådana tvister, i vilka ansökan kommit in till nätmyndigheten eller . 4.En koncessionshavare som före har ingått ett avtal om inköp av el för att täcka nätförluster omfattas inte av bestämmelserna i 3 kap. 16 § under avtalets återstående giltighetstid, dock längst till utgången av . 5.Bestämmelserna i 4 kap. 1 § förstafjärde styckena i dess nya lydelse tillämpas första gången i fråga om nättariffer som gäller från och med det räkenskapsår som börjar eller närmast därefter. 6.Sådana balansavtal som den systemansvariga myndigheten har ingått före omfattas inte av den nya bestämmelsen i 8 kap. 4 a § under sin återstående giltighetstid. 7.Bestämmelserna i 8 kap. 12 § skall börja tillämpas 8.Bestämmelserna i 8 kap. 13 § skall börja tillämpas Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet och regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 2.lag om ändring i ellagen (1997:857). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnesrådet . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen föreslås bl.a. en ny naturgaslag som skall ersätta den hittillsvarande naturgaslagen (SFS 2000:599). Bestämmelserna i den nya lagen motsvarar delvis de nu gällande reglerna. Reglerna ändras emellertid på åtskilliga punkter. Vidare införs ett stort antal helt nya bestämmelser. Lagrådsremissen innehåller också förslag till ändringar i den nu gällande ellagen (1997:857). Den nya naturgaslagen och ändringarna i ellagen syftar till att genomföra två EG-direktiv, dels och rådets direktiv /55/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv /30/EG (i det följande kallat naturgasdirektivet), dels och rådets direktiv /54/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv /92/EG (eldirektivet). Såvitt Lagrådet har kunnat finna genomförs direktiven i allt väsentligt på ett tillfredsställande sätt genom den föreslagna lagstiftningen. På några punkter avviker emellertid lagförslagen från direktiven. Det är också en del direktivbestämmelser som inte motsvaras av några lagregler. Lagrådet återkommer till dessa frågor i det följande. Lagrådet går därmed över till att mera i detalj kommentera de remitterade lagförslagen. Förslaget till ny naturgaslag 1 kap. 212 §§ Paragraferna innehåller en rad definitioner av olika begrepp. 4 § handlar om naturgaslager. Enligt paragrafen avses med detta begrepp dels en anläggning för lagring av naturgas för annans räkning (lagrings- anläggning), dels den del i en överföringsledning som används för lagring av naturgas. Begreppet lagringsanläggning förekommer på en rad ställen i den föreslagna lagen, och det är enligt Lagrådets mening motiverat att ha en definition av det begreppet. Det är däremot knappast påkallat att bland definitionerna föra in begreppet naturgaslager för att därmed fånga in även den situationen att naturgas lagras i en naturgasledning. I stället bör de bestämmelser i det följande som handlar om lagring av naturgas utformas så, att de vid behov också täcker lagring i naturgasledning (se exempelvis 4 kap. 4 §). I 5 § har tagits in en definition av förgasningsanläggning. Härmed avses en anläggning för förgasning av kondenserad naturgas för annans räkning. I naturgasdirektivet talas inte om anläggningar som enbart sysslar med förgasning. I stället innehåller direktivet bestämmelser om LNG-anlägg- ningar, varmed förstås terminaler som används för kondensering av naturgas eller import, lossning och återförgasning av LNG (liquid natural gas). Vid föredragningen av lagrådsremissen har upplysts att det i inte finns några anläggningar för kondensering av naturgas och att det inte heller inom överskådlig tid torde komma att finnas sådana anläggningar. Enligt Lagrådets mening kan det ändå vara lämpligt att i lagen ta in en bestämmelse som fångar in den sortens verksamhet. I 6 § sägs att med anslutning av en naturgasledning avses också återinkoppling av en befintlig naturgasledning, ändring av den avtalade kapaciteten i anslutningspunkten samt ändring av tidpunkt för överföringen. Lagrådet förordar att bestämmelsen får utgå ur definitionsavsnittet. I stället bör i den paragraf som handlar om anslutning av naturgasledning (3 kap. 4 §) anges vad som gäller i fråga om återkoppling av en ledning, ändring av avtalad kapacitet och ändring av tid för överföring av naturgas. I 7 § definieras begreppet överföring av naturgas. Det anges att det är fråga om överföring för annans räkning och att överföring kan ske genom såväl överföringsledningar som distributionsledningar. Av lagrådsremissens kommentar till 1 kap. 3 § framgår att begreppet överföringsledning omfattar stamledningar och grenledningar och att till distributionsledningar hänförs fördelnings-, distributions- och servisledningar. Eftersom överföring av naturgas kan ske genom alla slagen av ledningar är det oegentligt att använda begreppet överföringsledning bara beträffande några av ledningsslagen. Till detta kommer att, enligt vad som har upplysts vid lagrådsföredragningen, det inte finns några grupper av ledningar som är av praktisk betydelse utöver dem som anges i 7 §. Med hänsyn till det anförda förordar Lagrådet att hänvisningen i 7 § första stycket till olika slags ledningar får utgå och att det i lagrummet bara sägs att med överföring av naturgas avses överföring för annans räkning. I 7 § andra stycket görs undantag för överföring i en naturgasledning som uteslutande används inom ett hamn- eller industriområde. Även i andra paragrafer i lagen förekommer bestämmelser om undantag för led- ningar som uteslutande används inom ett sådant område (se 2 kap. 1 § andra stycket 2 om koncessionsplikt, 3 kap. 4 § tredje stycket om skyldighet att ansluta andra naturgasledningar och 3 kap. 5 § andra stycket om skyldighet att överföra naturgas). Särbestämmelser om undantag för sådana ledningar finns redan nu i den gällande naturgaslagen. I 2 kap.1 § andra stycket 2 anges uttryckligen att kravet på koncession för att bygga eller använda en naturgasledning inte gäller en sådan naturgasledning som uteslutande skall användas inom hamn- eller industriområde. Skälet till att ledningar inom sådana områden undantagits har i motiven angetts vara att de inte har någon påtaglig betydelse från allmän synpunkt (prop. 1999/2000:72 s. 31). Den gällande lagen innehåller också undantagsbestämmelser beträffande naturgasledningar inom hamn- eller industriområde i 3 kap. 1 § tredje stycket (anslutningsskyldighet) och i 3 kap. 2 § andra stycket (transportskyldighet). Däremot har det i den nuvarande naturgaslagen inte tagits in något särskilt undantag motsvarande i 1 kap. 7 § andra stycket i det remitterade förslaget, trots att lagen innehåller definitioner av såväl överföring av naturgas (se 1 kap. 3 § med kompletteringen i 4 §) som transport av naturgas (se 1 kap. 6 §). Av motiven till den gällande lagen framgår att utanför definitionen av överföring avses falla sådan överföring som sker i s.k. interna rörledningsnät. Sådana nät, sägs det, används inom hamn- och industriområden och används uteslutande för att distribuera gasen inom ledningsinnehavarens eget område och därmed för hans eget behov. Och i anslutning till definitionen av transport av naturgas sägs det att lagen lämnar sådan överföring oreglerad som en ledningsinnehavare gör för egen räkning. Eftersom avsikten med 1 kap. 7 § andra stycket i det remitterade förslaget inte synes vara att ge uttryck för något annat än som sagts i motiven till den nuvarande lagen, nämligen att lagen inte omfattar överföring för egen räkning något som framgår redan av första stycket , får andra stycket anses obehövligt. Det bör därför enligt Lagrådets mening utgå. I 9 § har tagits in en definition av uttrycket berättigad kund. Härmed avses, sägs det, förbrukare som köper naturgas som inte är avsedd för hushållsförbrukning. Uttrycket berättigad kund förekommer också i naturgasdirektivet (se artikel 2.28 och artikel 23). Med berättigad kund avses där sådana kunder som fritt kan välja gasleverantör. Till denna kategori hör, senast fr.o.m. , samtliga icke-hushållskunder (se artikel 23.1 b). Fr.o.m. är emellertid samtliga kunder att anse som berättigade (artikel 23.1 c). I det remitterade lagförslaget förekommer uttrycket berättigad kund i 3 kap. 4 §, som handlar om anslutning av naturgasledning. Enligt den paragrafen är innehavare av naturgasledningar skyldiga att på skäliga villkor ansluta bl.a. andra ledningar som innehas av en berättigad kund. Lagrådet förordar att definitionen av berättigad kund får utgå ur definitionsavsnittet. Det bör i stället anges direkt i 3 kap. 4 § vad som gäller i fråga om en ledningsinnehavares skyldighet att ansluta andra naturgasledningar. Lagrådet återkommer till frågan i anslutning till den paragrafen. I 1012 §§ anges vad som menas med överförings- och lagertariff samt tariff för tillträde till en förgasningsanläggning. Enligt Lagrådets mening kan även dessa bestämmelser utgå. Det får anses klart att med tariff avses såväl avgifter som övriga villkor utan att detta uttryckligen föreskrivs i lagtexten. Vid sidan av de ändringar som Lagrådet nu har förordat bör även vissa andra justeringar göras i definitionsavsnittet. Lagrådet föreslår att avsnittet får följande lydelse: 2 § Med naturgas avses i denna lag även biogas, gas från biomassa och andra gaser, i den mån det är tekniskt möjligt att använda dessa gaser i naturgassystemet. Med naturgas avses även flytande (kondenserad) naturgas. 3 § Med naturgasledning avses i denna lag rörledning, mät- och reglerstation, linjeventilstation, rensdonsstation och kompressorstation. 4 § Med lagringsanläggning avses i denna lag en anläggning för lagring av naturgas för annans räkning. 5 § Med förgasningsanläggning avses i denna lag en anläggning för förgasning av kondenserad naturgas för annans räkning. Bestämmelserna om förgasningsanläggning tillämpas också på anläggningar som används för kondensering av naturgas för annans räkning och för import och lossning av kondenserad naturgas. 6 § Med överföring av naturgas avses i denna lag överföring av naturgas för annans räkning. 7 § avses företag som överför eller bedriver handel med naturgas samt innehavare av lagringsanläggningar och förgasningsanläggningar. 2 kap. 1 § I paragrafen ges bestämmelser om krav på koncession för byggande eller användning av en naturgasledning. Från koncessionskravet undantas i andra stycket punkten 1 en naturgasledning som är belägen efter en mät- eller reglerstation. Genom punkten 2 undantas, som redan sagts, en naturgasledning som uteslutande skall användas inom hamn- eller industriområde. Motsvarande bestämmelser finns i den nuvarande naturgaslagen. Som påpekas i författningskommentaren omfattas ledningar inom hamn- och industriområden av bestämmelsen i punkten 1, och de är sålunda undantagna från koncessionsplikten redan enligt det lagrummet. Att ändå ha ett särskilt undantag för dessa ledningar har i såväl lagrådsremissen som motiven till nuvarande lag förklarats med ett önskemål om tydlighet. Lagrådet vill dock ifrågasätta det lämpliga i denna särreglering. Enligt Lagrådets uppfattning bör punkten 2 utgå. I kapitlet har tagits in bestämmelser om de skyldigheter som åvilar innehavare av naturgasledningar. Motsvarande bestämmelser beträffande innehavare av lagrings- och förgasningsanläggningar finns i 4 kap. De skyldigheter som anges i 3 och 4 kap. är till stor del sådana skyldigheter som enligt naturgasdirektivet åvilar s.k. systemansvariga. I direktivets artikel 2.4 sägs att med systemansvarig för överföringssystemet avses varje fysisk eller juridisk person som bedriver överföringsverksamhet och som ansvarar för drift och underhåll och, vid behov, utbyggnad av överföringssystemet inom ett visst område och, i tillämpliga fall, dess sammanlänkningar till andra system och för att säkerställa att systemet på lång sikt kan uppfylla rimliga krav på gastransporter. En- ligt artikel 2.10 avses med systemansvarig för lagringssystemet varje fysisk eller juridisk person som bedriver lagringsverksamhet och som ansvarar för driften av en lagringsanläggning. Systemansvarig för en förgasningsanläggning (med direktivets uttryck LNG-anläggning) är varje fysisk eller juridisk person som ägnar sig åt kondensering av naturgas eller import, lossning och återförgasning av kondenserad gas och som ansvarar för driften av en förgasningsanläggning. Enligt artiklarna 7 och 11 åligger det medlemsstaterna att se till att det utses en eller flera systemansvariga. Medlemsstaterna skall också vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de systemansvariga handlar i enlighet med artiklarna 810 och 1214. I artiklarna 8 och 12 finns bestämmelser som närmare reglerar de systemansvarigas uppgifter. För att direktivets krav skall vara uppfyllda anser Lagrådet att det bör klart sägas ut i lagen vem som är i direktivets mening systemansvarig för ledningar och andra anläggningar och vilka skyldigheter som följer med detta ansvar. Vid beskrivningen av den systemansvariges skyldigheter kan ledning hämtas i artikel 2.4 och artiklarna 8 och 12 i direktivet. Lagrådet föreslår att bestämmelser med detta innehåll förs in som en första paragraf i såväl 3 som 4 kap. Den inledande paragrafen i 3 kap. kan förslagsvis ges följande lydelse: Den som innehar en naturgasledning och bedriver överföring av naturgas är systemansvarig för sitt överföringssystem. Han ansvarar för drift och underhåll och, vid behov, utbyggnad av systemet och, i tillämpliga fall, dess sammanlänkningar till andra system. Han ansvarar också för att systemet är säkert, tillförlitligt och effektivt och för att det på lång sikt kan uppfylla rimliga krav på naturgastransporter. 3 kap. 2 § (3 kap. 3 § enligt Lagrådets förslag) I paragrafen, som handlar om redovisning av överföring av naturgas, sägs bl.a. att överföring på överföringsledningar och överföring på distributionsledningar skall redovisas var för sig. Som Lagrådet har påpekat i anslutning till 1 kap. 7 § är det oegentligt att använda begreppet överföringsledning bara beträffande ett visst slags ledningar som naturgas kan överföras på.