prop · GS03142 · 2005-03-22 00:00:00 — (11)Gemenskapens befintliga rättsliga ram för skydd av marknadens integritet är ofullständig. De rättsliga kraven skiljer sig åt mellan medlemsstaterna, vilket ofta gör de ekonomiska aktörerna osäkra på begrepp, definitioner och tillämpning. I vissa medlemsstater finns det ingen lagstiftning som behandlar prismanipulationer och sprid- ning av vilseledande uppgifter. (5) EGT L 184, , s. 23. Europeiska unionens officiella tidning L 96/17 (12)Marknadsmissbruk består av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan. Lagstiftning mot insiderhandel och mot otillbörlig marknadspåverkan har samma syfte: att garantera finansmarknadernas integritet i gemenskapen och höja investerarnas förtroende för dem. Det är därför tillrådligt att anta gemensamma bestämmelser för att bekämpa såväl insiderhandel som otillbörlig marknads- påverkan. Genom ett enda direktiv kommer samma rambestämmelser för ansvarsfördelning, tillämpning och samarbete att säkerställas i hela gemenskapen. (13)Förändringarna på finansmarknaderna och i gemenska- pens lagstiftning sedan antagandet av rådets direktiv / 592/EEG av om samordning av föreskrifter om insiderhandel (1) gör att det direktivet nu bör ersättas så att överensstämmelse uppkommer i förhållande till lagstiftningen mot otillbörlig marknads- påverkan. Ett nytt direktiv behövs också för att undvika kryphål i gemenskapens lagstiftning som kan utnyttjas för otillbörligt beteende och som skulle undergräva allmänhetens förtroende för marknaderna och alltså förhindra att de fungerar smidigt. (14)Detta direktiv tar hänsyn till de farhågor som medlems- staterna gav uttryck för efter terroristattackerna vad beträffar kampen mot finansiering av terroristverksamhet. (15)Insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan hindrar den fullständiga genomlysning på marknaden som för alla ekonomiska aktörer på integrerade finansmarknader är en förutsättning för handel. (16)Insiderinformation är all information av specifik natur som inte har offentliggjorts och som direkt eller indirekt hänför sig till en eller flera emittenter av finansiella instrument eller till ett eller flera finansiella instrument. Information som kan förväntas få en väsentlig inverkan på prisutvecklingen och prisbildningen på en reglerad marknad som sådan kan betraktas som information som indirekt hänför sig till en eller flera emittenter av finansi- ella instrument eller ett eller flera relaterade derivatin- strument. (17)När det gäller insiderhandel bör hänsyn tas till de fall där källan till insiderinformation inte är någons yrke eller uppgifter, utan brottslig verksamhet vars förberedande eller utförande kan ha väsentlig inverkan på priserna på ett eller flera finansiella instrument eller på prisbild- ningen på den reglerade marknaden som sådan. (18)Utnyttjandet av insiderinformation kan bestå i förvärv eller avyttring av finansiella instrument som parten i fråga inser eller borde ha insett att den informa- tion som innehas är insiderinformation. bör de behöriga myndigheterna ta hänsyn till vad en normal och förnuftig person skulle ha insett eller borde ha insett med hänsyn till omständigheterna. Dessutom bör inte det förhållandet att marknadsgaranter eller andra som erhållit auktorisation för att uppträda som motpart eller personer som har tillstånd att handla med finansiella instrument för annans räkning, vilka har insi- derinformation, i de första två fallen legitimt köper eller säljer finansiella instrument eller i det tredje fallet vederbörligen utför kundorder, i sig anses innebära utnyttjande av sådan insiderinformation. (19)Medlemsstaterna bör ta itu med den företeelse som kallas för handel före kunden (front running), bland annat i samband med handel i råvaruderivat, när den utgör marknadsmissbruk enligt definitionerna i detta direktiv. (20)En person som utför transaktioner eller handelsorder vilka utgör otillbörlig marknadspåverkan kan påvisa att hans skäl att utföra sådana transaktioner eller order är legitima och att dessa transaktioner och order stämmer överens med praxis på den berörda reglerade mark- naden. En sanktion kan trots detta påföras om den behöriga myndigheten påvisar att det finns ett annat, icke-legitimt, skäl till dessa transaktioner eller handels- order. (21)Den behöriga myndigheten får utfärda riktlinjer i frågor som omfattas av direktivet, till exemple definitionen av insiderinformation rörande råvaruderivat eller tillämp- ning av definitionen av godkänd marknadspraxis i förhållande till definitionen av otillbörlig marknadspå- verkan. Dessa riktlinjer bör överensstämma med bestämmelserna i detta direktiv och med de genomföran- deåtgärder som antas i enlighet med kommittéförfa- randet. (22)Medlemsstater bör kunna få välja det lämpligaste sättet för reglering när det gäller personer som tar fram eller sprider analyser om finansiella instrument, eller emit- tenter av finansiella instrument, eller personer som tar fram eller sprider information med rekommendationer eller förslag om investeringsstrategi, däribland lämpliga mekanismer för självreglering, vilket bör anmälas till kommissionen. (23)När emittenter offentliggör insiderinformation på sina webbplatser på Internet bör detta ske i enlighet med de föreskrifter om överföring av personuppgifter till tredje land som fastställs i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (2). (1) EGT L 334, 18.11.1989, s. 30. (2) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. L 96/18 Europeiska unionens officiella tidning (24)Snabbt och korrekt offentliggörande av information ökar marknadens integritet, medan selektiv information från emittenternas sida kan leda till att investerarna förlorar förtroendet för finansmarknadernas integritet. Professio- nella finansiella aktörer bör bidra till marknadsintegri- teten på olika sätt. Sådana åtgärder kan t.ex. vara upprättande av grå listor, tillämpning av window trading för känsliga personalkategorier, tillämpning av interna uppförandekoder och upprättande av vattentäta skott mellan enheter i finansiella institut. Sådana förebyggande åtgärder kan bidra till att bekämpa miss- bruk av marknaden endast om de genomförs med beslutsamhet och kontrolleras noggrant. Lämpliga åtgärder för en sådan kontroll kan t.ex. vara att utse till- synsansvariga i berörda organ och att låta oberoende revisorer genomföra regelbundna kontroller. (25)De moderna kommunikationsmedlen gör det möjligt för yrkesutövarna på finansmarknaderna och de enskilda investerarna att få mer likvärdig tillgång till finansiell information, men medför även ökad risk för spridning av falsk eller vilseledande information. (26)En ökad genomlysning när det gäller transaktioner som utförs av personer som har en ledande ställning hos emittenterna, och i tillämpliga fall av dem närstående personer, skulle förebygga marknadsmissbruk. Ett offent- liggörande av dessa transaktioner, åtminstone på indivi- duell nivå, kan även utgöra en värdefull informa- tionskälla för investerarna. (27)Marknadsaktörerna bör bidra till att förebygga mark- nadsmissbruk och införa strukturella bestämmelser som syftar till att förhindra och upptäcka otillbörlig mark- nadspåverkan. Dessa bestämmelser kan omfatta krav på genomlysning när det gäller de utförda transaktionerna, offentliggörande av alla kursregleringsavtal, ett rättvist orderhanteringssystem, inrättande av ett effektivt system för att upptäcka en avvikande handelsorder, tillräckligt effektiva system för fastställandet av referenspriser för finansiella instrument och klara regler för tillfälligt avbrytande av handeln. (28)Detta direktiv bör tolkas och genomföras av medlemssta- terna på ett sätt som stämmer överens med kraven på en effektiv reglering för att skydda innehavare av överlåt- bara värdepapper som medför rösträtt i ett bolag (eller som efter lösen eller konvertering kan medföra sådana rättigheter) när bolaget är föremål för ett offentligt uppköpserbjudande eller ett annat förslag om förändring av kontrollen i bolaget. Detta direktiv hindrar inte på något sätt en medlemsstat från att införa eller att ha sådana åtgärder som den anser vara lämpliga för att uppnå dessa syften. (29)Att ha tillgång till insiderinformation angående ett annat bolag och att använda den i samband med ett offentligt uppköpserbjudande för att vinna kontroll över detta bolag eller föreslå en fusion med detta bolag bör inte i sig anses utgöra insiderhandel. (30)Eftersom ett förvärv eller en avyttring av finansiella instrument med nödvändighet föregås av ett beslut av den som företar respektive transaktion, bör genom- förandet av sådana förvärv och avyttringar inte i sig anses innebära att insiderinformation utnyttjas. (31)Analyser och bedömningar som grundas på allmänt tillgängliga uppgifter bör inte anses som insiderinforma- tion och därför bör transaktioner som utförs på grundval av sådan analys eller sådana bedömningar inte i sig anses utgöra insiderhandel i den mening som avses i detta direktiv. (32)Medlemsstaterna, Europeiska centralbankssystemet, de nationella centralbankerna eller ett annat officiellt utsett organ eller en person som handlar på deras vägnar, bör kunna föra penning- eller växelkurspolitik eller förvalta offentlig skuld utan begränsningar. (33)Stabilisering av finansiella instrument eller handel med egna aktier i återköpsprogram kan under vissa omständigheter vara berättigad av ekonomiska skäl och bör därför inte i sig betraktas som marknadsmissbruk. Gemensamma standarder bör utarbetas för praktisk vägledning. (34)Finansmarknadernas ökade räckvidd, den snabba förändringen och antalet nya produkter och företeelser gör att detta direktiv måste ha ett brett tillämpningsom- råde i fråga om berörda finansiella instrument och metoder för att kunna garantera integriteten hos gemenskapernas finansmarknader. (35)För att lika konkurrensvillkor skall kunna etableras på gemenskapens finansmarknader måste de bestämmelser som omfattas av detta direktiv få bred geografisk tillämp- ning. När det gäller derivatinstrument som inte har godkänts för handel men som omfattas av detta direktiv, bör varje medlemsstat ha befogenhet att vidta åtgärder avseende handlingar som utförs på dess territorium eller utomlands och som berör underliggande finansiella instrument som är godkända för handel på en reglerad marknad som befinner sig inom eller opererar på dess territorium, eller för vilka det har lämnats in en ansökan om godkännande för handel på en sådan marknad. Varje medlemsstat bör också ha befogenhet att vidta åtgärder avseende handlingar som utförs på dess territorium, och som rör underliggande finansiella instrument som godkänts för handel på en reglerad marknad i en medlemsstat eller för vilket en ansökan om godkännande för handel på en sådan marknad har gjorts. Europeiska unionens officiella tidning L 96/19 (36)Förekomsten av en rad olika behöriga myndigheter med olika ansvarsområden i medlemsstaterna skulle kunna skapa osäkerhet bland de ekonomiska aktörerna. Det bör därför utses en enda behörig myndighet i varje medlems- stat som har åtminstone det slutgiltiga ansvaret för övervakningen av att de bestämmelser som antas enligt detta direktiv följs, och för internationellt samarbete. Denna myndighet bör vara av administrativ karaktär, så att dess oberoende i förhållande till de finansiella aktörerna garanteras och intressekonflikter undviks. Medlemsstaterna bör i enlighet med den nationella lagstiftningen se till att den behöriga myndigheten finan- sieras på ett lämpligt sätt. Myndigheten bör ha lämpliga rådgivande arrangemang för eventuella ändringar i natio- nell lagstiftning, t.ex. en rådgivande kommitté bestående av företrädare för emittenter, företag som tillhandahåller finansiella tjänster och konsumenter, så att myndigheten får full kännedom om deras åsikter och farhågor. (37)En gemensam minimiuppsättning av kraftfulla verktyg och befogenheter för den behöriga myndigheten i varje medlemsstat kommer att garantera effektivitet i övervak- ningen. Marknadsföretag och alla finansiella aktörer bör också på sin nivå bidra till marknadens integritet. Det förhållandet att en enda behörig myndighet utses för marknadsmissbruk utesluter inte samarbete eller delega- tion på den behöriga myndighetens ansvar mellan den myndigheten och företag på marknaden, i syfte att säkerställa effektiv övervakning av att de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv följs. (38)För att gemenskapens ramlagstiftning mot marknads- missbruk skall kunna vara tillräcklig måste alla överträ- delser av de förbud eller krav som fastställs enligt detta direktiv upptäckas och sanktioneras snabbt. I detta syfte bör påföljderna vara tillräckligt avskräckande, stå i proportion till hur allvarlig överträdelsen är och den vinst som gjorts, och genomföras på ett konsekvent sätt. (39)Medlemsstaterna bör vid bestämmandet av de administ- rativa åtgärderna och påföljderna vara uppmärksamma på behovet av en viss homogenitet i alla medlemssta- terna i detta avseende. (40)Antalet transaktioner över gränserna ökar ständigt, vilket kräver förbättrat samarbete och övergripande regler för utbyte av information mellan nationella behöriga myndigheter. Organisationen av övervakningen och utredningsbefogenheterna i varje medlemsstat bör inte utgöra ett hinder för samarbete mellan de behöriga nationella myndigheterna. (41)Eftersom målet för den föreslagna åtgärden, nämligen att förhindra marknadsmissbruk i form av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan, inte i tillräcklig utsträck- ning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (42)Det kan ibland behövas tekniska riktlinjer och genom- förandeåtgärder till reglerna i detta direktiv på grund av utvecklingen på finansmarknaderna. Kommissionen bör därför bemyndigas att anta genomförandeåtgärder, förut- satt att dessa inte ändrar direktivets grundläggande beståndsdelar, och att kommissionen handlar i enlighet med principerna i detta direktiv, efter samråd med Euro- peiska värdepapperskommittén, inrättad genom kommis- sionens beslut /528/EG (1). (43)Kommissionen bör, då den utövar sina genomförandebe- fogenheter enligt detta direktiv, beakta följande prin- ciper: Behovet av att se till att investerare har förtroende för finansmarknaderna genom att främja hög stan- dard för genomlysningen på finansmarknaderna. Behovet av att förse investerare med ett stort utbud av konkurrerande investeringsmöjligheter samt med information och skydd anpassat till deras situation. Behovet av att se till att oberoende tillsynsmyndig- heter tillämpar reglerna enhetligt, särskilt när det gäller bekämpningen av ekonomisk brottslighet. Behovet av en hög grad av öppenhet och samråd med samtliga marknadsaktörer och med Europapar- lamentet och rådet. Behovet av att uppmuntra innovationer på finan- smarknaderna så att dessa blir dynamiska och effek- tiva. Behovet av att garantera marknadsintegritet genom en nära och dynamisk övervakning av finansiella innovationer. Vikten av att minska kostnaderna för kapital och öka tillgången till detsamma. Behovet av att upprätthålla balansen mellan mark- nadsaktörernas (även små och medelstora företags och små investerares) kostnader och fördelar på lång sikt vid alla genomförandeåtgärder. Behovet av att främja den internationella konkur- renskraften hos EU:s finansmarknader utan att detta påverkar den välbehövliga utökningen av det interna- samarbetet. (1) EGT L 191, , s. 45. L 96/20 Europeiska unionens officiella tidning Behovet av att skapa lika konkurrensvillkor för alla marknadsaktörer genom att vid behov inrätta EU- övergripande bestämmelser. Behovet av att respektera skillnaderna mellan de nationella marknaderna när dessa skillnader inte på ett otillbörligt sätt påverkar den inre marknadens enhetlighet. Behovet av att garantera överensstämmelse med annan gemenskapslagstiftning på detta område, eftersom en obalans när det gäller information och avsaknad av genomlysning kan äventyra markna- dernas funktion och framför allt skada konsumenter och små investerare. (44)Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som bland annat erkänns i Euro- peiska unionens stadga om grundläggande rättigheter, särskilt artikel 11 i densamma, och artikel 10 i Europe- iska konventionen om skydd för de mänskliga rättighe- terna. Detta direktiv hindrar alltså inte på något sätt medlemsstaterna från att tillämpa sina konstitutionella bestämmelser om pressfrihet och yttrandefrihet i medi- erna. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I detta direktiv används följande beteckningar med de bety- delser som här anges: 1.insiderinformation: icke offentliggjord information av specifik natur, som direkt eller indirekt hänför sig till en eller flera emittenter av finansiella instrument eller till ett eller flera finansiella instrument och som, om den offentliggjordes, skulle kunna förväntas ha en väsentlig inverkan på priset på dessa finansiella instrument eller på priset på relaterade deri- vatinstrument. När det gäller råvaruderivat avses med insiderinformation icke offentliggjord information av specifik natur som direkt eller indirekt hänför sig till ett eller flera sådana derivat, och som användare av råvaruderivatmarknader förväntar sig att få i enlighet med godtagen marknadspraxis på dessa marknader. För personer som har som uppgift att genomföra order avseende finansiella instrument skall med insiderinformation även avses information som lämnats av en uppdragsgivare och hänför sig till dennes ännu ej genomförda order, som är av specifik natur, som direkt eller indirekt hänför sig till en eller flera emittenter av finansiella instrument eller till ett eller flera finansiella instrument och som, om informationen offentliggjordes, skulle kunna ha en väsentlig inverkan på priset på dessa finansiella instrument eller på priset på rela- terade derivatinstrument. a)Transaktioner eller handelsorder som ger eller kan förväntas ge falska eller vilsele- dande signaler om tillgång, efterfrågan eller pris på finansiella instrument, eller som genom en persons agerande eller fleras samar- bete låser fast priset på ett eller flera finansiella instrument vid en onormal eller konstlad nivå, utom i de fall då personen som utförde transaktionen eller handelsordern kan visa att hans skäl att utföra densamma är legitima och att transaktionen eller ordern stämmer överens med godtagen marknadspraxis på den berörda reglerade marknaden. b)Transaktioner eller handelsorder där falska förespeglingar eller andra slag av vilseledande eller manipulationer utnyttjas. c)Spridning genom medierna, inklusive Internet, eller på annat sätt av information som ger eller kan förväntas ge falska eller vilseledande signaler om finansiella instru- ment, även spridning av rykten och falska eller vilsele- dande nyheter, om personen som spred informationen insåg eller borde ha insett att den var falsk eller vilsele- dande. När journalister verkar i sin yrkesroll skall sprid- ning av sådan information bedömas, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 11, med hänsyn till regler som är tillämpliga på deras yrke, såvida inte dessa personer direkt eller indirekt erhåller fördel eller genom att sprida informationen i fråga. Följande exempel omfattas av den huvuddefinition som anges i a, b och c: Att en person, eller flera personer i samarbete, verkar för att skapa sig en dominerande ställning när det gäller utbud eller efterfrågan på ett finansiellt instru- ment, och detta får till följd, direkt eller indirekt, att inköps- eller försäljningspriser fixeras eller andra oskäliga transaktionsvillkor skapas. Att köpa eller sälja finansiella instrument marknaden stänger på ett sådant sätt att de investe- rare som handlar på grundval av slutkursen vilseleds. Att ta positioner i ett finansiellt instrument och utnyttja en tillfällig eller regelbunden tillgång till traditionella eller elektroniska medier genom att yttra sig om det finansiella instrumentet (eller indirekt om emittenten av detta) och därefter dra nytta av den påverkan dessa yttranden får på priset på det finansi- ella instrumentet utan att ha offentliggjort intressekonflikten på ett korrekt och effektivt sätt. Definitionen på otillbörlig marknadspåverkan skall anpassas så att den även kommer att omfatta nya handelsmönster som i praktiken utgör otillbörlig marknadspåverkan. Europeiska unionens officiella tidning L 96/21 Överlåtbara värdepapper som de definieras i rådets direktiv /22/EEG av om investe- ringstjänster inom värdepappersområdet (1). Andelar i företag för kollektiva investeringar. Finansiella terminskontrakt och motsvarande instrument med kontantavräkning. Ränte- och valuta- och aktieswappar. Köp- och säljoptioner avseende alla instrument som hör till dessa kategorier, däri inbegripet motsvarande instru- ment med kontantavräkning. Denna grupp inbegriper särskilt valuta- och ränteoptioner. Alla övriga instrument som är godkända för handel på en reglerad marknad i någon medlemsstat eller för vilka en ansökan om godkännande för handel har ingivits i någon medlemsstat. 4.reglerad marknad: marknad enligt definitionen i artikel 1.13 i direktiv /22/EEG. 5.godtagen marknadspraxis: praxis som rimligen kan förväntas på en eller flera finansmarknader och som godtagits av den behöriga myndigheten enligt de riktlinjer som kommis- sionen antagit i enlighet med förfarandet i artikel 17.2. 6.person: varje fysisk eller juridisk person. 7.behörig myndighet: den behöriga myndighet som utsetts i enlighet med artikel 11. För att kunna ta hänsyn till tekniska förändringar på de finansi- ella marknaderna och säkerställa att detta direktiv tillämpas på ett enhetligt sätt i gemenskapen, skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 17.2 anta genomförandeåtgärder avse- ende punkterna 1, 2 och 3 i den här artikeln. Medlemsstaterna skall förbjuda varje person som avses i andra stycket och som förfogar över insiderinformation att utnyttja denna för att förvärva eller avyttra, eller försöka förvärva eller avyttra, finansiella instrument som omfattas av denna information, för egen eller annans räkning, direkt eller indirekt. Första stycket skall tillämpas på varje person som förfogar över denna information a)genom sin ställning i emittentens administrations-, lednings- eller kontrollorgan, b)genom aktieinnehav i emittenten, c)genom att ha tillgång till information i sin anställning, i sin verksamhet eller under sina åligganden, d)genom sin brottsliga verksamhet. (1) EGT L 141, , s. 27. Direktivet senast ändrat genom Euro- paparlamentets och rådets direktiv /64/EG (EGT L 290, 17.11.2000, s. 27). 2.När en person som avses i punkt 1 är en juridisk person, gäller förbudet också de fysiska personer som deltar i beslutet att genomföra transaktionen för den juridiska personens räkning. 3.Denna artikel skall inte tillämpas på transaktioner som utförs för att uppfylla ett åtagande att förvärva eller avyttra finansiella instrument, när detta åtagande följer av ett avtal som ingåtts innan personen ifråga kom att förfoga över insiderinfor- mation. Medlemsstaterna skall förbjuda varje person som omfattas av förbudet i artikel 2 a)att röja sådan insiderinformation till annan person, utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden, eller b)att på grundval av sådan insiderinformation föreslå eller förmå någon annan person att förvärva eller avyttra finansi- ella instrument som omfattas av informationen.