prop · GS03137 · 2005-03-31 00:00:00 — 1 Senaste lydelse 2004:1089. Förslag till lag om ändring i sambolagen (2003:376) Härigenom föreskrivs att 1 § sambolagen (2003:376) skall ha följande lydelse. Med sambor avses två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. När det i en lag eller annan för- När det i en lag eller annan för- fattning talas om sambor eller fattning talas om sambor eller personer som bor tillsammans landen eller används liknande ut- landen eller används liknande ut- tryck, avses därmed sambor enligt tryck, avses därmed sambor enligt 1 kap. 6 och 8 §§ samt lagen (1984:1140) om inse- mination och lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen gäller endast sambor av olika kön. Denna lag gäller endast sådana samboförhållanden där ingen av samborna är gift. Lagen gäller sambornas gemensamma bostad och bohag. Av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap följer att vad som i denna lag sägs om äktenskap gäller också registrerat partnerskap. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att tillkalla en parlamentarisk kommitté för att undersöka villkoren för barn i homosexuella familjer. överlämnade kommittén betänkandet Barn i homosexuella familjer (2001:10). Kommitténs förslag var att registrerade partner skulle ges möjlighet att prövas som adoptivföräldrar och att partner och homo- sexuella sambor också skulle få tillgång till assisterad befruktning i sjukvården. Assisterad befruktning regleras genom lagen (1984:1140) om insemination och lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen. När kommitténs betänkande presenterades var det ännu inte tillåtet att utföra befruktning utanför kroppen med donerad sperma eller donerat ägg. Kommittén noterade att en departementspromemoria med förslag om detta hade remitterats (Ds 2000:51) och att det för lesbiska par om förslaget där genomfördes skulle kunna bli aktuellt att få tillgång till befruktning utanför kroppen; frågan analyserades inte närmare. Lagstift- ning om befruktning utanför kroppen med donerad sperma eller donerat ägg infördes genom ändringar lag, som trädde i kraft . En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandets författningsförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Ju 2001/858/L2). Kommitténs förslag om att partner skulle ges möjlighet att prövas som adoptivföräldrar har lett till lagstiftning, som trädde i kraft (prop. 2001/02:123, bet. 2001/02:LU27). I propositionen som låg till grund för lagändringen om adoption uttalade regeringen att en möjlighet till assisterad befruktning för partner och homosexuella sambor inte borde införas innan frågan om hur föräldraskapet för barn som då kommer till ytterligare hade övervägts. utarbeta- des därefter departementspromemorian Föräldraskap vid assisterad befruktning för homosexuella (Ds 2004:19). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 4. Promemorians författningsförslag finns i bilaga 5. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 6. Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftnings- ärendet. På grundval av detta beredningsunderlag föreslår regeringen i propositionen att assisterad befruktning enligt 1984 och lagar skall få utföras med donerade spermier när kvinnan är partner eller sambo med en annan kvinna (avsnitt 4). Vidare lämnas förslag på hur det rättsliga föräldraskapet skall regleras för barn som då kommer till (avsnitt 5). Det finns även vissa förslag om fastställande av faderskap genom dom med anknytning till föräldraskapet vid assisterad befruktning (avsnitt 6). Slutligen föreslås att det i vissa bestämmelser om sambor i , och jordabalken tydliggörs att även sambor av samma kön omfattas. Det rör sig här om följdändringar till den nya sambolagen (2003:376), där lagstiftningsbehovet har påtalats av (jfr prop. 2002/03:80 s. 40 f. och bet. 2002/03:LU19 s. 12 f.). Under ärendets beredning har flera andra frågor aktualiserats som inte Prop. 2004/05:137 direkt berör men som ändå har mer eller mindre anknytning till de förslag som finns i propositionen. Det har föreslagits t.ex. att åtgärder skall vidtas för att stärka barnets möjligheter att få kunskap om sitt ursprung och att en bredare översyn skall göras av bestämmelserna om föräldraskap vid assisterad befruktning. Regeringen avser att återkomma till dessa frågor i ett senare sammanhang (jfr avsnitt 5.1). Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den social- demokratiska regeringen, och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. 4Assisterad befruktning för partner och homosexuella sambor Regeringens förslag: Insemination enligt lag och befrukt- ning utanför kroppen enligt lag med donerade spermier skall få utföras också när en kvinna är registrerad partner eller sambo med en annan kvinna. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Frågan om lesbiskas möjlighet att få tillgång till befruktning utanför kroppen nämns i betänkandet. Något lagförslag lämnas dock inte (jfr avsnitt 3). Remissinstanserna: Remissutfallet är splittrat. Ett stort antal remiss- instanser tar inte ställning till förslaget. Av de knappt 30 instanser som uttalar sig tillstyrker drygt hälften förslaget eller har inget att invända mot det. Till dem som avstyrker förslaget hör Hovrätten över och , Kammarrätten i , , , , vid universi- tet, Juridiska fakultetsstyrelsen vid , Familjerättssocio- nomernas och . Flera av de kritiska remissinstanserna tycker att förslaget är otillräckligt utrett och att det har som utgångspunkt vuxnas rätt till föräldraskap och inte primärt barnets bästa. och anmärker att det saknas tillräckligt forskningsunderlag om barn som har kommit till genom assi- sterad befruktning och att det skulle kunna innebära en belastning för ett barn att växa upp i en lesbisk familjebildning; samhället bör i dessa fall inte aktivt bidra till att barn kommer till. Hovrätten över och anser det oklart hur man vid insemination skall kunna ha ett barnperspektiv. Enligt hovrätten utgår bestämmelserna om faderskap och adoption från att det finns ett barn, och uppgiften för lagstiftaren blir då att utforma regler som så långt möjligt avser att tillvarata barnets Det framhålls att utgångspunkten vid insemination är att samhället ställer ett förfarande till förfogande genom vilket ett barn skapas och att institutet insemination därmed tycks vila på ett föräldra- perspektiv. Man anser också att det är ett stort steg etiskt sett att utvidga möjligheten till kvinnor som lever i en relation där barn inte kan alstras. Öppnas denna möjlighet, är det också svårt att motivera varför ensam- stående kvinnor skall vägras insemination. Enligt bör möjligheterna till assisterad befruktning inte utvidgas förrän barnets rätt till sitt genetiska ursprung har setts över i ett vidare sammanhang. anser att bestämmelserna om adoption för partner bör utvärderas innan ställning tas till frågan om assisterad befruktning. menar att endast part- ner bör få tillgång till assisterad befruktning, däremot inte homosexuella sambor. Flera remissinstanser, bl.a. Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO), , vid och (), framhåller att lesbiska par som söker behandling bör prioriteras på samma sätt som heterosexuella par och att frågor om turordning och kostnader för behandling bör avgöras oberoende av sexuell läggning. påtalar att en möjlighet till assisterad befruktning för lesbiska kvinnor inte bör få gå ut över andra par, t.ex. genom höjda avgifter eller längre vårdköer. Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över frågan om lesbiskas möjlighet att få tillgång till befruktning utanför kroppen. Skälen för regeringens förslag: Assisterad befruktning kan utföras dels i form av insemination, dels i form av befruktning utanför kroppen, s.k. in vitro-fertilisering. Aktuella bestämmelser finns i lagen (1984:1140) om insemination och lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen. Lagarna kompletteras av föreskrifter och allmänna råd från (SOSFS 2002:13). Behandlingarna enligt 1984 och lagar är metoder för att avhjälpa ofrivillig barnlöshet, dvs. metoder för att hjälpa en man och en kvinna med medicinska hinder att bli befruktade och få barn. En insemination får ske med sperma antingen från kvinnans make eller sambo eller från en spermagivare (givarinsemination). Befruktning utan- för kroppen kan ske antingen med ett donerat ägg och makens eller sambons sperma eller med kvinnans eget ägg och donerad sperma. Givarinsemination får utföras endast vid offentligt finansierade sjukhus under överinseende av en läkare med specialistkompetens i gynekologi och obstetrik. Befruktning utanför kroppen där ägg eller spermier kom- mer från en givare får endast utföras vid universitetssjukhus. Den som vanemässigt eller för att bereda sig bryter mot 1984 eller lag döms till böter eller fängelse. Behandlingar enligt 1984 och lagar får alltså utföras när kvinnan är gift eller sambo med en man men däremot inte när kvinnan är partner eller sambo med en annan kvinna. Frågan är om det är tillräckligt motiverat att upprätthålla denna begränsning. När samhället medverkar till att skapa liv ställs alldeles särskilt stora krav på reflektion och eftertanke. Saken kan komma att uppfattas som en alltför stark instrumentalisering av mänskligt liv och en alltför långt- gående strävan att med tekniska insatser kompensera livets ofullkom- En utgångspunkt för övervägandena bör vara att ett barn som kommit till med hjälp av assisterad befruktning skall ha två föräldrar och att barnet skall ha fötts av en av föräldrarna. När inseminationslagen infördes gjordes bedömningen att lagen inte borde omfatta lesbiska par. Som skäl angavs att det inte fanns tillräcklig forskning om situationen för barn som kommer till genom insemination (prop. 1984/85:2 s. 10). Som har nämnts i föregående avsnitt kan partner dock prövas som adoptivföräldrar. I samband med lag- ändringen konstaterade regeringen att det hade lagts fram ett omfattande forskningsunderlag både om adopterade barn och om barn i familjer där de vuxna är homosexuella. Forskningen ansågs med tillräcklig säkerhet tala för att partner allmänt sett kan erbjuda adoptivbarn en god uppväxt- miljö och tillgodose adoptivbarns särskilda behov, också med beaktande av den känsliga situation som barnet kan befinna sig i på grund av parets homosexualitet. Slutsatsen drogs därför att liksom när det gäller andra som önskar adoptera barn en individuell prövning borde kunna göras utifrån de sökandes förutsättningar att erbjuda gynnsamma uppväxt- förhållanden (se prop. 2001/02:123 s. 23 f.). delade bedöm- ningen i sitt av godkända betänkande (bet. 2001/02:LU27 s. 23). Den forskning som kommittén presenterar om barn som kommit till genom givarinsemination i homosexuella relationer är i och för sig begränsad, och kommittén lägger inte fram någon forskning som särskilt tar sikte på barn som kommit till genom befruktning utanför kroppen. Mot bakgrund av forskningen om barn i familjer där de vuxna är homo- sexuella och om adopterade barn finner regeringen emellertid att det inte finns skäl att anta något annat än att såväl partner som homosexuella sambor generellt sett kan erbjuda även dessa barn en god uppväxtmiljö och tillgodose de särskilda behov av omsorg och omvårdnad som barnen kan ha. Vad som också talar för att lesbiska par bör få tillgång till behandlingar enligt 1984 och lagar är att barnet då garanteras möjlighet att få kunskap om sitt biologiska ursprung. Många lesbiska par skaffar barn genom insemination i egen regi, och en del par vänder sig till sjuk- hus utomlands. När en insemination sker vid klinik utomlands är givaren som regel anonym. Vid insemination i egen regi är avsikten ibland att spermagivaren skall vara aktiv som far till barnet. Men det kan också vara så att han endast vill hjälpa det lesbiska paret att bilda familj och att hans identitet därför inte uppges vid faderskapsutredningen eller för barnet. Barn som har kommit till med donerad sperma enligt 1984 eller lag har däremot, när det har uppnått tillräcklig mognad, rätt att få del av de uppgifter om givaren som finns antecknade i en särskild journal, och socialnämnden är skyldig att hjälpa barnet att ta reda på om det finns några uppgifter antecknade. Med hänvisning till det anförda gör regeringen bedömningen att det kan anses motiverat att i lagen ha ett generellt hinder mot behandling enligt 1984 eller lag. En kvinna som är partner eller sambo med en annan kvinna bör liksom en kvinna som är gift eller sambo med en man kunna insemineras med donerad sperma, och hennes ägg bör kunna befruktas utanför kroppen med donerade spermier. Det finns inte tillräckliga skäl att avvakta en eventuell utvärdering av de nya bestämmelserna om adoption. För behandling genom befruktning utanför kroppen krävs att det är utrett att kvinnan har något medicinskt hinder och därför inte kan befruktas genom insemination. Samma krav bör ställas när kvinnan är partner eller sambo med en annan kvinna. Det finns även infertila lesbiska kvinnor. En särskild fråga är om paret bör kunna välja vem av dem som skall bära barnet eller om båda kvinnorna bör konstateras ha medicinska hinder för att en befruktning utanför kroppen skall kunna komma i fråga. Om en av kvinnorna kan bli gravid genom insemination, skulle ju paret i stället kunna få hjälp genom en sådan behandling. Regeringen konstaterar att denna bedömning får göras av varje vård- givare med tillämpning av principerna i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Enligt 3 a § skall när det finns flera behandlings- alternativ som står i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet ge patienten möjlighet att välja det alternativ som han eller hon föredrar. skall ge patienten den valda behandlingen om det med hänsyn till den aktuella sjukdomen eller skadan och till kostna- derna framstår som befogat. Vidare bör behandlingen av ett lesbiskt par liksom för ett hetero- sexuellt par förutsätta att kvinnans partner eller sambo skriftligen har samtyckt till behandlingen. Läkaren skall därutöver pröva att det med hänsyn till parets medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att behandlingen äger rum. Behandlingen bör få utföras endast om det kan antas att barnet kommer att växa upp under goda för- hållanden (se 2 och 3 §§ lag samt 3 och 5 §§ lag). Läkaren bör gemensamt med en yrkesutövare med beteendevetenskaplig kompetens försäkra sig om att paret har förmåga att vårda och uppfostra barnet och att det är berett att berätta för barnet om dess ursprung (SOSFS 2002:13). För partner och homosexuella sambor kan det liksom vid adoption därutöver behöva tas vissa särskilda hänsyn. Det förutsätts att ser över sina föreskrifter och all- männa råd i syfte att anpassa dem till situationer där det sökande paret är partner eller lesbiska sambor. Därvid aktualiseras frågor om bl.a. barn- löshetsutredningen, den medicinska bedömningen och lämplighetspröv- ningen. I sammanhanget kan även nämnas att regeringen i propositionen (2001/02:89) om behandling av ofrivillig barnlöshet noterade att barn som blivit till genom befruktning utanför kroppen statistiskt sett är mera utsatta för risker. Detta är framför allt kopplat till flerbörd, med den ökade risk för tidig födsel och låg födelsevikt detta innebär. Hit hör en viss riskökning för missbildningar som ryggmärgsbråck och neurologiska funktionshinder. Regeringen uttalade att det var angeläget att forskning och utvärdering bedrivs i syfte att särskilt följa barnens psykologiska och sociala förhållanden. Några remissinstanser tar upp frågan hur behandlingarna bör priori- teras i hälso- och sjukvården. När det gäller insemination görs i prome- bedömningen att det för lesbiska par sällan lär vara frågan om något medicinskt behov av vård och att behandlingarna därmed torde falla i en lägre prioriteringsgrupp än behandlingar för heterosexuella par. Behandlingar som avser befruktning utanför kroppen skulle däremot falla i samma prioriteringsgrupp oavsett sexuell läggning. Flera remissinstan- Prop. 2004/05:137 ser tar avstånd från promemorians bedömning och framhåller att frågor om turordning och kostnader för behandling alltid bör avgöras oberoende av sexuell läggning. Mot bakgrund av kritiken vill regeringen framhålla att målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Enligt 2 § hälso- och sjukvårdslagen skall vården ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet skall ges företräde till vården. I samband med att dessa principer fördes in i hälso- och sjukvårdslagen redovisade regeringen vissa allmänna riktlinjer för prioriteringarna som har ställt sig bakom (se prop. 1996/97:60, bet. 1996/97:SoU14). Riktlinjerna utgår från patientens behov av vård oavsett sexuell läggning. Bedömningen av vem som skall få tillgång till assisterad befruktning kommer liksom andra prioriteringar i hälso- och sjukvården att göras med utgångspunkt i detta. Det kan tilläggas att diskriminering som har samband med sexuell läggning är förbjuden inom hälso- och sjukvården, se 13 § lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering (jfr avsnitt 5.3). 5Gemensamt föräldraskap för partner och homosexuella sambor 5.1Föräldraskap för den befruktade kvinnans partner eller sambo Regeringens förslag: Om en behandling enligt 1984 eller lag har utförts på en kvinna som är partner eller sambo med en annan kvinna, skall partnern eller sambon till den behandlade kvinnan också anses som barnets förälder. Föräldraskapet förutsätter att partnern eller sambon har samtyckt till behandlingen och att det är sannolikt att barnet har avlats genom den. Föräldraskapet skall fastställas genom bekräftelse eller dom. Föräldraskapet skall inte omfatta barn som kommer till genom assisterad befruktning utanför tillämpningen av 1984 och lagar, t.ex. vid insemination i egen regi eller utomlands. I dessa fall skall alltså liksom faderskapet fastställas. Om det är till fördel för barnet och övriga förutsättningar finns, kan ett gemensamt föräldraskap för det lesbiska paret då åstadkommas genom adoption. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. I prome- föreslås dock att partnern eller sambon till den befruktade kvinnan i författningstexten skall benämnas mor. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser tillstyrker för- slaget eller har inget att invända mot det. Bland de instanser som godtar förslaget finns Hovrätten över och , , , Länsrätten i , , , , vid , , Landstings- förbundet, och i . Från (), och Familje- rättssocionomernas om inte förslaget går för långt och om det inte är tillräckligt med den möjlighet som redan finns för en partner att adoptera den andra partnerns barn. Två remiss- instanser, Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) och (), är kritiska till att föräldraskapet inte presumeras på motsvarande sätt som för en gift man. Enligt vid bör en man som donerar sperma enligt 1984 eller lag kunna ges ställning som rättslig far om han är känd för modern. efterfrågar också en generell översyn av bestämmel- serna om faderskap vid assisterad befruktning. När det gäller frågan om regleringen bör vara begränsad till tillämpningen av 1984 och lagar anser HomO, Juridiska fakultetsstyrelsen vid och RFSL att föräldraskapet även bör omfatta barn som kommer till genom assisterad befruktning i andra fall. ifrågasätter om inte föräldraskapet bör omfatta barn som kommer till genom assisterad befruktning också i utländsk sjukvård. Enligt Länssty- relsen i bör det övervägas om ett föräldraskap för partnern eller sambon kan komma till stånd vid assisterad befruktning utanför tillämpningen av 1984 och lagar i de fall där det visar sig att faderskapet inte kan utredas. Många remissinstanser, bl.a. , , , Juridiska fakultets- nämnden vid och , har invändningar mot att den befruktade kvinnans partner eller sambo i för- fattningstexten benämns mor. Skälen för regeringens förslag Vid spermadonation enligt 1984 och lagar skall läkaren välja ut en lämplig givare. Läkaren skall normalt välja en man som inte har någon anknytning till paret; paret har alltså då inte kännedom om givarens identitet. Bara i undantagsfall får en man väljas som står paret nära. När det gäller det rättsliga föräldraskapet har barnets intressen av den faktiska föräldrafunktionen ansetts väga tyngre än biologiska förhållanden. Spermagivaren har inga rättsliga bindningar till barnet. I stället anses kvinnans make eller sambo som far till barnet, förutsatt att han har samtyckt till befruktningen och att det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har kommit till genom denna (1 kap. 6 och 8 §§ ). Även vid en spermadonation när kvinnan är partner eller sambo med en annan kvinna bör, som redan framhållits, det barn som kommer till garanteras två rättsliga föräldrar. Att ha två föräldrar ger barnet trygghet ekonomiskt, socialt och rättsligt inte bara familjen lever tillsammans utan också ifall föräldrarna skulle separera eller någon av dem skulle avlida. Barnet har rätt till underhåll från sina föräldrar och arvsrätt efter dem och deras släktingar. Vidare är reglerna om vårdnad, boende och umgänge knutna till föräldraskapet. Liksom vid assisterad befruktning i heterosexuella förhållanden bör den faktiska föräldrafunktionen även i dessa fall vara avgörande för föräldraskapet. Den man som ger sperma till en kvinna som är partner eller sambo med en annan kvinna bör alltså precis som andra sperma- givare inte ha något rättsligt förhållande till barnet. Föräldraskapet bör i stället vara gemensamt för de båda kvinnorna. När det gäller fall då en givare väljs som står paret nära kan det i och för sig antas att bidraget med sperma ibland inte är en fråga om att endast hjälpa kvinnorna att bli föräldrar utan att spermagivaren själv vill ta en mer eller mindre aktiv del som far till barnet. Som vid framhåller skulle det därför kunna ifrågasättas om inte spermagivaren i dessa fall borde kunna bli förälder i rättslig mening i stället för partnern eller sambon. Mot detta kan dock invändas att en liknande valmöjlighet beträffande föräldraskapet saknas för heterosexuella par. Det är tveksamt om det finns skäl att särbehandla lesbiska par i detta avseende. Mot en valmöjlighet när det gäller föräldraskapet talar naturligtvis också framför allt att en sådan reglering kan riskera att leda till osäkerhet som skulle gå ut över barnet. Enligt regeringen är det inte tillräckligt med den möjlighet som redan finns för en partner att adoptera den andra partnerns barn. Gemensamt föräldraskap kan i så fall bara åstadkommas för partner, inte sambor. Enligt får sambor inte adoptera. Ett samboende par skulle därför först få ingå partnerskap. En adoption skulle vidare skapa en onödig beslutsgång och medföra att ytterligare en ganska omfattande utredning utöver den inför den assisterade befruktningen behöver göras. Att föräldraskapet till barnet blir beroende av en adoption skulle dessutom kunna riskera att barnet växer upp med endast en rättslig förälder. Kanske ångrar sig paret sedan barnet har fötts, eller så har de av olika skäl inte kraft att ta tag i en från början planerad adoption med den utredning de då blir föremål för. Adoption som ett sätt att grunda föräldraskap diskuterades också i samband med lag. Med hänsyn till de nämnda nackdelarna valde man att i stället knyta faderskapet till makens eller sambons samtycke till inseminationen (prop. 1984/85:2 s. 13 f.), en ordning som också valdes senare beträffande barn som kommit till genom befruktning utanför kroppen. Regeringen föreslår att samma lösning väljs även när det gäller en kvinnas föräldraskap.