prop · GT0357 · 2005-12-21 00:00:00 — utgör den viktigaste handels- partnern i regionen för ett växande antal länder. dominans i den regionala handeln har däremot försvagats. utmärker sig genom en begränsad handel med övriga . Handeln inom SAARC (operation) står för av medlemsstaternas samlade handel. Utländska direktinvesteringar uppvisar samma trend som handels- flödena med en tydlig ökning av intra-regionala flöden. är följt av den största källan till direktinvesteringar i . investerade utlandet för i , varav kom från de fyra asiatiska tigrarna (, , och ) samt . är den enskilt största "utländska" investeraren i , vilket bl.a. förklaras med att många multinationella bolag har valt att investera via sina filialer i och att en del kinesiska företag sökt fördelar som utlandsinvesterare (s.k. 'round- tripping'). Asiatiska direktinvesteringar i är däremot mycket små och minskar. När det gäller direktinvesteringar i är och EU med god marginal de största investerarna. Förklaringen till den ökade regionala handeln går att finna i flera Skr. 2005/06:57 faktorer, bl.a. hög ekonomisk tillväxt, handelsliberaliseringar och en växande marknad för konsumtionsvaror. Dessutom har inflödet av utländska direktinvesteringar till inneburit att växt fram som en viktig bas för produktion och sammansättning viket påverkar både volym och sammansättning av handelsflödena. importerar delar och komponenter från övriga till sin exportsektor för att sedan exportera vidare färdiga produkter till industriländer. Sedan Asienkrisen har detta triangelmönster förstärkts. Det ökade regionala samarbetet märks även på det monetära området. Sedan den ekonomiska krisen i 1997-98 har det regionala samarbetet i monetära frågor fördjupats. I samband med ett möte i ASEAN+3-kretsen presenterades relativt omfattande åtgärder som ytterligare bidrar till denna trend. De nya utspelen kan i viss mån kopplas till aktuella fenomen såsom det starka externa trycket på revalvering av flera asiatiska valutor, samt förekomsten av extremt stora internationella valutareserver i flera av länderna. Parallellt med förhandlingarna i WTO om en multilateral handels- liberalisering har intresset för bilaterala och regionala avtal ökat. Detta är inte minst tydligt i där allt fler länder väljer att prioritera regionala och bilaterala avtal parallellt med det multilaterala regelverket i WTO. Förutom den långsamma förhandlingstakten i WTO bidrar inte minst expansion på handelsområdet till att många länder i utvecklar det regionala och bilaterala samarbetet för att möta den nya konkurrenssituation som uppstår i . Denna utveckling sker dels mellan , dels genom avtal med länder utanför den egna regionen. ekonomiska utveckling är en drivkraft för avtal. En annan är ASEAN-ländernas ökade ambitioner på handelsområdet. Ett tydligt embryo till en ny stark gruppering inom inte minst det ekonomiska området är ASEAN+3. Även kontakter med dessa länder har ökat. I takt med den ekonomiska utvecklingen i ökar intresset inom andra stora handelsnationer för nya former av ekonomiska förbindelser med länderna i . Även traditionella multilaterala före- språkare som och utvecklar i allt snabbare takt nätverket både regionalt inom och globalt med länder i andra regioner inklusive samt och . Samarbetet inom APEC mellan länderna i har uttalade mål om fri- handel och APEC har sannolikt även bidragit till flera genomförda och inledda förhandlingar om frihandelsavtal. EU har inte varit särskilt aktivt i regionen jämfört med många konkurrentländer. EU:s fokus vad gäller frihandelsavtal har istället främst legat på regioner i närområdet och . Handelspolitik och handelns betydelse Den positiva handelsutvecklingen i stora delar av är tillsammans med andra globaliseringsfaktorer en starkt bidragande orsak till att många miljoner människor lyfts från fattigdom. Handelns betydelse för utveckling är central. Den ökade globaliseringen av världsekonomin parallellt med den snabba utvecklingen inom handelsområdet i stora delar av , kräver ett starkt globalt multilateralt regelverk inom ramen för WTO, anpassat till nya förhållanden. och anslutning till WTO har medfört att det multilaterala regelverkets legitimitet har ökat. När och har anslutits till WTO är i princip alla länder i regionen medlemmar. Den pågående förhandlingen inom ramen för WTO (Develop- ment Agenda) ska enligt planerna avslutas . Det är dock oklart vilka resultat som kan uppnås, eftersom meningsmotsättningarna är stora. Den successiva avvecklingen av tekorestriktionerna är en milstolpe i handelspolitikens historia. Det visar tydligt att WTO fungerar, även om den explosionsartade utvecklingen av export föranlett vissa motåtgärder från bl.a. och EU. På kort sikt har frågan ställt det globala regelverket och handelssystemet på prov, men WTO har bidragit till att vidden av konflikten har begränsats och att fredliga lösningar kunnat utformas. nya dominans på bl.a. tekoområdet kommer att medföra en omfattande omstrukturering av världshandeln, och för vissa tekoexporterande länder i Syd- och innebär avskaffandet av kvoterna ökad konkurrens. Hur länderna klarar av att hantera detta är ännu för tidigt att säga. För konsumenter är avskaffandet av restriktionerna positivt, med lägre priser som följd. Investeringar en förutsättning för tillväxt Direktinvesteringar och ett bra investeringsklimat utgör en viktig förut- sättning för en långsiktig ekonomisk tillväxt. Ekonomiska reformer syftande till stabila förutsättningar för investeringar är därmed centrala för den fortsatta utvecklingen i . Asienkrisen har bidragit till en ökad reformtakt i flera länder. För del har medlemskapet i WTO starkt bidragit till ekonomiska reformer även på investeringsområdet. En fortsättning av reformarbetet i regionen är dock en förutsättning för ett fortsatt starkt intresse för investeringar. Länder som och har generellt varit mer restriktiva mot inflöde av utländska investeringar jämfört med de sydöstasiatiska länderna och och . Detta håller emellertid på att ändras. I den japanska regeringen menar man att ökade utländska investeringar är det viktigaste redskapet för att vitalisera ekonomin, och att måste bli mer attraktivt för utländskt kapital. Omsvängningen märks också i statistiken med ett ökat inflöde . Även har blivit mer öppet, med ett kraftigt ökat inflöde direkt efter Asienkrisen. Flödet av direktinvesteringar har fortsatt öka även om det var en viss nedgång 2002. Händelser som t.ex. SARS har inte nämnvärt påverkat utvecklingen. I stället bidrar den växande regionala integrationen till nya investeringsflöden både inom regionen och från andra regioner. dominerar fortsatt flödet till den nordöstasiatiska regionen, men även i Skr. 2005/06:57 länder som och flera ASEAN-länder har direktinvesteringarna Investeringstakten i har ökat till följd av hög tillväxt och liberaliseringar. I takt med att ekonomierna i och inte minst i växer, ökar även dessa länders utgående investeringar. De nationella företagens kapital ökar, tillgången till teknologi efterfrågas allt starkare och detsamma gäller givetvis tillgången till marknader utanför landet och regionen. , , , , , är exempel på stora investeringsländer i den östasiatiska regionen och utgående investeringar har ökat, inte minst inom IT-området. I uppföljningen av Asienstrategin konstaterades att ekonomisk tillväxt varit en avgörande faktor för att minska fattigdomen i . Det har varit tydligt också . De länder i som har haft starkast tillväxt är också de som varit mest framgångsrika när det gäller att minska fattigdomen. Ekonomisk tillväxt leder dock inte med automatik till att de allra fattigaste får det bättre. För det krävs också en tydlig fördelningspolitik och investeringar inom utbildning och hälsa. Klyftorna tenderar annars att öka, vilket vi ser tecken på i olika delar av . Länge handlade fattigdomsbekämpning nästan uteslutande om att minska inkomstfattigdomen. Det är fortfarande den enskilt viktigaste frågan och den som är lättast att mäta. har det emellertid vuxit fram en internationell samsyn som tar hänsyn till fattigdomens olika dimensioner och lyfter fram behovet av en helhetssyn på fattigdom och fattigdomsbekämpning. När fattiga kvinnor och män själva beskriver sin fattigdom är det som regel en sådan helhetssyn som framträder. De fattiga lider inte bara brist på materiella tillgångar utan i lika hög grad på valmöjligheter, säkerhet, makt och inflytande. Fattigdom uppstår mer sällan där det råder fred, demokrati och gott styrelseskick och där naturresurserna används på ett långsiktigt hållbart sätt. En syn på fattigdomsbekämpning som bygger på demokrati och mänskliga rättig- heter understryker att alla ska inkluderas i samhällets utveckling, även de allra fattigaste. Den fattigdomsminskning som beskrivs i Asienstrategin har fortsatt . Fattigdomen minskar i hela världen, men utmärker sig med de tydligaste framgångarna. Det är framför allt den höga ekonomiska tillväxten i och delar av (och ) som har haft stor effekt på de aggregerade siffrorna. Trots framstegen finns fortfarande två tredjedelar av världens fattiga i . Drygt 600 miljoner människor, eller en femtedel av befolkningen, lever på . fattigdomsgräns ökar andelen till , vilket illustrerar den utsatthet som många av dem som lyckats ta sig över nivån för extrem fattigdom lever under. Den extrema fattigdomen är allvarligast i , både vad det gäller andel av befolkningen och det absoluta antalet människor. miljoner personer eller av befolkningen i lever på Endast söder om har en och uppvisar de högsta andelarna med 30 procent av befolkningen, medan av befolkningen i beräknas leva under fattigdomsstrecket. markant från sina grannländer med endast en procent. Den mest positiva trenden återfinns i Öst- och . domsminskningen i är särskilt påtaglig. lever under fattigdomsstrecket beräknas ha minskat till . Majoriteten av de fattiga lever i de västra delarna av , men fattig- domsfickor återfinns också i bergstrakterna i kustprovinserna. är den del av som har lägst andel fattiga. mellan länder är dock mycket stora. mindre än en procent i extrem fattigdom, medan andelen är däremot är betydande i och (). och tillhör de länder i regionen där antalet fattiga fortfarande ökar i absoluta termer. enades världens ledare om ett antal mätbara mål för att minska fattigdomen i världen, de s.k. millennieutvecklingsmålen. antogs millenniedeklarationen som bygger på ett rättighetsperspektiv, på människors rätt till inflytande över sin livssituation. Deklarationen stämmer väl överens med den syn på fattigdom och fattigdomsbekämpning som uttrycks i den svenska politiken för global Även om inte millenniemålen täcker in alla aspekter av den mångdimensionella synen på fattigdom, så har de betydelse som mätbara indikatorer på framsteg vad gäller fattigdomsbekämpning inom ett antal Millenniemålen har fått starkt genomslag både i det internationella och i det inhemska utvecklingsarbetet sedan den förra uppdateringen av Asienstrategin gjordes. uppvisar som väntat en blandad bild med både betydande framsteg och problem. Några länder kan förväntas uppnå alla mål medan andra sannolikt kommer att få svårt att uppnå något mål överhuvudtaget. Majoriteten av de kommer att uppnå åtminstone vissa Det har visat sig svårast att göra framsteg vad gäller målen som rör utbildning, hälsa och miljö. Det första målet är att utrota extrem fattigdom och hunger. ska den andel människor som lever på mindre än och den andel som lider av hunger ha halverats. De största framgångarna har åstadkommits vad gäller minskningen av inkomstfattigdomen. nuvarande trend fortsätter kommer regionen som helhet att uppnå målet. Det är en imponerande utveckling men den måste betecknas som skör och dessutom mycket ojämnt fördelad. , , och har redan nått målet medan utvecklingen gått mycket långsammare i . är ett undantag Skr. som hade en betydande minskning av inkomstfattig- Utsikterna är däremot sämre för att nå målet om en halvering av befolkningen som lider av hunger. Andelen underviktiga barn i regionen har minskat från till , vilket är för Den lilla positiva förändring som ändå skett kan dessutom till stor del tillskrivas utvecklingen i , som redan nått målet. är dock fortfarande närmare hälften av barnen underviktiga och i är siffran så hög som . andelen underviktiga barn ökat i , trots att det inte finns någon direkt brist på mat. lyfts fram som ett lyckat exempel, där nätverk med hälsokliniker för barn och mödrar bidragit till tydliga Det andra målet är att uppnå allmän grundskoleutbildning. riskerar många länder i att inte nå. För flera stora länder saknas dessutom statistik vilket försvårar en utvärdering. De uppgifter som finns tyder dock på att framstegen går långsamt för regionen som helhet. har antalet barn i minskat medan nästan alla barn i börjar skolan. Lika viktigt är dock att barnen fullföljer Där har det skett en viss förbättring. I har antalet ökat från , medan hälften av barnen i och Statistiken för är bristfällig, men där beräknas drygt hälften fullfölja . Det tredje målet är att främja jämställdheten mellan könen och ge ökade möjligheter för kvinnor. har fortfarande en bit kvar innan målet om eliminering av utbildningsskillnader mellan könen kan nås. visar sig inte minst i att läs- och skrivkunnigheten är lägre Gapet minskar dock i stora delar av . skillnaderna fortsatt stora med undantag för som uppvisar en Diskriminering mot flickor förekommer i flertalet Situationen ser något bättre ut i regionen för högre utbildning än Könsrollerna är tydliga också efter utbildning även om gradvisa attitydförändringar sker. När det gäller kvinnors deltagande i beslutsfattande är situationen ännu mer otillfredsställande. Det syns t.ex. i den låga andelen kvinnor i parlamenten. utmärker sig särskilt, men även i de mest utvecklade länderna ligger ofta andelen kvinnor under en tiondel. Det fjärde målet är att minska barnadödligheten. har gjorts när det gäller målet att minska dödligheten bland barn under ålder med två tredjedelar till 2015. De största framstegen har gjorts i , och som lyckats halvera barna- Minskningar har också skett i och . har lyckats få ner barnadödligheten till 19 per 1000 födda vilket är en av de lägsta siffrorna i . Problemen är dock fortsatt allvarliga i där andelen är den högsta i världen; 257 döda per 1000 Andra länder med sämre utveckling är , , Det femte målet är att förbättra mödrars hälsa. FN bedömer att det gjorts mycket begränsade framsteg i mot målet att minska mödradödligheten med två tredjedelar till 2015. högst i , , och . mellan länder är också skillnaderna stora inom en del länder t.ex. mellan stad och landsbygd. I är t.ex. mödradödligheten två till tre gånger högre på landsbygden än i städerna. De länder som lyckats bäst med att minska mödradödligheten har också gjort en tydlig prioritering av kvinnors rätt till hälsa och liv. Det sjätte målet är att bekämpa hiv/aids, malaria och andra sjukdomar. Hiv/aids har spridits snabbt i regionen . Situationen är särskilt alarmerande i de mest folkrika länderna. bedömer att det kommer att bli mycket svårt men inte omöjligt att vända En förutsättning är ett starkt och beslutsamt politiskt ledarskap och att både det civila samhället och den privata sektorn engageras. Förutom hiv/aids ökar också malaria och tuberkulos som redan är allvarliga problem i många länder i regionen. Målet om att till 2015 stoppa spridningen av dessa sjukdomar bedöms bli svårt att nå. Det sjunde målet är att säkra en miljömässigt hållbar utveckling. om den snabba industriella utvecklingen i fört med sig mycket som är positivt så innebär den utan tvekan stora påfrestningar på miljön. Föroreningar från industri och jordbruk, vedeldning och ökande mängder avfall som inte omhändertas på rätt sätt försämrar människors Avskogning är ett stort problem i många , och de insatser som görs för att plantera ny skog är inte tillräckliga. Målet att halvera den andel människor som inte har tillgång till rent vatten kommer sannolikt inte att nås i . Sämst är tillgången på landsbygden i , , och . framsteg noteras i och . Hiv/aids i Uppföljningen av Asienstrategin belyste den snabba spridningen av hiv/aids i en fråga som Asienstrategin inte hade förutsett. negativa utveckling fortsätter. Regionen står för av världens smittade, samt för av alla nya fall. beräknas leva med hiv/aids i . dog 540 000 personer som en följd av aids. I lever ca fem miljoner människor med hiv/aids, vilket är nästan lika många som i . är andelen procentuellt smittade mycket lägre, men med stora folkmängd innebär även en liten procentuell ökning ett väldigt stort antal människor. Andelen drabbade i understiger en procent, medan siffran för är . hot kan skönjas i , som visade den kraftigaste ökningen i världen av antalet hiv-smittade. I jämförelse med södra ser situationen i inte Endast i tre länder är mer än en procent av befolkningen smittad (, och ). fram som två länder där prevalensen minskat till följd av insatser av stat och frivilliga organisationer. På subregional nivå ser situationen däremot I vissa delar av är av den vuxna befolkningen smittade, situationen är liknande i och . beräknar att om ingen förändring sker i det arbete som bedrivs inom hiv/aids i kommer 12 miljoner människor att smittas I vägen för en positiv utveckling står ett Skr. 2005/06:57 antal hinder. Sociala är ett av de mer svårforcerade, men ineffektivitet, dålig täckning av insatser och svaga civilsamhällen fungerar också som bromsklossar. Det som krävs för att vända trenden är ökade resurser till prevention och behandling i kombination med ett fokuserat och övergripande politiskt engagemang där problemet inte isoleras som en hälsofråga skild från andra samhällssektorer. Undersökningar visar att av alla områden inom hiv/aids-bekämpningen är det just i kopplingen till mänskliga rättigheter som de varit svagast. Utan rättigheter är det svårt att motivera ökat stöd till prostituerade, homosexuella och missbrukare. Ett annat stort problem är att de åtgärder som finns ofta saknar bred täckning. Många av de smittade finns i redan marginaliserade grupper och nås inte av insatserna. Ytterligare ett stort hinder är bristande ledarskap och svagt politiskt engagemang. Denna trend visar dock tecken på att ändras, och har flera länder omfattande nationella handlingsplaner och institutioner (i vissa fall ledda av presidenten) för hiv/aids-arbetet. ses dock frågan i många länder enbart som ett hälsoproblem och specifika budgetar för hiv/aids saknas ofta. Asienstrategin och dess uppföljning konstaterade att är den mest förorenade regionen i världen och att miljöproblemen tilltar. Denna trend har fortsatt . Miljöapportering uppvisar en nedslående bild generellt sätt. Liksom på många andra områden är utvecklingen i och på miljöområdet avgörande för utvecklingen i hela . Man kan konstatera att miljöproblemen och konsekvenserna slår olika hårt. Det är de fattiga som är mer direkt och allvarligt drabbade av vattenbristen, brist på sanitet, föroreningar (från luft, vatten och jord) och erosionen av ekosystemen. De fattiga i städerna är mest utsatta för problem med luftföroreningar på grund av sin bostads- och arbetsmiljö- situation och på grund av miljöbrister i allmänna transportsystem, medan de fattiga på landsbygden är ständigt utsatta för hälsorisker från jordbrukskemikalier. Två mycket oroande miljöproblem i är det atmosfäriska bruna molnet (Atmospheric , ABC) och det asiatiska diset (The Asian Haze/Diset). ABC är ett täcke av aerosoler, bestående av sulfater, nitrater, svart kol, organiska föreningar och flygaska, vilket lägger sig över stora delar av regionen. solljuset, vilket i sin tur minskar nederbörden, förvärrar vatten- situationen, påverkar odlingsmönstret och matförsörjningen. effekter kan sprida sig till andra delar av världen. Diset är relaterat till skogsbränderna och förbränningen av de traditionella biobräslen (brännved, träkol, jordbruksrester och dunga). Luften i asiatiska städer är fortfarande den mest förorenade i världen. Halten av rökpartiklar och damm, som orsakar luftrörssjukdomar, är generellt två gånger så hög som genomsnittet i världen och mer än fem gånger så hög som i industriländerna och . Nivåerna av svaveldioxid, vilka leder till regnförsurning, är högre än i eller . Tio av elva största städer överskrider trefaldigt WHO:s normer för luftkvalitet. Medan det är uppenbart att en fortsatt befolkningsökning har direkt påverkan på vattenbristen per capita i större delen av , är den fortsatta påfrestningen på vattenresurser framförallt en följd av konstgjord bevattning inom jordbruket, industrialiseringen och urbaniser- ingen. Inom några områden understiger tillgången på vatten de per capita som FAO sätter som gränsvärde för vattenbrist (bl.a. och ). I lider mer än en halv miljon människor i de norra provinserna av akut vattenbrist (under per capita) medan de glest befolkade åtta västra provinserna verkar vara mindre påverkade av vattenbristen. Även de områden som traditionellt sätt har överskott på vatten, såsom , lider av vattenbrist. En fortsatt påfrestning på vattenresurserna utgör ett hot mot människors hälsa, jordbruket, boskapen, tillgången på mat, tillväxten och inbördes fred. Regelbundna utbrott av torka bidrar ytterligare till att förvärra vattenbristen. Alla visar på en ökad tendens när det gäller generering av avfall och dumpningen i vattentäkter. De ökade halterna av förorenat vatten hänger intimt samman med den ökade användningen av kemiska substanser inom jordbruket, jorderosionen och industrialiseringen, parallellt med uteblivna åtgärder för att minska utsläppen och förbättra reningen. Industriavfallet utgör fortfarande så mycket som en tredjedel av hushållsavfallet (i motsats till en åttondedel i industrialiserade länder). Stora delar av lider av en ständig brist på tillfredsställande sanering i fattiga områden med öppna avloppsrännor, obehandlat kloak- vatten och en ökning av avfall från människor och boskap. Förorening genom tungmetaller och giftiga kemikalier är också ett allvarligt problem. Förorening av grundvattnet med arsenik i och fluor i kommer inte från utsläpp från industrin och jordbruket, utan är ett resultat av sjunkande grundvattennivåer till följd av alltför stor utpumpning från djupa brunnar. Trots att en del framsteg har gjorts för att förbättra tillgången på rent vatten, speciellt på landsbygden i länder som , , , , , , och , kommer regionen troligen inte kunna uppnå målet för rent vatten som antagits i FN:s millenniemål. På liknande sätt, medan tillgången till sanitära faciliteter har ökat i de områdena av , , , , , , och , är det fortfarande ett problem på landsbygden i flertalet länder. Moderna sanitära faciliteter har också fått skadliga ekologiska konsekvenser. Ett innovativt alternativ är ekologisk sanitet som förordar uppsamling, rengöring och återanvänd- Skr. 2005/06:57 ning för att kunna sluta närings- och vattenkretsloppet. genomförts med viss framgång i Syd- och och ett nytt program håller på att lanseras i . Det är viktigt att anlägga ett jämställdhetsperspektiv i dessa sanitetsprojekt. Kvinnor är de som generellt sett berörs mest av investeringar i sanitet och tenderar att ansvara för aktiviteter i hushållssfären. har mindre än hälften så stor areal jordbruksland per capita (0,16 ha per capita) som resten av världen (0,37 ha). har också den största arealen jordbruksmark som är utsatt för markförstöring. och är värst drabbade. Jorderosionen fortsätter på grund av bl.a. storskalig kommersiell skogsavverkning (legal och illegal) uppströms och längs med flodbäddarna. Eftersom det inte skett någon märkbar förbättring av dräneringen ökar problemen med försumpning och försaltning av odlingsbar mark. Övergödning och en utökad användning av bekämpningsmedel har också stor skuld till markförstöringen och ansamlingen av icke nedbrytbara och giftiga jordbrukskemikalier i jordar och vattentäkter. Biologisk mångfald, skogar och kustområden