prop · GS03110 · 2005-03-17 00:00:00 — I bestämmelsen om närstående rättigheter för fotografer görs en hänvisning till den nya 20 a § upphovsrättslagen som reglerar viss användning av verk i bakgrunden av andra verk. Hänvisningar görs till de gemensamma bestämmelserna om avtalslicenser, dvs. 42 a § upphovsrättslagen (tidigare 26 i § upphovsrättslagen) i bestämmelserna om närstående rättigheter för utövande konstnärer samt framställare av upptagningar för ljud eller rörliga bilder. I bestämmelserna om närstående rättigheter för framställare av sammanställningar och fotografer görs hänvisningar till hela det nya kapitlet om avtalslicenser, dvs. 3 a kap. upphovsrättslagen. Det innebär att även den nya avtalslicensbestämmelsen om exemplarframställning genom reprografiskt förfarande inom myndigheter, företag och organisationer m.fl. av litterära verk och av konstverk som finns återgivna i anslutning till texten i ett sådant verk (42 b § upphovsrättslagen) blir tillämplig även för dessa grupper av närstående rättighetshavare. Detsamma gäller den nya avtalslicensbestämmelsen om vissa arkivs och biblioteks rätt att till allmänheten överföra och sprida verk i form av enskilda artiklar, kortare avsnitt eller material som av säkerhetsskäl inte bör lämnas ut i original (42 d § upphovsrättslagen). Bestämmelsen avseende arkiv och bibliotek (42 d § upphovsrättslagen) skall vidare tillämpas på de rättigheter som innehas av utövande konstnärer och framställare av upptagningar av ljud och rörliga bilder. De enda ytterligare förändringar vad gäller hänvisningar till bestämmelser om inskränkningar och om avtalslicens i 45, 46 och 48 §§ upphovsrättslagen som görs är de redaktionella ändringar som måste göras på grund av att vissa av inskränkningsbestämmelserna och bestämmelserna om avtalslicens får annan numrering. I tvångslicensen i 47 § upphovsrättslagen anges att tvångslicensen gäller användning av ljudupptagningar vid offentliga framföranden och vid överföring till allmänheten utom i fall då överföringen sker på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till ljudupptagningen från en plats och som de själva väljer. Vidare tas i denna bestämmelse alla hänvisningar till bestämmelser i 2 kap. upphovsrättslagen bort utom hänvisningen till 11 § andra stycket upphovsrättslagen. Övriga hänvisningar behöver inte anges i 47 § upphovsrättslagen eftersom de redan återfinns i de bestämmelser som reglerar ensamrättigheter för de aktuella närstående rättighetshavarna, dvs. 45 och 46 §§ upphovsrättslagen. I övrigt görs endast redaktionella ändringar i 47 § upphovsrättslagen. (4549 a § upphovsrättslagen) Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringen. Dock föreslogs i promemorian inte någon hänvisning till 20 a § URL i 49 a § URL (se promemorian s. 314 f.f. Remissinstanserna: Vissa remissinstanser, bl.a. , har påpekat att en hänvisning till 20 a § URL bör införas i 49 a § URL. har på vissa sätt ifrågasatt lämpligheten av att bestämmelserna om avtalslicens görs tillämpliga på producenträttigheter. har anfört att 47 § URL är alltför ingripande och att en tänkbar ändring vore att ta bort första stycket 2. Svenska Artisters och Musikers har ansett att 47 § URL borde ändras på så sätt att den som inte betalar ersättning enligt bestämmelsen kan förbjudas att fortsätta framföra upptagningar offentligt och att det bör kopplas en rapporteringsskyldighet till bestämmelsen. Svensk scenkonst har påpekat att det inom teaterverksamheten blir allt ovanligare att ljudinspelningar framförs från den ursprungliga tekniska bäraren. Ett behov finns av att kunna överföra ljudinspelningen (dvs. kopiera) från den ursprungliga tekniska bäraren till en annan teknisk bärare, något som inte kan ske med stöd av 47 § URL. hanteras detta delvis genom avtal, men för att hanteringen skall bli helt legal skulle det enligt organisationen behövas en avtalslicens som reglerar sådan kopiering som är nödvändig av tekniska skäl i anslutning till användning enligt 47 § URL. Skälen för regeringens förslag Hänvisningar till 11 a § upphovsrättslagen I artikel 5.1 i direktivet föreskrivs en obligatorisk inskränkning i ensamrätten till exemplarframställning när det gäller s.k. tillfälliga kopior. Artikelns närmare innehåll har behandlats i avsnitt 7.3. 5.1. avser såväl verk som alster. Med alster avses enligt direktivet upptagningar av utövande konstnärers framföranden, fonogramframställares fonogram, original och kopior av de första upptagningarna av filmer samt upptagningar av radio- och televisionsföretags utsändningar. I promemorian drogs slutsatsen att den inskränkning i ensamrätten till exemplarframställning som föreslås i 11 a § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (URL) enligt direktivet måste göras tillämplig även för de nu angivna närstående rättighetshavarna. Ingen av remissinstanserna har invänt mot denna slutsats. Regeringen gör samma bedömning som promemorian på denna punkt. I promemorian anfördes vidare att fotografer som inte skyddas av upphovsrätt behandlas i det närmaste likadant som upphovsmän såväl i fråga om rättigheter som beträffande inskränkningar. Enligt promemorian borde 11 a § URL mot denna bakgrund göras tillämplig även på fotografier skyddade enligt 49 a § URL. Inte heller mot detta har några invändningar framförts av remissinstanserna. Regeringen instämmer även på denna punkt i promemorians bedömning. Som redovisades i promemorian anges i artikel 1.2 i direktivet att med undantag av de fall som anges i artikel 11 skall direktivet inte på något sätt påverka befintliga gemenskapsbestämmelser om bl.a. det rättsliga skyddet för databaser (artikel 1.2.e). Rådets direktiv /9/EG av om rättsligt skydd för databaser innehåller varken krav på eller ger utrymme för någon inskränkning motsvarande den i artikel 5.1 i det nu aktuella direktivet. Det är mot denna bakgrund inte möjligt att låta 11 a § URL bli tillämplig på sådana databaser, dvs. sammanställningar, som skyddas enligt 49 § URL. I samband med antagandet av rådets gemensamma ståndpunkt av (EGT C 344, 1.12.2000, s. 1) uttalade kommissionen att den hade för avsikt att noga följa den fortsatta utvecklingen och vara beredd att vid behov föreslå de ändringar som kan behövas i äldre direktiv med anledning av erfarenheterna från tillämpningen av det nya direktivet. Kommissionen uttalade vidare att den i detta sammanhang särskilt skulle uppmärksamma frågan om ett behov av ett undantag motsvarande det i artikel 5.1 även avseende datorprogram och databaser (se bilagan till protokollet från det nämnda rådsmötet, dokument 11375/00 ADD 1 PI 53 CULTURE 52). lade kommissionen fram ett arbetsdokument i vilket bl.a. rekommenderas att undantag som motsvarar det i artikel 5.1 skall införas också avseende datorprogram och databaser (se dok. 11634/04 PI57 CULT 57, Commission staff working paper on the review of the EC legal framework in the field of copyright and related rights). Som nämnts i avsnitt 8.3.2 avser regeringen att noga följa denna fråga och verka för att motsvarande inskränkning skall införas för datorprogram och databaser . Hänvisningar till 12 § upphovsrättslagen Hänvisningar till 12 § URL eller delar av denna bestämmelse finns såvitt gäller alla grupper av närstående rättighetshavare. 45, 46 och 48 §§ URL hänvisar till 12 § URL i dess helhet. 49 och 49 a §§ URL hänvisar däremot bara till delar av 12 § URL. Såvitt gäller 49 § URL hänvisas till första och andra styckena i bestämmelsen om kopiering för enskilt bruk och i 49 a § URL hänvisas endast till första stycket i denna bestämmelse. I detta lagstiftningsärende föreslås att det skall införas ett förbud mot att kopiera för privat bruk i fall då den förlaga som används är olovlig, dvs. om förlagan har framställts eller gjorts tillgänglig för allmänheten i strid mot 2 § URL (se avsnitt 8.4). I promemorian angavs att behovet av denna lagändring även gör sig gällande såvitt gäller samtliga närstående rättighetshavare och det föreslogs därför att regeln om lovlig förlaga även skulle göras tillämplig på de närstående rättigheterna. Remissinstanserna har inte haft något att invända mot detta förslag. Även regeringen anser att det finns ett behov av en regel om lovlig förlaga också i förhållande till närstående rättighetshavare. Precis som föreslogs i promemorian bör detta för utövande konstnärer, framställare av upptagningar av ljud och rörliga bilder samt radio och televisionsföretagen lösas lagtekniskt genom att 45, 46 och 48 §§ URL fortsätter att hänvisa till 12 § URL i dess helhet även efter lagändringen av den senare paragrafen. Även när det gäller framställare av sammanställningar och fotografer gör regeringen samma bedömning som promemorian och anser att en hänvisning bör tas in till det förslagna fjärde stycket i 12 § i 49 och 49 a §§ URL. Hänvisningar till 17 § upphovsrättslagen I avsnitt 8.10 har föreslagits ett antal ändringar i 17 § URL. Till att börja med föreslås att var och en på annat sätt än genom ljudupptagning skall få framställa och sprida exemplar av bl.a. offentliggjorda alster av bildkonst till personer med funktionshinder som behöver exemplaren för att kunna ta del av verket. Som anförts i det nämnda avsnittet har i olika sammanhang framkommit att det finns ett stort behov av att kunna anpassa bilder för användning av personer med funktionshinder. Exempelvis har påtalats att läroböcker för yngre studenter ofta är baserade på bildmaterial och att studerande som på grund av ett rörelsehinder inte kan bläddra i en bok, har behov av digitala exemplar även av bilder för att via förstoringsprogram kunna se både texter och bilder på datorns bildskärm. I promemorian uttalades att detta behov förstås gör sig gällande inte bara såvitt avser upphovsrättsligt skyddade alster av bildkonst utan i lika hög grad för fotografiska bilder. Det föreslogs därför att en hänvisning skulle tas in till 17 § URL i bestämmelsen om fotografiska bilder i 49 a § URL så att även dessa bilder skulle omfattas av inskränkningen. Remissinstanserna har inte haft några invändningar mot detta förslag. Regeringen gör samma bedömning och kommer alltså till slutsatsen att en hänvisning bör tas in i 49 a § URL till 17 § URL. Vidare föreslås att det i 17 § URL skall föras in en bestämmelse som ger de bibliotek och organisationer som regeringen beslutar i enskilda fall rätt att framställa exemplar av verk som sänds ut i ljudradio eller television och av filmverk som döva eller hörselskadade behöver för att kunna ta del av verken, samt rätt att sprida och överföra exemplar av verken till dessa personer. I promemorian anfördes att när det gäller dessa typer av verk förekommer vanligen också närstående rättigheter för utövande konstnärer, producenter av upptagningar av ljud och rörliga bilder samt radio- och televisionsföretag. I promemorian konstaterades att för att bestämmelsen skall kunna användas i de fall som är angelägna behövs hänvisningar till den i de aktuella bestämmelserna om närstående rättigheter, dvs. 45, 46 och 48 §§ URL. I promemorian föreslogs att sådana hänvisningar skulle tas in där. Inga invändningar mot detta förslag har framförts under remissomgången. Regeringen gör samma bedömning som promemorian. Konsumtion av spridningsrätten för framställare av sammanställningar och fotografer I avsnitt 8.11 har föreslagits att regional (EES-vid) konsumtion skall gälla för spridningsrätten avseende samtliga verk, liksom för samtliga objekt som omfattas av närstående rättigheter. De närmare skälen för detta har utvecklats i det avsnittet. Som redovisades i promemorian finns redan för de utövande konstnärerna, framställare av upptagningar av ljud och rörliga bilder samt radio- och TV-företagen bestämmelser om regional konsumtion i de paragrafer som reglerar dessa rättigheter, dvs. 45, 46 och 48 §§. För framställare av sammanställningar och fotografer regleras frågan om konsumtion av spridningsrätten emellertid genom att bestämmelserna hänvisar till 19 § URL, som behandlar den frågan. I avsnitt 8.11 har föreslagits att konsumtionsprincipen skall ändras till regional konsumtion och att detta bör gälla även för sammanställningar och fotografier. Vidare föreslås i samma avsnitt att detta lagtekniskt sker genom att hänvisningen till 19 § URL får stå kvar i bestämmelserna om sammanställningar och fotografier. Hänvisning till 20 a § upphovsrättslagen I avsnitt 8.12 har föreslagits en ny inskränkningsbestämmelse i 20 a § URL avseende konstverk som ingår i en film eller ett televisionsprogram. Om förfogandet med konstverket är av underordnad betydelse med hänsyn till filmens eller televisionsprogrammets innehåll får exemplarframställning, spridning, offentligt framförande och överföring till allmänheten ske avseende konstverket genom filmen eller televisionsprogrammet. Motsvarande förfoganden får göras beträffande konstverk som förekommer i bakgrunden på eller annars ingår som en oväsentlig del av en bild. I promemorian föreslogs inte att denna bestämmelse genom hänvisning skulle göras tillämplig på någon av bestämmelserna om närstående rättigheter. Under remissomgången har vissa remissinstanser framfört att fotografier som inte är fotografiska verk men som skyddas som en till upphovsrätten närstående rättighet enligt 49 a § URL och som förekommer i bakgrunden på andra bilder borde omfattas av bestämmelsen, vilket kan ske genom att det i 49 a § URL görs en hänvisning till 20 a § URL. Regeringen delar uppfattningen att det finns ett behov av att göra 20 a § URL tillämplig även på fotografier som inte utgör fotografiska verk. Frågan är då i vilken mån detta kan ske på föreliggande underlag. Det kan till att börja med konstateras att gällande lydelse av 49 a § URL hänvisar till 20 § URL. Det innebär att gällande rätt alltså tillåter s.k. indirekt visning av fotografier genom film eller television om återgivningen är av mindre betydelse med hänsyn till filmens eller televisionsprogrammets innehåll. Att göra den nya bestämmelsen i 20 a § URL tillämplig även på sådana rättigheter som omfattas av 49 a § URL innebär därmed inte någon förändring av rättsläget när det gäller fotografier som ingår i film eller televisionsprogram. Vad gäller den del av 20 a § URL som medger användning av konstverk som förekommer i bakgrunden på eller annars ingår som en oväsentlig del av en bild har denna del av förslaget tillkommit efter promemorian. Som utvecklats i avsnitt 8.12.2 finns det förarbetsuttalanden om att det över huvud taget inte blir fråga om exemplarframställning om konstverk utgör bakgrund eller annars ingår som en oväsentlig del i en bild. Dessa förarbetsuttalanden tar bl.a. sikte på fotografiska verk. Fotografier brukar normalt behandlas likartat som fotografiska verk och samma rättsläge torde därför gälla för dessa. Det innebär i sin tur att det på föreliggande underlag enligt regeringens bedömning är möjligt att göra en hänvisning i 49 a § URL även till denna del av den nya 20 a § URL. Sammanfattningsvis anser regeringen att en sådan hänvisning bör göras. Hänvisningar till bestämmelser om avtalslicenser I 45 och 46 §§ URL har tidigare inte funnits någon hänvisning till de gemensamma bestämmelserna om avtalslicenser i 26 i § URL trots att vissa av de specifika avtalslicensbestämmelserna har varit tillämpliga (13 och 26 f §§). Som anfördes i promemorian torde 26 i § ändå ha gällt trots avsaknaden av uttryckliga hänvisningar i 45 och 46 §§ URL eftersom de specifika avtalslicensbestämmelserna innehåller hänvisningar till 26 i § URL. Att något annat skulle ha varit avsikten framgår i vart fall inte av förarbetena till den lagändring som innebar att man bröt ut de generella bestämmelserna om avtalslicenser från de specifika avtalslicensbestämmelserna och placerade dem i 26 i § URL (se prop. 1992/93:214). Uttryckliga hänvisningar till 26 i § URL har däremot funnits i 49 och 49 a §§ URL. Systemet har alltså inte varit konsekvent utformat. Bestämmelserna om avtalslicenser föreslås nu bli placerade i ett särskilt kapitel, 3 a kap. URL (se närmare avsnitt 9). I samband därmed föreslås att de gemensamma bestämmelserna om avtalslicenser som tidigare återfunnits i 26 i § URL skall placeras i den inledande paragrafen i 3 a kap. URL, i 42 a §. I promemorian angavs att det framstår som lämpligt att i detta sammanhang införa hänvisningar till den paragrafen i samtliga bestämmelser om närstående rättigheter beträffande vilka någon eller några avtalslicensbestämmelser är tillämpliga, dvs. 45, 46, 49 och 49 a §§ URL. Ingen remissinstans har invänt mot detta. Regeringen gör samma bedömning som promemorian. När det gäller de avtalslicenser som tidigare återfanns i 13, 26 d och 26 f §§ URL föreslås de nu bli placerade i 42 c, 42 e och 42 f §§ URL. I promemorian föreslogs att hänvisningar till dessa bestämmelser görs i samma utsträckning som . Det föreslås vidare att det skall införas två nya bestämmelser om avtalslicens i upphovsrättslagen. Den ena av dessa (42 d § URL) avser exemplarframställning genom reprografiskt förfarande inom myndigheter, företag och organisationer m.fl. av litterära verk och av konstverk som finns återgivna i anslutning till texten i ett sådant verk. I promemorian föreslogs att hänvisning till denna bestämmelse skulle göras i bestämmelserna om framställare av sammanställningar och om fotografer (49 och 49 a §§ URL). Vad gäller övriga närstående rättighetshavares rättigheter gjordes bedömningen att dessa är sådana att bestämmelsen inte blir aktuell. Den andra nya avtalslicensbestämmelse som föreslås är 42 d § URL. Enligt denna skall arkiv och bibliotek, om avtalslicens gäller, få överföra verk i form av enskilda artiklar, kortare avsnitt eller material som av säkerhetsskäl inte bör lämnas ut i original till allmänheten samt sprida sådant material i annat än pappersform till allmänheten. Bestämmelsen är avsedd att komplettera 16 § URL. Arkivens och bibliotekens behov av att kunna överföra och sprida material av den aktuella typen till allmänheten torde kunna avse samtliga prestationer skyddade av närstående rättigheter. Vad gäller radio- och televisionsföretagen gjordes i promemorian bedömningen att det inte torde föreligga något behov av just avtalslicenskonstruktionen eftersom dessa aktörer är så få och så lätt identifierbara att individuella avtal bör kunna träffas med dem. Enligt promemorian borde hänvisning till den nya bestämmelsen därför för de närstående rättighetshavarnas del tas in i samtliga bestämmelser om närstående rättigheter utom 48 § URL, dvs. i 45, 46, 49 och 49 a §§ URL. För framställare av sammanställningar och fotografer konstaterades att hela 3 a kap. URL därmed skulle komma att vara tillämpligt. Den helt övervägande delen av remissinstanserna har inte haft några invändningar mot någon av de nu redovisade bedömningarna i promemorian. har dock anfört följande. anser att de särskilda problem som uppstår i samband med producenträtterna i 46, 48 och 49 §§ URL inte har beaktats fullt ut och ifrågasätter behovet av att införa avtalslicenser för producentgruppen. har svårt att se att det finns svenska organisationer som kan och tillåts representera producenterna med tanke på den stora variation av producenter och produktioner som kan komma i fråga. Avtalslicensernas utvidgning till sådant som företags-, skol-, biblioteks- och arkivkopiering gör det högst tveksamt om såväl svenska som framför allt utländska databasproducenter skulle acceptera en sådan indirekt avtalsform. Dessutom ifrågasätter varför radio- och TV-företag behandlas annorlunda än övriga producenter och alltså inte omfattas av avtalslicensbestämmelserna generellt. Regeringen gör följande överväganden. Som redovisats ovan har hänvisningar till avtalslicensbestämmelserna redan tidigare förekommit i relativt stor utsträckning även vad gäller producenterna. De problem som pekat på är således i så fall redan något som skulle vara aktuellt enligt gällande rätt. Det har inte framkommit att den gällande regleringen lett till problem i praktiken. Regeringen kan därför inte se att det finns någon anledning att i detta lagstiftningsärende avvika från den syn på avtalslicensbestämmelsernas tillämplighet på producenträttigheterna som kommit till uttryck i gällande lagstiftning. I linje med det bör hänvisningar alltså göras på sätt som redovisades i promemorian dels till de bestämmelser om avtalslicens som redan förut hänvisats till även om innehållet i dessa skulle ha ändrats, dels till de nya bestämmelserna om avtalslicens. När det gäller radio- och TV-företagen delar regeringen promemorians bedömning att det inte torde föreligga något behov av just avtalslicenskonstruktionen eftersom dessa aktörer är så få och så lätt identifierbara att individuella avtal bör kunna träffas med dem. Det är dessutom så att varken något radio- eller TV-företag eller någon användargrupp har invänt mot denna bedömning. Regeringen kommer alltså sammanfattningsvis till bedömningen att de förslag som lades fram i promemorian i denna del bör kvarstå. Tvångslicensen i 47 § upphovsrättslagen Tvångslicensen i 47 § URL ger en rätt att mot ersättning använda ljudupptagningar vid offentliga framföranden, inklusive vid ljudradio- och televisionsutsändningar. Ljudfilm berörs inte av bestämmelsen. Begreppet offentligt framförande har i 47 § URL samma betydelse som i övrigt i den gällande lydelsen av upphovsrättslagen, dvs. begreppet innefattar även en stor andel av sådana distansöverföringar som med direktivets ordalydelse benämns överföring till allmänheten. Av avsnitt 7 framgår att begreppet överföring till allmänheten nu föreslås bli infört som ett underbegrepp till tillgängliggörande för allmänheten. För att uppnå att 47 § URL har kvar samma tillämpningsområde som skulle det vara nödvändigt att ange att tvångslicensen även omfattar överföring till allmänheten av ljudupptagningar. Som nämnts i avsnitt 10.1 framgår dock av artikel 3.2 i direktivet att medlemsstaterna på grund av direktivet är skyldiga att ge bl.a. utövande konstnärer och fonogramframställare en ensamrätt att beträffande upptagningar av framföranden eller av fonogram tillåta eller förbjuda tillgängliggörande för allmänheten på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till dem från en plats och som de själva väljer, dvs. tillhandahållande på begäran. Artikel 5 ger inte utrymme för en inskränkning i denna del av ensamrätten som motsvarar dagens 47 § URL. På grund av detta gjordes i promemorian bedömningen att tvångslicensen måste begränsas när det gäller tillhandahållande på begäran så att sådana åtgärder inte omfattas av bestämmelsen men att direktivet inte kräver mer långtgående ändringar i tvångslicensens omfattning än så. Bedömningen blev att ändringen borde begränsas till det som var nödvändigt. Mot denna bakgrund föreslogs 47 § URL bli ändrad på så sätt att bestämmelsen, förutom offentliga framföranden, anges omfatta överföring till allmänheten utom i fall då överföringen sker på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till ljudupptagningarna från en plats och som de själva väljer. Majoriteten av remissinstanserna har inte haft något att invända mot förslaget i denna del. Industry har dock anfört att 47 § URL är alltför ingripande och att en tänkbar ändring vore att ta bort första stycket 2 enligt förslaget, dvs. avskaffa tvångslicensen såvitt gäller samtliga former av överföring till allmänheten. Svenska Artisters och Musikers har ansett att 47 § URL borde ändras på så sätt att den som inte betalar ersättning enligt bestämmelsen kan förbjudas att fortsätta framföra upptagningar offentligt och att det bör kopplas en rapporteringsskyldighet till bestämmelsen. Svensk scenkonst har påpekat att det inom teaterverksamheten blir allt ovanligare att ljudinspelningar framförs från den ursprungliga tekniska bäraren. Ett behov finns av att kunna överföra ljudinspelningen (dvs. kopiera) från den ursprungliga tekniska bäraren till en annan teknisk bärare, något som inte kan ske med stöd av 47 § URL.