prop · GS03109 · 2005-04-20 00:00:00 — Stöd skall kunna ges till förvaltningsutvecklingen på central och lokal nivå, till ekonomiska strukturreformer, till politik- och kapacitetsutveckling på miljöområdet, samt till reformarbetet inom sociala sektorer. Vidare skall program, som direkt syftar till att stärka kvinnors roll i samhället samt till att bekämpa människohandel, fortsatt kunna stödjas. Att det fortsatta svenska bilaterala utvecklingssamarbetet skall fokuseras på att stödja EU-integrationsprocessen innebär att utrymme såväl finns för insatser inom de områden som täcks av de tre Köpen- hamnskriterierna stabila institutioner för demokrati och rättssamhälle, en fungerande och konkurrenskraftig marknadsekonomi samt en förmåga att påta sig de skyldigheter som följer av ett EU-medlemskap som inom sociala sektorer, sysselsättningsfrämjande insatser i fattigare delar av landet och på andra områden, som inte beaktas i medlemskaps- förhandlingarna. Vidare skall det fortsatta utvecklingssamarbetet bidra till ett närmande mellan och . Personutbytet bör byggas ut. Det är därvid angeläget att den TA-fond för tekniskt bistånd till EU- integration, som är under beredning, utnyttjas inom områden, där svenska myndigheter och organisationer har komparativa fördelar. Såvitt EU-medlemskapsförhandlingarna inleds och slutförs som planerat, finns sannolikt endast begränsat utrymme för planering av nya biståndsinsatser i . På flera samarbetsområden kan det i fallet snarare vara aktuellt att genomföra en utfasning av insatserna. Mot bakgrund av den starka kroatiska ekonomin bör de kroatiska finansiella bidragen till samarbetet öka. Bosnien och drabbades hårdast av krigen . Även om betydande framsteg har gjorts i återuppbyggnaden av landet, har det fortfarande inte återhämtat sig efter krigen. Det är ännu inte en sammanhållen stat. Ingen sannings- eller försoningsprocess har kommit till stånd i landet. Säkerhetsläget har dock förbättrats. En sammanhållen armé har kunnat bildas. Den med 1995 skapade internationella fredsbevarande styrkan , sedermera SFOR, har dragit ned sin närvaro väsentligt. SFOR avlöstes av den EU-ledda insatsen . bidrar med drygt 70 personer till styrkan. Den ekonomiska utvecklingen har varit positiv, även om privatiseringarna har dröjt och energiproduktionen alltjämt är otillräcklig. Vissa institutioner fungerar bättre än tidigare, t.ex. presidentrådet, parlamentet, domstolarna, tullen och skatteväsendet. Äganderättsfrågorna för återvändande är i stor utsträckning lösta. Att återvändandet, återupp- byggnaden och återställandet av bostäder och annan egendom har lyckats så väl, är en betydande framgång. Omkring en miljon personer har återvänt. befinner sig emellertid 200 000 bosnier utanför landet, som 150 000 är flyktingar i det egna landet. Av befolkningen lever under fattigdomsgränsen och strax över den. Arbetslösheten uppgår officiellt till . Det råder pessimism bland ungdomen, där mellan vill lämna landet. Många är beroende av penningöverföringar från bosnier i utlandet för sitt uppehälle. antogs arbete en fattigdomsstrategi för Bosnien och . Strategin innehåller de åtgärder, som krävs för närmandet till EU, vilket innebär att fattigdomsbekämpningen och EU- närmandet har förts samman, även om de ännu inte har harmoniserats i en samordnad utvecklingsplan, som anger tydliga prioriteringar. Regeringens politik prioriterar stabiliserings- och associeringsprocessen, vilken är den huvudsakliga drivkraften för samhällsomvandlingen. antog vidare ett europeiskt partnerskap för Bosnien och fortsatta närmande till EU. Partnerskapet konkretiserar och förtydligar de åtgärder, som måste garanteras för att fortsätta EU-närmandet. Europeiska kommissionen har identifierat 16 lagstiftnings- och andra reformområden, där framsteg måste göras, innan förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal kan inledas. Kommissionen bedömer framstegen inom ramen för partnerskapet som måttliga. Ett EU-medlemskap ter sig avlägset. Cirka 60 000 flyktingar från Bosnien och har fått uppe- hållstillstånd i , vartill kommer mellan 15 000 och 20 000 f.d. jugoslaver i av bosniskt ursprung. Endast ett fåtal av de bosniska flyktingarna har återvänt. Handel och annat utbyte med är begränsat. Fortsatt internationellt stöd till Bosnien och är oundgängligt, om vad som åstadkommits skall kunna vidmakthållas och fortsatta framsteg nås. Den centrala nivån bör involveras i ökande utsträckning, som olika slags insatser på lokal nivå också fortsättningsvis kan ge stor utdelning. och strukturerna på mottagarsidan oklara. behöver den påtag- Skr. 2004/05:109 liga givardominansen brytas genom att nationella och lokala strukturer ges tillfälle att ta ett större ansvar. Den aktuella utvecklingssituationen i landet innebär att det svenska utvecklingssamarbetet med Bosnien och bör fortsätta, åtminstone på medellång sikt. Både den osäkra hållbarheten hos de av det internationella samfundet gjorda investeringarna och risker- na att en otillfredsställande social och ekonomisk utveckling i landet ger upphov till nya oroligheter i landet talar för fortsatta breda och lång- siktiga åtaganden inom det svenska bilaterala utvecklingssamarbetet till stöd för ett stärkande av freden och stabiliteten samt för den ekonomiska och sociala utvecklingen, inte minst en direkt fattigdomsbekämpning. De talar också för en fortsatt hög svensk finansieringsvolym. De nuvarande målen för det svenska utvecklingssamarbetet med Bosnien och omfattar såväl fred och stabilitet som övergång till marknadsekonomi. Samarbetet skall också stödja landet fattigdoms- strategi samt bidra till dess EU-närmande. Vidare skall utvecklings- samarbetet bl.a. anlägga ett regionalt perspektiv på arbetet, bidra till ett varaktigt flyktingåtervändande, beakta köns- och miljöperspektiv i arbetet och främja ett utnyttjande av den svenska resursbasen. Till de nämnda huvudmålen fred, stabilitet och marknadsekonomi skall fortsatt också läggas stärkandet av den parlamentariska demokratin. EU- närmandet skall utgöra ramen för det fortsatta utvecklingssamarbetet med Bosnien och . Inom dess ram skall insatser göras, som syftar till att stödja landets integration i europeiska strukturer. En sådan integration är ett logiskt sätt att bidra till fred och stabilitet och till en positiv ekonomisk och social utveckling, och därmed till en långsiktig fattigdomsbekämpning. Vidare skall insatser göras med direkt fattig- domsinriktning och med förväntade resultat på kort sikt. Som särskilt trängande framstår behovet att skapa hållbar sysselsättning för de unga generationerna. En bred och hållbar utveckling på lokal nivå är av hög relevans för den fortsatta stabiliseringen av landet. Däri ingår institutionell utveckling av politiska och administrativa strukturer, en hållbar utveckling av produk- tion och sysselsättning, en utbyggnad av samhällets sociala tjänster, samt återflyttning, försoning, minröjning och andra ännu återstående åtgärder i krigens spår. Vad avser resurstilldelning har den lokala nivån kommit i skymundan för mellannivån i Bosnien och , vilket nu vill försöka motverka genom att fokusera på stats- och kommunnivåerna. Att stärka landets centrala strukturer är avgörande för landets över- levnad. Ett utbyggt myndighetssamarbete kan vara ett sätt att ytterligare vidga ramarna för den fortsatta institutions- och kapacitetsutvecklingen. I det fortsatta utvecklingssamarbetet med Bosnien och bör också ingå ett förstärkt personutbyte med . Mot bakgrund av den aktuella situationen i landet är det angeläget att det svenska utvecklingssamarbetet ges fortsatt långsiktiga planerings- ramar. och bildades av krig med åtföljande förstörd infrastruktur och ekonomisk och social kollaps, internationella sanktioner och internationell militär intervention. Landets BNP hade då fallit med mer än hälften , massarbetslöshet rådde, löner och pensioner hade sjunkit drastiskt och hundratusentals personer hade flytt sina hem. Spåren efter den kommunistiska eran och Milosevicregimens auktori- tära styre finns kvar i det serbiska samhället. Djupgående inrikespolitiska motsättningar låg bakom mordet på den serbiske premiärministern , vilket resulterade i att reformprocesserna nära nog avstannade. Efter regeringsbildningen har den politiska utvecklingen i många stycken varit positiv, även om också nationalistiska krafter har kunna stärka sina positioner. Reformarbetet i och avancerar långsamt. Ännu fungerar inte det viktiga samarbetet med den internationella krigsbrotts- tribunalen i (ICTY) tillfredsställande, även om det förbättrats . Frågan om Kosovos framtid är en ödesfråga för regionen och starkt problematisk för och . Inte heller relationerna mellan och är problemfria. Trots vissa inrikespolitiska spänningar har ett EU-närmande nu påbörjats. Vid Europeiska rådets möte i befästes för och , liksom för övriga länder i regionen, att de kommer att bli en integrerad del av EU när de uppfyller fastlagda kriterier. EU-närmandet, som genomförs inom ramen för den för utformade stabiliserings- och associeringsprocessen (SAp), fick därmed ytterligare drivkraft. Inom SAp tydliggör de Europeiska partner- skapen vilka åtgärder, som på kort och medellång sikt skall uppfyllas i närmandeprocessen. och har utarbetat svar till EU om sina reformplaner och om hur partnerskapet skall uppfyllas. Det tidigare avbrutna förberedelsearbetet inför kommande förhand- lingar med Europeiska kommissionen om ett stabiliserings- och associ- eringsavtal kan komma att återupptas . Regeringarna i och har stabiliserings- och associeringsprocessen som fortsatt utgångspunkt för sina prioriteringar inom utvecklingssamarbetet. EU-närmandet är nu den allmänt erkända övergripande politiska dag- ordningen. Det pågår ett flertal processer på skilda plan för att främja det. befinner sig ett EU-medlemskap under nuvarande omständig- heter, inte minst så länge ICTY-samarbetet brister, ännu relativt långt in . Europeiska kommissionen bedömer att ett medlemskap för och ligger fram i tiden, men att det med ett mer aktivt samarbete kring ICTY kan komma att påskyndas betydligt. Landets BNP har ökat kontinuerligt . Inflationen har sjunkit kraftigt. Ekonomiska reformer har genomförts med goda resultat. har privatiseringsprocessen omfattat större delen av det statliga respektive socialt ägda näringslivet, exempelvis reformeringen av banksektorn. Bland de viktigare återstående privatiseringarna återfinns bl.a. petrokemin, telekom och energisektorn. Näringslivet har alltjämt otillräcklig konkurrenskraft. Arbetslösheten är fortfarande hög. ländska direktinvesteringarna är ännu låga. ningar har dock förbättrat landets förutsättningar att sköta sina skulder. Stora fortsatta reformer krävs inom förvaltningen, rättsväsendet och näringslivsklimatet. Också säkerhetssektorn behöver reformeras, något som har stor betydelse för den fortsatta demokratiutvecklingen i landet. hyser flest flyktingar och internflyktingar av länderna i regionen. En stor grupp etniskt serbiska flyktingar från och Kosovo har ännu inte drägliga villkor i och vill inte eller kan inte heller återvända till sina hemländer. Svenskt utvecklingssamarbete syftar till att bidra till att skapa förutsättningar för ett hållbart återvändande både till och inom regionen. och har betydande fattigdomsfickor och stora skillnader mellan land och stad. Enligt uppskattas 20 pro- cent av befolkningen vara fattig. Därutöver lever i de två republikerna strax över fattigdomsstrecket. I är fattigdomen svårast i söder, i är den svårast i norr. I är arbets- lösheten enligt den nationella arbetskraftsundersökningen nu , medan den registrerade siffran är betydligt högre. I anges arbetslösheten officiellt till men beräknas i realiteten vara avsevärt högre. Regeringen i bedömer att en omfattande arbets- löshet och fattigdom riskerar leda till ökad nationalism och motstånd mot reformer. Den ser en ökning av sysselsättningen som oundgänglig för att väsentligt kunna minska fattigdomen och inbjuder givarna till att med sina olika instrument medverka till ökade utländska investeringar. I och , framför allt i , finns betydande miljöproblem på grund av jorderosion, gruvdrift och avfallshantering, inte minst luftföroreningar i Belgradområdet och andra industriella centra. Industriella utsläpp i floden är höga. och har en översiktlig fattigdomsstrategi (PRSP) på förbundsnivån, samt ett PRSP för och ett för . Ett arbete pågår f.n. för en närmare harmonisering på policynivå av PRSP med SAp. Bland prioriteringarna i PRSP finns bekämpning av korruption och annan brottslighet, utveckling inom de sociala sektorerna, närings- livsutveckling, energiförsörjning och annan infrastruktur samt en förvalt- ningsreform. Fattigdomsbekämpningen skall bedrivas med beaktande av att integration i EU är och strategiska mål. Utvecklingsperspektiven för statsförbundet och präglas ännu av etniska spänningar, transitionsproblematik och sviter efter krigen. Landet har en stor inneboende kraft. Som de största utvecklingshindren framstår f.n. det bristande samarbetet med ICTY, den organiserade brottsligheten och korruptionen, samt brister i förvaltningen. Det omfattande internationella biståndet sjunker . är det angeläget att biståndsgivarna finns kvar i landet och kan bidra, när de politiska hindren för en mer aktiv reform- och konsoli- deringsprocess är borta och en mer kraftfull reformverksamhet kan komma i gång. Det civila samhället behöver fortsatt stöd. Fokus för det pågående svenska utvecklingssamarbetet med och är att stödja reformer, som bidrar till landets EU- närmande och integration i europeiska samarbetsstrukturer. En tyngd- punktsförskjutning sker från återuppbyggnad till institutionsuppbyggnad, samt från insatser på lokal och individuell nivå till insatser för att stärka centrala strukturer och långsiktigt och nationellt genomgripande De prioriterade verksamhetsområden i den svenska land- Skr. 2004/05:109 strategin för utvecklingssamarbetet med och 2004- 2007 är demokrati och god samhällsstyrning, respekt för de mänskliga rättigheterna, jämställdhet, ekonomisk tillväxt och hållbart utnyttjande av naturresurserna och omsorg om miljön samt social utveckling. Till dessa målsättningar skall mot bakgrund av de ovan redovisade erfarenheterna av det nu avslutade utvecklingssamarbetet med länderna i läggas att även sektorer och samarbetsområden i och , som inte kommer att bli föremål för medlemskaps- förhandlingar, är prioriterade för insatser inom det svenska utvecklings- samarbetet. Dit hör ett säkerhetsfrämjande samarbete, bl.a. i linje med resolution , samt stöd till sociala sektorer och fattig- domsbekämpning i eftersatta regioner, särskilt i form av sysselsättnings- skapande för de unga generationerna. Det är angeläget att det svenska utvecklingssamarbetet söker tillgodose den serbiska regeringens önskemål om att bekämpa fattigdomen på regional och lokal nivå. Vidare är det angeläget att i linje med den serbiska regeringens priori- teringar rikta insatser till de cirka 500 000 flyktingarna och intern- flyktingarna i landet, inte minst som stöd för den fortsatta reform- processen och EU-närmandet. Arbetet med flyktingåtervändande behöver överföras från akuthjälp och återuppbyggnad till reguljär utvecklings- verksamhet, inte minst inom produktion och sysselsättning. Handeln mellan och och är aktiv men be- finner sig ännu i obalans. Den fördubblades till över . EU-närmandet medför goda möjligheter till utökade kommersiella relationer inom områden, där den svenska resursbasen har en stark position, inte minst inom energi, miljö, telekommunikation, transport och övrig infrastruktur. Den landstrategi för utvecklings- samarbetet, som antogs , ger ett större utrymme för förbättringar av företagsklimat och av de ekonomiska och kommersiella strukturerna till förmån för den nödvändiga ekonomiska tillväxten. Bland svenska myndigheter är , Arbets- marknadsstyrelsen, , samt engagerade eller förbereder ett engagemang i och . Förutsättningarna ter sig goda för ett utbyggt myndighetssamarbete till stöd för en fortsatt institutions- och kapacitets- utveckling i landet. Även en utbyggd bilateral utbytesverksamhet bör tillkomma. Utvecklingssituationens komplexitet och den stora betydelsen för regionen av en harmonisk utveckling i och motiverar att utvecklingssamarbetet får planeringsramar på medellång sikt. Det är vidare angeläget att en beredskap hålls på svensk sida för att kunna stödja en mer kraftfull reformsträvan, om och när en sådan manifesteras. resolution av ställde provinsen Kosovo under FN:s överhöghet. Med inrättades en internationell förvaltning av Kosovo, ledd av en särskild representant för FN:s Skr. 2004/05:109 generalsekreterare och stödd av en Natoledd fredsfrämjande styrka, KFOR, som uppgår till cirka 17 000 man. Enligt den FN-ledda s.k. standardsprocessen för Kosovo skall, under förutsättning att vissa väl preciserade utvecklingsmål är uppnådda , FN och kontaktgruppen kunna inleda diskussioner om Kosovos framtida status. Särskild vikt kommer att läggas vid de krav, som tryggar den serbiska minoritetens ställning i Kosovo. Den albanska majoritetsbefolkningen vill att Kosovo ska bli en självständig stat, medan regeringen i och större delen av den serbiska minoriteten i Kosovo vill att området förblir del av . Att finna en lösning på statusfrågan är inte bara en ödesfråga för Kosovo, det har också stor betydelse för regionen i övrigt, främst Bosnien och , och . De våldsamma upploppen , som främst riktades mot den serbiska minoriteten men även mot de internationella aktörerna, påminde det internationella samfundet om de kvarvarande etniska spänningarna och om den nuvarande konstruktionens sårbarhet. Våldsamheterna kosta- de 19 människor livet och drev 4 000 människor på flykt. Säkerhetsläget är bräckligt. En ytterligare reduktion av den internationella militära närvaron bedöms f.n. inte vara möjlig. roll behöver ses över och ges en mindre interventionistisk och mer övervakande inriktning. Dess mandat omfattar inte utvecklingsfrågorna. Marshändelserna 2004 demonstrerade att utvecklingsproblemen måste tas på fullt allvar. Av befolkningen i lever i fattigdom, varav 15 pro- cent i extrem fattigdom. Arbetslösheten, särskilt ungdomsarbetslösheten, är en av de högsta i . Arbetslösheten utgör ett hot mot stabiliteten i området. Våldsbenägenheten ökar riskerna för konflikter. Den unga generationen behöver jobb och framtidsutsikter. Såväl Kosovos lokala ledning som det internationella samfundet ser en integrering i EU och i andra strukturer som angelägen för Kosovo. EU har i en s.k. Stabilisation and Association Process Tracking Mechanism skapat ett redskap för Kosovo att anpassa sig till EU:s integrationskrav i avvaktan på en lösning av statusfrågan. Partnerskapet för Kosovo i förening med standards- processen och dess genomförandeplan sätter en ram och fungerar som prioritetslista för utvecklingssamarbetet. Kosovo saknar både fattigdomsstrategi och utvecklingsplan i egentlig mening. I den lokala dialogen om den fortsatta utvecklingen står status- frågan, EU-närmandet och behovet att få till stånd ekonomisk utveckling i förgrunden. En rent fattigdomsbekämpande politik har trots behoven fått litet utrymme. De två huvudproblemen för utvecklingssamarbetet är samordnings- svårigheterna och resultatens bristande uthållighet. Biståndsgivare agerar ofta kortsiktigt, trots att den bristande kapaciteten och kompetensen kräver uthållighet. Det temporära självstyret har svag kapacitet och begränsade erfarenheter alltmer av kompetens och befogenheter behöver byggas upp. Policyutvecklingen ligger i stor utsträckning i givarnas händer. Biståndet har hos flertalet givare övergått från humanitära insatser till traditionellt utvecklingssamarbete i form av institutionsuppbyggnad och kunskapsöverföring. De sociala sektorerna är underfinansierade. Mot bakgrund av att krigsskadorna nu i huvudsak är åtgärdade, sjunker Skr. 2004/05:109 biståndet till Kosovo, men i en alltför snabb takt för att ge utrymme för en adekvat bekämpning av den utbredda fattigdomen och av andra större problem. Kapacitetsuppbyggnaden kräver ett långsiktigt perspektiv. Också en förstärkning av det civila samhället är erforderlig. Flykting- återvändandet förblir centralt. Det har stor betydelse för både den politiska och den samhällsekonomiska utvecklingen i Kosovo. Det kan också skapa tillfällen till nyinvesteringar och kunskapsöverföring. Med hänsyn till motiven för det svenska utvecklingssamarbetet fram- står den nuvarande situationen i Kosovo som tydlig. Varken freden eller stabiliteten är säkrade. Fattigdomen är utbredd. Ett EU-medlemskap är långt borta. Situationen motiverar ett fortsatt långsiktigt och relativt kraftigt svenskt biståndsengagemang med inriktning på ekonomisk utveckling och på att stödja uppfyllandet av de krav, som det internationella samfundet ställt på Kosovo. Kosovos närmande till europeiska samarbetsstrukturer fungerar som ett långsiktigt instrument för fattigdomsbekämpning. EU-närmandet stödjer utvecklingen mot fred, demokrati och en fungerande marknadsekonomi och är det övergripande ramverket för det svenska stödet. Inom dess ram skall biståndet särskilt främja en demokratisk samhällsutveckling, en fortsatt stabilisering, ett säkert återvändande för flyktingar och intern- flyktingar, samt en socialt och ekologiskt hållbar marknadsekonomi i syfte att minska fattigdom och generera tillväxt. Det skall bygga på användningen av svenska resurser och erfarenheter, där så är lämpligt. Den instabila situationen i Kosovo innehåller risker, som har implika- tioner även utanför Kosovo. Utöver arbetslösheten och fattigdomen finns risken att ett för den albanska majoriteten negativt ställningstagande av det internationella samfundet avseende områdets statsrättsliga status kan utlösa våldsamma protester och etniska konflikter. De direkt fattigdoms- inriktade insatserna bör förstärkas, framför allt vad avser sysselsättning och andra utvecklingsinsatser bland ungdomar. Även direkt freds- främjande insatser på olika områden bör få ett ökat utrymme i program- met. Den organiserade brottsligheten bör ställas i fokus. Stödet till det civila samhället, till kvinnors samhälleliga och ekonomiska deltagande, till rättssamhällets och arbetsmarknadens utveckling och till en förbätt- ring av minoriteternas situation bör ökas. Det nu pågående biståndsprogrammet omfattar insatser inom en rad olika områden. Det svenska biståndet övergår f.n. från återuppbyggnad till traditionellt utvecklingssamarbete, inte minst i form av institutions- utveckling. Vidare bidrar med personal till FN-administrationen och den internationella polisstyrkan i Kosovo och med militär personal till KFOR för fredsfrämjande uppgifter. Ett myndighetssamarbete med Kosovo kan vara relevant för den institutionella utvecklingen. Det fortsatta utvecklingssamarbetet bör också innehålla ett utbyggt personutbyte. avser vidare bidra till att frågan om en utvecklingsplan för Kosovo förs framåt. är en självständig stat. Etniska spänningar utlöste våldsamma sammanstötningar i landet med flera hundra dödsfall. Efter ingripande av det internationella samfundet bilades konflikten i det s.k. . Stora framsteg har sedan gjorts. Säkerhetsläget har stabiliserats väsentligt, vilket understryks av att den internationella militära styrkan har ersatts av en EU-ledd polismission, Proxima. , som syftar till att tillgodose den albanska folkgruppens intressen, har lett till ändringar av konstitutionen, bl.a. nya beslutsregler, som ger den albanska minoriteten utökade poli- tiska rättigheter och stärker det albanska språkets ställning. Skyddet för mänskliga rättigheter har förbättrats, även om rättsväsendet ännu inte fungerar väl. Förändringarna har bidragit till att dämpa de etniska mot- sättningarna. Landet har som tidigare en multietnisk koalitionsregering. Den svåraste delen av avtalet, som omfattar decentralisering och en kommunreform, återstår dock att genomföra.