prop · GS03109 · 2005-04-20 00:00:00 — Traditionen att lösa konflikter med våld är fortsatt stark i regionen. Konfliktförebyggande och -lösning bör ägnas uppmärksamhet i utvecklingssamarbetet. Mot bakgrund av narkotikasmugglingens ovan nämnda starka negativa effekter på regionens länder bör narkotikaproblematiken uppmärk- sammas i samarbetet. I respektive har nationella narkotikakontrollmyndigheter byggts upp med hjälp av United Nations Office on Drugs and Crime (UNODC). är berett stödja UNODC:s fortsatta arbete mot narkotikahanteringen i eller via andra kanaler bidra till kampen mot narkotikan. Vidare bör insatser göras mot smuggling av vapenmaterial. pågår ett svenskt utvecklingssamarbete genom Sida med och . Samarbete i begränsad omfattning pågår med och . Även är engagerat i regionen. Samarbetsprogrammen har en blandad bilateral och multilateral profil. Mot bakgrund av samarbetsförutsättningar och framtidsperspektiv framstår det som attraktivt att inom olika ämnes- eller geografiska områden fortsätta det nära samarbetet med och utnyttjandet av multilaterala institutioner för genomförande av insatser. Huvudlinjen bör vara att i betydande utsträckning utnyttja multilaterala institutioners kompetens och kunskaper för att genomföra det svenska samarbets- programmet. En koncentration på färre och större insatser är önskvärd. Behoven av samordning med andra givares insatser behöver beaktas fullt ut. Enligt regeringens nu gällande landstrategi för utvecklingssamarbetet med länderna i skall den svenska närvaron ha ett femtonårigt tidsperspektiv. En sådan tidshorisont ger möjligheter till ett långsiktigt tänkande och till långsiktiga åtaganden av ett slag, som utvecklingssituationen i kräver. Den motiveras även av att Skr. 2004/05:109 övergångsprocessen i länderna i framskrider betydligt långsammare än i många andra f.d. sovjetstater. Det nuvarande utvecklingssamarbetet med är begränsat och fokuserar på rätts- och rättighetsområdena. Personer från har också möjlighet att delta i kurser och andra utbildningsinsatser i . Det fortsatta utvecklingssamarbetet skall främst inriktas på demokratiska processer och mänskliga rättigheter, samt på ett utvidgat personutbyte. Demokratiutvecklingen i har alltmer börjat likna den i övriga regionala stater. Tendensen att fängsla oppositionella krafter och beskära medias frihet har stärkts. Regimen i landet har gradvis blivit alltmer beroende av klaner och intressegrupper från landets norra del, som kontrollen över landets olika regioner minskat. Mot bakgrund av oegentligheter i samband med parlamentsvalet , utbröt oroligheter i södra delen av landet och krav på presidentens avgång restes. Oroligheterna spred sig snabbt till Bisjkek, regeringen avgick och president lämnade landet. En premiärminister och en tillförordnad president har utsetts och såväl presidentval som nyval till parlamentet skall enligt planerna hållas . Samhällsekonomin har förbättrats , men de privata investeringarna är låga. Jordreformen har gjort betydande framsteg. Den ekonomiska tillväxten är bräcklig. Strukturförändringarna går långsamt, men reformer av den lokala förvaltningen och av sjukvården pågår. En reform av rättsväsendet är angelägen. Andelen fattiga i landet har minskat till , men kapaciteten att bekämpa fattigdomen behöver stärkas. En utmaning för regeringen är nu att decentralisera ansvaret för verkställigheten av utvecklingspolitiken till de relevanta administrativa nivåerna. Den fortgående kvalitetsurholkningen av de offentliga tjänsterna inom utbildning, sjukvård och andra områden behöver hejdas och vändas i sin motsats. Kvinnornas situation i har försämrats sedan självständig- heten, inte minst inom sjukvård och utbildning. Traditionella värderingar har återkommit, särskilt i landets södra delar och på landsbygden. nationella fattigdomsstrategi prioriterar genderfrågor, bl.a. en ökad kvinnorepresentation i politiken, ett stärkande av kvinnors ekonomiska ställning, förbättrad av deras tillgång till sjukvård och bekämpning av våld mot kvinnor. Det nu pågående utvecklingssamarbetet med stödjer landets egen fattigdomsstrategi. Demokratifrämjande, mänskliga rättig- heter, tillväxtfrämjande, fattigdomsbekämpning och konfliktföre- byggande är prioriterade ändamål. Utvecklingen av lokala myndigheter Skr. 2004/05:109 skall stödjas. Insatser bör riktas till Ferghanadalen, gärna i samverkan Regionalt samarbete skall stödjas. Vattenområdet är prioriterat. Till de nämnda prioriteringarna, som kvarstår, kommer behovet att beakta narkotikaproblematiken. Tio insatser är under genomförande inom områden som barn och gender, konflikt och fängelsereform, samt jordbruk och jordreform. Personer från har också möjlighet att delta i stipendieutbyte i . Det finns möjlighet att koncentrera ett växande svenskt utvecklingssamarbete till färre men större insatser. Samarbetsprojekten bör i växande utsträckning kopplas till policydialogen på respektive område. avser också att söka förstärka samverkan med internationella organisationer. Både FN-gruppen och utvecklingsbanker såsom Världs- banken och inbjuder till ytterligare gemensamma engagemang tillsammans med Sida. Även bilaterala givare uttrycker intresse för biståndssamarbete med . Också fortsatt samarbete med etablerade enskilda organisationer framstår som inbjudande. är ett försöksland för harmonisering och anpassning (H&A) av det internationella utvecklingssamarbetet i enlighet med OECD-DAC:s riktlinjer. Framsteg har rapporterats inom områdena informationsutbyte och harmonisering av procedurer, mindre vad avser anpassning av givarnas insatser till den kirgiziska statens strategier och prioriteringar. Sedan fredsfördraget 1997 har demokratiseringsprocessen i vänt. Makten kontrolleras alltmer tydligt av personer från presidentens hemort . Korruptionen har ökat dramatiskt, inte minst på grund av den växande narkotikasmugglingen i landet. Den institutionella kompetensen och kapaciteten i staten är låg. Den förda politiken synes inte styras av en strävan mot demokrati och skydd för mänskliga rättigheter. har situationen normaliserats sedan slutet på inbördeskriget. En enhetlig statsmakt har byggts upp. En relativt hög ekonomisk tillväxt har ägt rum. Dock saknas ännu en tydlig vilja och kapacitet att formulera och genomföra reformer, trots att behoven i landet är betydligt större än t.ex. i . Irritationen hos befolkningen över att framstegen är begränsade rapporteras växa. Fortsatt ekonomisk tillväxttakt förutsätter fortsatta reformer. En konsekvent och korrekt genomförd jordreform är central. En förvaltningsreform är angelägen, liksom en reform av rättsväsendet. Fattigdomen har minskat till av befolkningen. I jämförelse med krigsåren har vissa framsteg noterats inom grundutbildningen och barna- och mödradödligheten, men tillgången till vatten och sjukvård har minskat, särskilt för fattiga grupper. har nya sjukdomar, såsom TB och hiv/aids tillkommit. är det land i f.d. , där kvinnors situation drabbats hårdast, dels på grund av inbördeskrig och ekonomisk kollaps dels som en effekt av återvändande traditionella Skr. 2004/05:109 värderingar. Polygamin har långsamt kommit tillbaka i samhället. tredjedelar av de tadzjikiska kvinnorna utsätts för fysiskt, psykiskt och ekonomiskt våld. strategi för fattigdomsbekämpning utgör ramen för utvecklingssamarbetet med . Ett huvudsyfte för samarbetet är att bidra till att skapa försörjning och framtidstro för fattiga människor och att därigenom också bidra till att förebygga nya väpnade konflikter. Utvecklingssamarbetet skall främja pluralism, marknadsekonomi, demokrati och mänskliga rättigheter. Regionalt samarbete skall stödjas. Vattenområdet är prioriterat. Det nuvarande landprogrammet kanaliseras i betydande utsträckning via multilaterala organisationer och omfattar stöd till demobiliserade och fattiga samt insatser inom områden som livsmedelstrygghet, människo- handel, fattigdomsbekämpning, yrkesutbildning, mänskliga rättigheter samt lokal hälsoutveckling. Till dessa prioriteringar skall framgent läggas narkotikaproblematiken. Samarbetsprojekten bör kopplas till policy- dialogen på respektive område. Mycket av det internationella biståndet, som var inriktat på återuppbyggnad, är nu närmast inriktat på institutionell utveckling, särskilt på regional och lokal nivå. Biståndet har en viktig roll i att stödja decentraliseringen genom att stödja regional och lokal utveckling. Det skall också bidra till att bryta landets isolering. Stipendier och andra utbildningsinsatser relaterade till är av intresse. En förstärkt samverkan eftersträvas med multilaterala och andra bilaterala givare till . Särskilt och utvecklingsbankerna erbjuder intressanta möjligheter till gemensamma engagemang, t.ex. för att kunna ingå mer omfattande eller komplicerade åtaganden. Också fortsatt samarbete med etablerade enskilda organisationer är inbjudande. Det finns även i möjligheter att koncentrera det svenska utvecklingssamarbetet till färre men större insatser. har f.n. inget bilateralt utvecklingssamarbete med och . Personer från de två länderna har dock möjlighet att delta i kurser och andra utbildningsinsatser i . Regeringen avser förbättra möjligheterna till sådant deltagande från och . Begränsade MR-insatser skall också kunna göras i de två länderna. Ett omfattande internationellt stöd lämnas till samarbetet med anknytning till , inklusive från . Det är fortsatt angeläget att främja ett regionalt samarbete främst mellan , och kring hushållningen med vattenresurser. Även engagemanget Skr. 2004/05:109 i kampen mot människohandel lämpar sig för regional samverkan. 4 LÄNDERNA I SÖDRA systemomvandlingen pågår, men med hinder, regionen har ett EU-medlemskapsperspektiv på , befintliga reformprocesser bör stödjas, ländernas EU-närmande bör vara ramen för samarbetet, utvecklingssamarbetet bör bidra till ökad jämställdhet, utvecklingssamarbetet bör verkställas genom svenska aktörer, utvecklingssamarbetet bör innehålla ett utökat personutbyte, den lokala utvecklingsdialogen bör förstärkas. Regionens tre stater , och var bland de första av medlemsstater att söka självständighet. Redan före självständigheten utlöstes dock konflikter med etnopolitiska inslag mellan och över regionen i , samt mellan och två av dess autonoma minoritetsregioner, Abchasien och . Konflikternas ursprung låg inte minst i den efter ärvda territoriella strukturen, som inte stämde överens med de etniska kategorierna. Konflikterna, som började i och 1989 i Abchasien och , hade 1992 eskalerat till att beröra hela regionen. När de frystes längs eldupphörslinjerna 1992-94, hade de skördat över 50 000 liv, åstadkommit omfattande materiell förstörelse och över 1,5 miljoner flyktingar och internflyktingar. Internationella insatser till stöd för konfliktlösning påbörjades tidigt, särskilt genom s.k. Minskgrupp, som har mandatet att bidra till en förhandlingslösning i konflikten mellan och . Ett aktivt svenskt deltagande ägde rum 1992-95 och bidrog bl.a. till eldupphörsavtalet 1994. En förhandlingslösning på konflikterna verkar avlägsen, även om läget ljusnat något . som konfliktproblematiken i har börjat utvecklas positivt, utgör de i övrigt olösta väpnade konflikterna i ett hinder för den politiska, ekonomiska och sociala utvecklingen. De åstadkommer handelsbarriärer och materiell förstörelse. De utgör en börda och ett produktionsbortfall på grund av flyktingproblematiken. De har avskräckt potentiella investerare. Vidare har konflikterna påverkat demokratiseringsprocessen i regionen negativt genom att underlätta för auktoritära krafter att återkomma till makten. De har även påverkat utvecklingen på MR-området i länderna negativt och underlättat konsolideringen av korruption och organiserad brottslighet. Utvecklingen har resulterat i att befinner sig i en Skr. 2004/05:109 säkerhetspolitiskt och socioekonomiskt besvärlig situation. av befolkningen i området lever i fattigdom. De fattiga är främst etniska minoriteter, kvinnor och unga. Våldet mot och förtrycket av kvinnor är utbrett. Hälsa och utbildning har tydligt försämrats sedan sovjettidens slut. Ekonomiska, juridiska och politiska reformer har genomförts, men ingen av staterna är ännu en rättsstat med fungerande marknadsekonomi. De tre ländernas politiska system är tydligt personcentrerade, inte minst i . Osäkerheten i området förvärras av externa makters intressen i regionen, särskilt , och , samt av oroligheter i närområdet, inte minst det pågående kriget i . är i fokus för två alternativa integrationsmodeller integrationen i euro-atlantiska politiska och ekonomiska strukturer, respektive reintegra- tionen i ett ryskdominerat samarbetsområde. stagnation präglas av en viss positiv politisk och ekonomisk utveckling. Regimskiftet i är den viktigaste politiska förändringen i området. Förutsatt att den inledda reformprocessen går vidare, har det georgiska regimskiftet potential att bidra till ekonomisk och politisk förändring även i övriga delar av regionen. 4.2Förutsättningar för ett effektivt utvecklingssamarbete Länderna i delar vissa problem, bl.a. en politiserad etnicitet, svaga och konfliktpåverkade institutionella system, fattigdom och maffialiknande strukturer, samt ett geografiskt läge, som gör dem utsatta för både ekonomiska och politiska stormaktsintressen. Vidare påverkar de starkt varandra genom den egna ekonomiska och politiska utvecklingen. Tre områden inom regionens länder i samt Abchasien och delar av i styrs av utbrytarregimer. Områdena har bl.a. utvecklats till fristäder för kriminella grupperingar, som använder dem som transitområden för smuggling av vapen, narkotika och människor. I alla tre länderna finns vidare stora grupper flyktingar och internflyktingar, som ofta lever i en på för dem olyckligt politiserad situation. Deras levnadsvillkor varierar kraftigt med kön, utbildning samt tillgång till mark, egendom eller stöd från familj och släkt. Reformmotstånd och korruption har gjort den politiska och ekonomiska reformprocessen i regionen långsam och fylld av bakslag. Förmågan att utforma och genomföra reformer är till stor del fortfarande personbaserad i regionen. Trots en i alla tre länderna uttryckt vilja att införa marknadsekonomi, en fungerade rättsstat och en parlamentarisk demokrati, har den faktiskt förda politiken inte nått fram till de nödvändiga strukturella reformerna. Utvecklingen mot marknadsekonomi i länderna i har varit långsam. Den geografiskt strategiska placeringen mellan , och ger dem emellertid en utvecklingspotential som transportlänk, om deras politiska och säkerhetssituation kan förbättras. Korruptionen, som genomsyrar både förvaltningarna och det ekonomiska livet i regionen, och den informella ekonomins starka ställning är svåra utmaningar för utvecklingsansträngningarna i . och har redan uppnått millenniemålet gällande lika tillgång till utbildning för kvinnor och män. Utbildning har traditionellt varit viktig i de två länderna. I var befolkning den bäst utbildade. av befolkningen har högskole- utbildning. De två ländernas utbildningssystem besväras emellertid av allvarliga brister avseende lokaler, värme- och elektricitetsförsörjning. Kvaliteten på utbildningssystemet har sjunkit på grund av gammal- modiga läroplaner och pedagogik samt otillräckliga lärarlöner och andra resurser. Nyfattigdomen gör att inte alla flickor längre kan gå i skola. Universitetsutbildning tillhandahålls offentligt i både och , men korruptionen är utbredd. Många tvingas betala för både inträdesprov och betyg. Skillnaderna i hälsa är stora mellan landsbygd och stad. Som i andra delar av forna präglas sjukvården av övertalighet på specialiserad personal och brist på primärvårdspersonal. Sjukvården har blivit dyr för medborgarna, då den allmänna finansieringen inte räcker till. Många, särskilt på landsbygden, har begränsad eller ingen tillgång till sjukvård. Rörelsehindrade och psykiskt sjuka är socialt allvarligt utsatta. Kvinnors reproduktiva hälsa är eftersatt. Den dyra sjukvården gör det osäkert om kommer att möta sina millenniemål rörande hälsa. Miljöfrågorna uppmärksammas inte tillräckligt. I de stora floderna dumpas avfall från städer och industrier, som de används för vattenförsörjning, fiske och bevattning av jordbruk och åkrar. Halterna av tungmetaller, fenol och kväve är betydligt högre än de fastställda gränsvärdena, vilket bl.a. rapporteras ha bidragit till förhöjda grader av missbildningar och andra fosterskador hos nyfödda i . utsätts f.n. för ett överfiske av stör. Försöken att begränsa fisket har varit fruktlösa. I har stora skogsområden skövlats under kriget i Karabach. Kärnkraftverket Medzamor i utgör en säkerhetsrisk, eftersom det är placerat mellan två seismiska fallsprickor i en region, som relativt ofta utsätts för jordbävningar och jordskalv. EU för f.n. en dialog med om en tidplan för stängning av kraftverket och om hur kraftproduktionen därifrån ska ersättas. och har en betydande egen produktionskapacitet för vattenkraftsbaserad elektricitet. Men allvarliga driftsstörningar, bl.a. förorsakade av eftersatt teknik, har gjort och beroende av rysk elektricitet och naturgas för sin energiförsörjning. Ryska intressen har stärkt sitt inflytande över elsektorn i , inklusive över driften av kärnkraftverket Medzamor, och över naturgasindustrin. Helhetsbilden är en av betydande utvecklingsproblem och svåra utvecklingshinder, inte minst i form av de många olösta konflikterna i regionen. Konflikt- och våldsförebyggande är dimensioner av hög relevans såväl inom projekt och program som i egenskap av fristående temaområden. som länderna i regionen ännu varken har konsoliderat ett autokratiskt styre eller en genuin och reell Skr. 2004/05:109 demokratiseringsprocess, har dock reformvänliga krafter i Södra , trots den komplicerade säkerhets- och ekonomiska situationen, lyckats med vissa reformer, framförallt i . Detta har främst varit möjligt tack vare stöd västerifrån. Ett fortsatt västligt stöd för reformprocessen, liksom på ett diplomatiskt plan, är viktigt för en demokratisk utveckling i länderna i . Det civila samhället kan spela en fortsatt viktig roll. 4.3Regionens relationer till EU vägleds ländernas samarbete med EU av partnerskaps- och samarbetsavtal. inkluderades länderna i i EU:s European Neighbourhood Policy (ENP). Alla tre staterna är med- lemmar av och har signerat den Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna. Trots en viss anpassning av de legala strukturerna till europeisk standard råder fortfarande ett demokratiskt underskott och en bristande respekt för de mänskliga rättigheterna. inverkan på de tre staterna har dock varit stor och bl.a. bidragit till att de tre länderna nått långt mot skapandet av en rättsstat på papperet. Verkställandet av ny lagstiftning hämmas dock både av kapacitetsbrister och av passivt motstånd. Att på skilda sätt stödja verkställighetsprocessen borde göras till föremål för framtida utländska biståndsinsatser. Statsledningarna har uttryckt en ambition att närma sig europeiska samarbetsstrukturer. Relationerna mellan och har förbätt- rats påtagligt efter den nuvarande regimens tillträde. I och karaktäriseras situationen, trots att ett visst närmande till europeiska strukturer äger rum, av en bristande respekt för de mänskliga rättigheterna, av avsaknad av fria och rättvisa val, samt av ett bristfälligt fungerande rättssystem. Såväl som har kraftigt kritiserats av och dess parlament. Länderna i har förutsättningar för ökad integration i europeiska samarbetsstrukturer. har begärt att en sam- manhållen Kaukasienpolitik för EU:s agerande i regionen skall utarbetas, något som synes vara en förutsättning för en effektiv EU-roll i regionen och för främjandet av ländernas anpassning till europeiska samarbets- strukturer. är berett att bidra till att få till stånd en sådan strategi. EU bidrar genom Europeiska gemenskapens samarbetsprogram Tacis till att närma länderna till europeiska strukturer och regelverk. har stödet till uppgått till drygt 385 MEUR, det till till över 330 MEUR samt det till till drygt 85 MEUR. Av stödet till och har huvudparten gått till fattigdomsbekämpning, till genomförandet av partnerskapsavtal och till policyreformer. Det finns goda möjligheter för det svenska utvecklings- samarbetet att på skilda sätt stödja kommissionens arbete. Svenska insatser kan komplettera eller samordnas med EG-projekt och -program. Det svenska utvecklingssamarbetet med regionens länder kan även bidra till en EU-integration genom att lämna stöd på insatsområden av relevans för utvecklingen av en nationell kapacitet att driva utvecklingen i den Skr. 2004/05:109 önskvärda riktningen. Integrationsprocessen kan också kompletteras med hjälp av ett bredare utbyte med olika aktörer i det svenska samhället. har en omfattande verksamhet i regionen. UNDP bidrar bl.a. till god samhällsstyrning och förvaltningsutveckling, fattigdomsbekämpning och krisberedskap. UNHCR arbetar med internflyktingar från och Abchasien samt med cirka 3 000 tjetjenska flyktingar, som lever i Pankisidalen i norra . , som är verksamt i alla tre länderna, arbetar med att förebygga och söka lösa konflikter i regionen samt med att främja mänskliga rättigheter och demokrati, uppbyggnad av rättsstaten samt ett gott samhällsstyre. Även institutioner ODIHR och HCNM bedriver verksamhet i regionen. polisrådgivare har formulerat ett omfattande reformprogram för polisväsendet i de tre länderna. har lämnat stöd till flera OSSE-projekt i regionen och ställer fortlöpande personal till förfogande för organisationens verksamhet i södra . Nato/PFF har ett samarbete i regionen med inriktning främst på försvarsreformer och demokratiskt institutionsbyggande. har lämnat stöd till PFF:s fond för . och har stora engagemang i regionen. Världs- banken avser öka sin utbetalningstakt i för att stödja den nya regeringen i dess reformarbete och för att bidra till ett mer gynnsamt investeringsklimat i landet. De tre länderna omfattas av ovan nämnda Initiative (ETC), som avses stärka kampen mot fattigdom genom en mer kraftfull och risktagande satsning på den privata sektorn, inte minst på små- och mikroföretag. Bland bilaterala biståndsgivare i regionen är den i särklass största med sammanlagda insatser om närmare 1,2 miljarder USD i respektive 1,3 miljarder USD i . Bland andra bilaterala givare finns , , , och . I pågår f.n. en ökad koncentration och avgränsning av utvecklingssamarbetet. Flertalet givare koncentrerar sig till ett mindre antal områden och till mer fokuserade insatser, där det är lättare att ha större närvaro. 4.5Det svenska utvecklingssamarbetets regionala huvuddrag Regimskiftet 2003 i , som förde en regering med en demo- kratisk reformagenda till makten, innebär att en tydlig reformsträvan nu pågår i en av regionens stater, även om processen inte är okomplicerad. En fortsatt, möjligen förstärkt, biståndsinsats där synes motiverad. Situationen i och erbjuder ännu inte samma Skr. 2004/05:109 förutsättningar för breda och omfattande engagemang. stärkande, konfliktförebyggande, förtroendeskapande och på andra sätt reformstödjande insatser kan dock vara motiverade. Till de angelägna samarbetsområdena i regionen hör den demokratiska och ekonomiska utvecklingen, mänskliga rättigheter, förvaltnings- utveckling, de sociala sektorerna, det civila samhället och kvinnors deltagande, minoritetsgruppers rättigheter samt miljöfrågorna. Därutöver finns anledning att särskilt uppmärksamma vissa områden. Konfliktdimensionen beaktas i det pågående programmet och kan ges ett större utrymme, särskilt för insatser avseende konfliktförebyggande och förtroendeskapande. Vidare framstår våldsdimensionen som kritisk i regionens utveckling. Konflikter tenderar att lösas med våld, ofta med väpnat våld. Våldet finns inte minst inom familjerna, där både kvinnor och barn utsätts för övervåld. Våldet framstår i ett helhetsperspektiv som ett både betydelsefullt och problematiskt utvecklingshinder i regionen.