prop · GT0338 · 2005-10-26 00:00:00 — elever och studenter som praktiserar på en arbetsplats under utbild- Utredningen har föreslagit ändringar arbetslivslagar som innebär att diskrimineringsförbuden gäller arbetsgivarens beslut eller andra åtgärder angående elevernas yrkespraktik. skall förbudet mot diskriminering vid yrkespraktik gälla i fråga om till- träde till yrkespraktiken. Sådan praktik förekommer inom i princip hela På samma sätt som för yrkesvägledningen i skolan är den praktiska arbetslivsorienteringen en verksamhet som skolan svarar för. rektor som har ett särskilt ansvar för att samverkan mellan och arbetslivet utvecklas enligt läroplanen, se Lpo 94. för en rektor för gymnasieskolan enligt läroplanen, se Lpf 94. diskrimineringsförbuden i den föreslagna lagstiftningen för skollags- reglerad verksamhet kommer även tillträde till den verksamhet som i EG-rätten benämns yrkespraktik att genomföras När det gäller yrkespraktik inom grund- och gymnasieskolan samt kommunernas vuxenutbildning avser regeringen att möjligt åter- komma beträffande en lämplig reglering av skyddet mot diskriminering på själva arbetsplatsen. Det är angeläget att även detta moment i utbild- ningen omfattas av diskrimineringslagstiftningen. också att återkomma i annat sammanhang när det gäller beslut och åt- gärder rörande yrkesvägledning och yrkespraktik inom högskolan. 10Lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever Regeringens förslag: En ny lag införs om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling inom utbildning och annan verksamhet som avses i skollagen (1985:1100). Utredningens förslag: Utredningens huvudförslag överensstämmer i princip med regeringens förslag, förutom att utredningens förslag om- fattar även annan utbildning som inte regleras i skollagen (1985:1100). Utredningen har också lagt fram ett alternativt lagförslag som innebär att den del av lagstiftningen som behandlar diskriminering och närliggande frågor inom utbildning tas in i lagen (2003:307) om förbud mot diskrimi- nering i avvaktan på en samlad diskrimineringslagstiftning. Reglerna om trakasserier som enligt utredningen inte är diskriminering i varje fall mellan elever skall utgöra en särskild lag eller ett särskilt kapitel i skollagen. Remissinstanserna: Många av remissinstanserna välkomnar ett stärkt skydd mot diskriminering och kränkande behandling på skolområdet. De som huvudsakligen är positiva till förslaget är bl.a. , Barnens rätt i samhället, , , och Skola, Judiska centralrådet, , Handikappförbundens samarbetsorgan och . och ställer sig bakom regeringens ambition att motverka alla former av diskriminering och andra former av kränkande behandling i skolan mellan elever och mellan vuxen och elev. Men de anser liksom bl.a. kommun, , kommun och att ytter- ligare lagstiftning på området inte är ett lämpligt sätt att fortsätta arbetet mot mobbning. Många instanser ser en tillfällig lösning som godtagbar. Det gör exempelvis Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). Andra instanser som avvisar däremot utredningens förslag, eftersom man befarar att ett provisorium kan försvåra implementeringen av lagen. anser att det är bra om bestämmelser som tar sikte på barn och ungdomar i första hand återfinns i skollagen för att skapa en bred kännedom om den nya lagen både hos allmänheten och bland skolans personal. Dessutom menar verket, att det tar tid att förankra en ny lag i en så stor och lokalt baserad organisation som skolan är. Flera av instanserna tar upp gränsdragningen mellan diskriminering och andra former av kränkande behandling på skolområdet som ett problem. Många av instanserna lyfter fram utredningens barn- och elev- perspektiv som positivt, eftersom övrig diskrimineringslagstiftning saknar ett sådant. () anser exempelvis att bestämmelserna som rör barn och ungdom skall föras in i skollagen. () menar att behovet av skydd för eleverna inom skolan framstår som så angeläget att en provisorisk lagstiftning kan godtas, men att den bör begränsas till sådan verksamhet som omfattas av den nuvarande skollagen. särskild lagstiftning på skolområdet som en tillfällig lösning. utvecklingsstöd anser att den verklighet som olika myndighetsrapporter redovisar, när det gäller diskriminering och kränkande behandling i skolan, motiverar en särskild lagstiftning. Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) förordar att de delar som anknyter till ett diskrimineringsförbud förs in i befintlig lagstiftning, men kan av vissa skäl godta en separat lag för skolväsendet i enlighet med utredningens huvudförslag. Hovrätten för förordar å andra sidan utredningens alternativa förslag i avvaktan på en utökad lagstiftning om förbud mot diskriminering och en ny skollag. , och Myndigheten för skolutveckling är inne på liknande tankegångar. De menar att lagreglerna i skollagen i stället bör förtydligas när det gäller ansvaret för kränkande behandling och att ändringar för skolväsendet angående diskriminering bör göras i lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. Skälen för regeringens förslag Uppdraget att motverka kränkande behandling är en del av förskolans, skolans och vuxenutbildningens demokratiska uppdrag. Skolans främsta uppgift blir att fostra demokratiska människor, deklarerade års skolkommission, som utformade förslagen till en skola för alla. De demokratiska värderingarna har allt i skollag och läroplaner angetts som grund för skolans verksamhet dess organisation, arbetssätt och mål. I dagens läroplaner framhålls specifikt vikten av grundläggande värden, förståelse och medmänsklighet. ingick kränkningar ofta som en del av skolans kultur. Pennalism kunde vara en del av vardagsrutinerna i många läroverk. Kränkningar sågs som naturliga inslag från såväl de äldre kamraternas som lärarnas sida. Fysiska och psykiska kränkningar av de yngsta eleverna ingick i skolans ritualer, liksom tydliga system för straff och belöningar. Rätten för lärare att slå sina elever togs bort först . I medmänskliga relationer lär sig barn och ungdomar att både klara av att vara beroende och att utveckla makt. Förväntningar på hur man skall bete sig och handla gentemot andra riktas mot barn och ungdomar inte bara från familjens utan också från samhällets sida. Genom förskoleverksamheten, skolbarnsomsorgen, , gymnasie- skolan och vuxenutbildningen skall barn och elever få förutsättningar att bli självständiga individer och få utveckla förmågan till samarbete, tole- rans och rättvisa. De skall stimuleras i sin sociala utveckling till att hävda demokratiska värden i sina egna handlingar. Det är enligt regeringen viktigt att de olika verksamheterna fungerar som en länk från generation till generation av de värden som det demokratiska samhället vilar på. Miljön för barn och elever ser olika ut Kränkande behandling handlar om såväl individen som den miljö som hon eller han befinner sig i. Problem med kränkande behandling beror ytterst sällan på en enda person. I stället handlar det om samspelet mellan individ och miljö. Miljön påverkar hur vi mår och hur vi uppträder emot varandra. Särskilt för barn och elever med funktionshinder har miljön en avgörande betydelse för deras utveckling och lärande. Undersökningar, som bl.a. och har gjort, visar att flertalet elever känner sig trygga i skolan och aldrig är rädda på rasterna eller på väg till skolan och att de trivs i skolan. Detta är viktigt att framhålla. Men skoltrivseln minskar tyvärr med stigande ålder och många är även rädda för sina kamrater och för en eller flera lärare. Så skall det naturligtvis inte behöva vara. Betydelsen av delaktighet och inflytande Verksamheternas demokratiuppdrag kan ses som tredelat. Den första delen fokuserar samhällets värdegrund genom att verksamheterna skall medverka till att barnen och eleverna omfattar de grundläggande demo- kratiska värdena. Den andra delen av uppdraget är att verksamheterna skall förbereda barnen och eleverna för att verka i ett demokratiskt sam- hälle genom att arbeta i demokratiska former. För det tredje handlar upp- draget om att hos eleverna utveckla kunskaper om det demokratiska systemet. Barns och ungas rätt till inflytande tas vidare upp i barn- konventionen. Målet är ett samhälle där vuxna ser varje barn som en samhällsmedborgare med kompetens och kunskap. Därför kan konven- tionen också sägas fokusera på vuxna. Personalen i verksamheterna har således stor betydelse för barnens och elevernas inflytande och delaktig- het. I regeringens ungdomspolitiska proposition 2004/05:2 lyfts bl.a. ungdomars verkliga inflytande över sin närmiljö och skolan fram. Det är viktigt att eleverna får information om vad som gäller för att kunna påverka och bli delaktiga i arbetet mot diskriminering och annan kränkande behandling. En verksamhet med bristande delaktighet för eleverna löper större risk att utlösa kränkande beteenden än den verk- samhet som präglas av ömsesidig respekt och möjligheter till inflytande. Inflytande och delaktighet gynnar däremot en demokratisk miljö som ger ansvar och mening och härmed även utgör en kraft mot kränkande be- handling. Där verksamheten saknar mening och lust frodas mobbning. Frustration och maktlöshet tar sig olika uttryck. Kunskap, delaktighet och engagemang i arbetet mot diskriminering och annan kränkande behand- ling är därför av stor betydelse. Även föräldrarnas medverkan i arbetet mot kränkande behandling är betydelsefull. Forskning visar att föräldrar spelar en viktig roll i akuta skeenden. De bör få information om vad som händer i verksamheten och hur verksamheten arbetar mot kränkande behandling. Att vara delaktig i arbetet med demokrati och värdegrund liksom mot kränkande behandling är viktigt enligt skolornas egna erfarenheter och forskning (se Selberg, G., Elevers inflytande spelar också en viktig roll i det egna lärandet, 2001, stödmaterial från Myndigheten för skolutveck- ling, Olikas lika värde om arbetet mot mobbning och kränkande be- handling, 2003, eller skrift, Jag vill ha inflytande över allt, 1998). Variationerna mellan grundskolor och mellan gymnasieskolor be- träffande förekomsten av kränkande behandling är stora. Detta innebär att vissa skolor inte kan erbjuda en lugn och säker miljö, och därmed jämlika villkor för elevernas utveckling och lärande, vilket regeringen självfallet inte kan acceptera. Bestämmelser mot kränkande behandling Verksamheternas skyldighet att motverka kränkande behandling regleras i flera lagar och förordningar. Kunskap om dessa är en viktig förutsätt- ning för arbetet mot kränkande behandling. Det är framför allt skolför- fattningarna och arbetsmiljölagen med tillhörande myndighetsföreskrifter som reglerar kränkande behandling i skolan, se avsnitt 5. Men även socialtjänstlagen och vissa bestämmelser i kan vara tillämp- liga. Förskoleverksamheten, skolan och skolbarnsomsorgen skall, på socialnämndens initiativ i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa, samverka med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs. Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd finns i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). I finns det dessutom , som tidigare redovisats, fyra lagar vars syfte är att motverka diskriminering på arbetslivsområdet. Vidare har lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan och lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering tillkommit. Lagstift- ningen är dock inte heltäckande eftersom det saknas reglering på delar av utbildningsområdet. Även inom övrig diskrimineringslagstiftning finns förbud mot diskriminering inom utbildningsområdet reglerat, t.ex. personalutbildning och arbetsmarknadsutbildningar. Men för barn och elever i skollagsreglerad verksamhet saknas ett sådant skydd. En egen lag för förskolan, skolan och kommunernas vuxenutbildning Diskriminering är ett stort samhällsproblem. Kampen mot diskriminering i alla dess former måste därför fortsätta med full kraft. Förväntningarna på framför allt förskolan och skolan att komma tillrätta med problemet är mycket högt ställda. Men det finns stora brister. För regeringen är det därför angeläget att det även för skollagsreglerad verksamhet införs ett skydd mot diskriminering och annan kränkande behandling möj- ligt. Enligt regeringens mening kan inte (N 2002:06) förslag avvaktas, utan det är nödvändigt att det nu införs en särskild lagstiftning för dessa verksamheter. Regeringen anser i likhet med många av remissinstanserna att argu- menten för ett starkt rättsskydd för barn och elever över- väger olägenheterna med att införa ytterligare en diskrimineringslag i avvaktan på förslag. Även mobbnings- problematiken bör härvid innefattas i en lagstiftning som tar sikte på att bekämpa kränkande behandling. Det är barnens och elevernas behov av en trygg och säker miljö som står i fokus. På detta sätt införs regler som är heltäckande och i övrigt ändamålsenligt utformade, så att de snabbt vinner legitimitet både hos barn, elever, personal och inte minst hos för- äldrar. En kränkande behandling bör bedömas och hanteras utifrån en samsyn på barns och elevers värdighet och personliga integritet oavsett om kränkningarna har diskriminerande inslag eller inte. Kunskapen i olika verksamhetsformer om barns och om elevers rätt har visat sig vara dålig på många håll. En förebild för lagförslaget bör mot denna bakgrund vara lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan. Denna lag gör det tydligt inte minst för dem som omfattas av lagen vilka regler som gäller. En lag underlättar såväl för elever som för föräldrar och lärare och annan personal att hitta stöd i frågor som rör trakasserier och annan kränkande behandling i verksam- heten. Från föräldrarnas och verksamheternas sida blir regelverket såle- des lättare att överblicka med den lösning som regeringen nu föreslår. Detta medför i sin tur att kunskapen om lagen och vad som gäller i för- skoleverksamheten, skolbarnsomsorgen, , gymnasieskolan och kommunernas vuxenutbildning angående diskriminering och annan kränkande behandling ökar. Regeringens bedömning är således att detta verksamhetsområde i av- vaktan på förslag bör omfattas av en lag med förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling. I det förslag som överlämnades till Lagrådet föreslogs att lagens benämning skulle vara Lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever i skolan m.m.. Lagrådet ansåg emellertid att lagen borde ha ett mer lätthanterligt namn och förordade benämningen Lagen om förbud mot kränkande behandling av barn och elever. Regeringen håller med Lagrådet om att rubriken är något otymplig. Enligt regeringens mening är det dock viktigt att begreppet diskriminering finns med redan i lagens rubrik. Detta är särskilt angeläget för skollagsreglerad verksamhet, eftersom de förebyggande åtgärderna där främst varit inriktade på att motverka mobbning. Dessutom föreslår regeringen annan kränkande behandling som nytt begrepp i vilket mobbning ingår. Därför föreslår regeringen att lagen benämns Lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever. Regeringen avser i detta skede att enbart reglera verksamheter som regleras av skollagen (1985:1100). Framöver kan det emellertid bli aktuellt att överväga om bestämmelserna i den föreslagna lagen skall ingå i annan lagstiftning. Regeringen avser vidare att möjligt återkomma med ett förslag till hur den utbildning, som inte regleras i den här föreslagna lagen, skall regleras. Skälen för detta och frågan om lagens tillämpningsområde behandlas i avsnitt 11. Lagens ändamål och tillämpningsområde Regeringens förslag: Lagen skall ha till ändamål att främja barns och elevers lika rättigheter samt att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Lagen skall också ha till ändamål att motverka annan kränkande behandling. Lagen skall tillämpas på all utbildning och annan verksamhet som regleras i skollagen (1985:1100). Utredningens förslag: Ändamålet med lagen överensstämmer med regeringens förslag. Utredningen har dock föreslagit ett vidare tillämp- ningsområde för lagen, så att den även omfattar den utbildningsverksam- het som inte regleras av jämställdhetslagen (1991:433), lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder, lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning, lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan eller lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. Remissinstanserna: Många av remissinstanserna är i princip positiva till utredningens förslag om att skolans ansvar både skall gälla att främja lika rättigheter och att motverka och förebygga mobbning och olika typer av kränkningar oavsett koppling till diskrimineringsgrunderna. Elev- organisationen och elevråd anser liksom Lärarför- bundet och att det är positivt att lagen innefattar alla typer av kränkningar. Även anser att lagstiftningen inte skall begränsas till att enbart gälla handlingar med diskriminerande inslag. Kammarrätten i med flera instanser ser förslaget som ett steg i rätt riktning. och Myndigheten för skolutveckling menar att behovet av skydd ur ett elevperspektiv är lika stort oavsett anledningen till den kränkande behandlingen. kommun anser att förslaget kommer att underlätta arbetet mot mobbning och trakasserier. befarar att förslaget kan leda till att lärare undviker att ingripa i ordningsfrågor för att det kan leda till en anmälan för kränkande behandling, eftersom utredningens trakasseribegrepp har en mer vidsträckt innebörd än övriga diskrimineringslagar. Jämställd- hetsombudsmannen (JämO) avstyrker förslaget att införa allmänna trakasserier/mobbning i en lag som skall främja elevers lika rättigheter och motverka diskriminering. Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) betonar vikten av att diskrimineringsgrunderna synliggörs i främjandearbetet. Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning påpekar också problemet med att lagen kan riskera tydligheten utifrån de mänsk- liga rättigheterna för vad som är diskriminering och annan kränkande behandling. Även påpekar vikten av att upp- rätthålla det i ett antal konventioner grundade starka skyddet för kränk- ningar av mänskliga rättigheter. () välkomnar ett ökat skydd mot diskrimine- ring och annan kränkande behandling för barn i förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och elever i grund- och gymnasieskolan. Högskole- verket ser det som angeläget att elever i skolan får ett skydd motsvarande det som gäller för studenter. är mycket positivt till att homosexuella och bisexuella nämns i utredningen, men kritisk till att unga transpersoner inte omfattas. Flertalet instanser är vidare kritiska till att lagen skall tillämpas på annan utbildningsverksamhet än den verksamhet som avses i skollagen och som inte regleras i övriga diskrimineringslagar. De anser att det blir svårt att hålla reda på vad som ingår i lagens egentliga tillämpningsom- råde. () kan godta en provisorisk lagstiftning be- gränsad till den verksamhet som omfattas av den nuvarande skollagen. och instämmer i att lagen skall gälla all verksamhet som omfattas av skollagen. anser att den diskrimineringslagstiftning som skall tillämpas på polisutbildningen måste bli föremål för närmare övervägan- den och menar att lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan möjligtvis kan göras tillämplig på polisprogrammet. HomO, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), JämO och Handikapp- ombudsmannen (HO) anser att utbildningar utanför skollagen bör regle- ras i lagen om likabehandling av studenter i högskolan. Integrations- verket menar att de eftergymnasiala utbildningarna bör omfattas av sist- nämnda lag. anser det otillfredsställande att olika studenter vid samma högskola omfattas av olika diskrimineringslagar. Detta anser även och för högskolan. och anser inte att studieförbund och folkhögskolor skall omfattas. Skälen för regeringens förslag Det demokratiska uppdraget är fundamentet för all skollagsreglerad verksamhet. Inga former av diskriminering eller kränkningar av männi- skovärdet kan tolereras vare sig i förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg, , gymnasieskolan eller i vuxenutbildningen. En utgångspunkt för regeringens arbete med att stärka de grundläggande demokratiska värdena i dessa verksamheter är att se till att det finns lagar till skydd och säkerhet för barn och elever. Skollagen och läroplanerna Lpo 94 och Lpf 94 har skärpts och förtydligat det ansvar som rektor och personal i skolan nu har i aktuella avseenden. Förskolan har en egen läroplan med ett tydligt formulerat värdegrundsuppdrag. Regeringen har genomfört en rad insatser för att skapa trygghet och en god miljö utan mobbning, sexuella trakasserier och annan kränkande be- handling för barn och elever. Som många undersökningar visar är både barn och unga utsatta för kränkande behandling på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder. Enligt Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell lägg- ning (HomO) brister många skolor i att respektera homo- och bisexuella ungdomars lika värde och rättigheter. Utsatthet och utanförskap för barn och ungdomar, särskilt unga homo- och bisexuella och transpersoner, återspeglas i hur de upplever sin hälsosituation. Både den faktiska och upplevda hälsan påverkar i hög grad barns och elevers liv. Unga homo- och bisexuella och transpersoner befinner sig i en särskilt utsatt hälso- situation, bl.a. på grund av diskriminering och fördomar. Många under- sökningar i och tyder på att dessa ungdomar i många av- seenden har sämre hälsosituation än heterosexuella ungdomar (se avsnitt 12.5 i regeringens ungdomspolitiska proposition 2004/05:2 Makt att be- stämma rätt till välfärd). Vidare har bl.a. () påpekat att skyddet är otillräckligt gentemot osaklig särbehandling av elever med funktionshin- der. Lagens ändamål och diskrimineringsgrunder Alla som verkar i förskoleverksamheten, skolbarnsomsorgen, grund- skolan, gymnasieskolan och vuxenutbildningen har ett ansvar för att skapa en miljö där alla barns och elevers värdighet och personliga integ- ritet respekteras. Det är en rättighet för barn och elever att inte bli diskriminerade eller kränkta på annat sätt. Regler för vad som gäller finns i skollagen och i de tre läroplanerna (Lpfö 98, Lpo 94 och Lpf 94). Enligt 1 kap. 2 § tredje stycket skollagen (1985:1100) skall verksamheten i det offentliga skolväsendet utformas i överensstämmelse med grund- läggande demokratiska värderingar. Motsvarande reglering för vuxenut- bildningen finns i 1 kap. 9 § tredje stycket skollagen. Därutöver finns läroplanerna där det står att alla i verksamheterna skall främja aktningen för varje människas egenvärde. Särskilt skall den som verkar inom för- skolan, skolan och vuxenutbildningen främja jämställdhet mellan könen (se Lpfö 98, Lpo 94 och Lpf 94). Alla former av kränkande behandling såsom mobbning och rasistiska beteenden skall aktivt motverkas (se Lpo 94 och Lpf 94). Regeringen anser att den nya lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever, såvitt gäller diskrimine- ring, bör ha samma ändamål som lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan. Sistnämnda lag innehåller förbud mot diskrimi- nering på grund av könstillhörighet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder på hög- skoleområdet. Den har också till ändamål att aktivt främja likabehandling av studenter i högskolan.