prop · GS0346 · 2005-03-16 00:00:00 — 2004/05:46 minskade möjligheter för andra än parter att välja form för inställelse till sammanträdet och påföljder vid utevaro till ett videoförhör på samma sätt som vid en kallelse till inställelse i rättssalen. Rättslig hjälp med förhör genom videokonferens skall lämnas i huvudsak på samma sätt och enligt samma förutsättningar som om åtgär- den skulle ha vidtagits i en svensk förundersökning eller rättegång (2 kap. 10 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål). Ändringar som görs i de svenska förfarandereglerna får därför genomslag också när det gäller rättslig hjälp i brottmål, utom då specialregler givits i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Också dessa specialregler har varit föremål för genomlysning. I en lagrådsremiss har regeringen föreslagit att reglerna om samtycke från den som hörs ändras. Enligt förslaget skall samtycke inte längre krävas av andra än tilltalade (Internationell rättslig hjälp i brottmål: Tillträde till konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater m.m.). När det gäller vittnesförhör som tas upp utomlands inom ramen för rättslig hjälp uppstår frågor om vittnesplikt och om straffansvar för oriktiga vittnesutsagor. Medan den som kallas för att vittna är skyldig att göra så i den stat där kallelsen utfärdas är det mycket ovanligt att en vittnesplikt i ett inhemskt förfarande erkänns i en annan stat. Ett exempel på när så ändå sker är den nordiska vittnesplikt som för svensk del föreskrivs i lagen (1974:752) om nordisk vittnesplikt m.m. I fråga om vittnesförhör genom videokonferens är emellertid situationen annor- lunda. Visserligen sker vittnesförhöret som en del av ett utländskt förfarande men innebär rättslig hjälp att förhöret genomförs vid en domstol i den anmodade staten och det är den senare domstolen som har kallat vittnet att infinna sig för att avlägga sitt vittnesmål. Enligt punkt 3 skall avsiktligt felaktiga utsagor eller andra fel som begås av vittnet eller experten under videokonferensen kunna bestraffas i den anmodade staten på samma sätt som om de begåtts under nationella rättsliga förfaranden. Enligt 4 kap. 11 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål skall förhör genom videokonferens i en rättegång handläggas av tingsrätt som en bevisupptagning utom huvudförhandling. Det är därmed tingsrätten som kallar den som skall höras och frågor om vittnesplikt och rätt att vägra att yttra sig bestäms av svenska rättegångs- regler. Frågor om ansvar för vägran att vittna trots vittnesplikten och ansvar för oriktiga eller ofullständiga uppgifter skall alltså avgöras enligt de regler som gäller i (som anmodad stat). Reglerna i 36 kap. 21 § om sanktioner vid vittnes vägran att avlägga ed, avge vittnesmål, besvara en fråga eller följa ett föreläggande att vidta vissa förberedande åtgärder gäller liksom de straffbestämmelser om mened m.m. i 15 kap. som gäller utsagor inför svensk domstol. Vad som sagts överensstämmer med innebörden av punkt 3. Varken punkt 4 eller 5 innebär något åtagande för . I den utsträckning svensk rätt medger, kan svenska domstolar emellertid bistå med förhör också utöver vad som följer av de tvingande bestämmelserna i avtalet. Svensk rätt är alltså redan förenlig med avtalet i denna del och något behov av författningsändringar finns inte. Inledande av straffrättsligt förfarande i den anmodade staten (artikel 19) Lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål reglerar inte frågor om överförande av lagföring. Sådana bestämmelser finns i svensk nationell rätt i lagen (1976:19) om internationellt samarbete rörande lagföring för brott och förordningen (1978:108) i samma ämne. Dessa författningar bygger på den europeiska konventionen om över- förande av lagföring i brottmål. Eftersom inte har tillträtt den konventionen, kan författningarna inte tillämpas. Staterna åläggs inte någon skyldighet enligt avtalet vare sig att begära att den andra staten skall ta hand om lagföringen eller att åta sig att lagföra för brottet. Det krävs inte några nationella regler i för att en myndighet här skall kunna översända en begäran enligt artikeln. Inte heller krävs det någon särskild reglering för att svenska myndigheter skall ta ställning till eventuell utredning eller lagföring för brott som kommer till deras kännedom. Om har jurisdiktion för gärningen enligt bestämmelserna i 2 kap. , kommer svenska myndig- heter att kunna ta över åtalet. Något behov av lagreglering finns därför inte. Förenlighet med andra avtal (artikel 20) Som nämnts i redovisningen i avsnitt 7.5, var det under förhandlingarna om det bilaterala avtalet från båda sidor angeläget att detta avtal inte skulle försämra de möjligheter till hjälp som andra svensk-amerikanska avtal kan ge och att det nya avtalet i stället skall skapa ökade förut- sättningar till samarbete. Detta är också innehållet i artikel 20, som inte behöver implementeras i någon svensk nationell författning. Samråd (artikel 21) Den form av samråd som behandlas i artikel 21 ingår som en naturlig del i centralmyndighetens på verksamhet och behöver inte regleras i författning. Uppsägning (artikel 22) Reglerna om uppsägning avser förhållandet mellan stater och skall inte regleras i nationell rätt. Övriga bestämmelser bilaterala avtal I redovisningen i avsnitt 7.6 påpekas att några bestämmelser ursprungliga avtal i vissa situationer kommer att gälla i stället för vad som införs genom det bilaterala instrumentet och som har redovisats ovan som den konsoliderade versionen. Dessa bestämmelser förhåller sig till svensk rätt på följande sätt. Som nämnts i avsnitt 7.6 är grunderna i artikel 4.1 desamma i den ursprungliga texten och i den konsoliderade versionen. Det som saknas i avtal är hänvisningar till snabba kommunikationsmedel, dvs. 2004/05:46 fax eller e-post. Något behov av författningsreglering för att den ursprungliga texten skall kunna tillämpas finns därför inte. Samma resonemang som förs om artikel 7 i den konsoliderade versio- nen gäller i fråga om motsvarande artikel bilateral avtal. Något behov av författningsändringar finns alltså inte heller för att text skall kunna tillämpas. Av genomgången ovan framgår att varken bilaterala avtal, EU- avtalet eller det bilaterala instrumentet ger upphov till lagändringar i . De justeringar som krävs i svenska författningar kan ske i för- ordning. Regeringens förslag: Det skall i vissa fall krävas tillstånd till transport vid oplanerade mellanlandningar i i samband med en transport av en person som utlämnas eller överlämnas mellan två andra stater. Det skall införas en möjlighet att, vid oplanerade mellanlandningar i i samband med en transport av en person som utlämnas eller överlämnas mellan två andra stater, omhänderta och ta i förvar personen. Om tillstånd till transport inte begärs från landningen, skall den transiterade friges. Möjligheten till frihets- berövande skall inte gälla för svenska medborgare i andra fall än då svenska medborgare kan transiteras genom vid planerade landningar här. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I det internationella rättsliga sam- arbetet finns det behov av att i olika situationer kunna transportera en frihetsberövad person från en stat till en annan över en tredje stats territorium. Behov av sådan transitering uppstår framför allt vid utlämning, överförande av en frihetsberövad för förhör m.m. och överförande för straffverkställighet. Vid utlämning behandlas transitering i 26 § utlämningslagen. Chefen för får tillåta att en person som av en stat utlämnas till en annan stat får föras genom , om denne inte är svensk medborgare och det inte heller annars finns synnerliga skäl mot det. Medgivande får också lämnas till att en svensk medborgare förs genom riket men bara i förhållande till länder till vilka utlämnar eller överlämnar svenska medborgare, dvs. till andra EU-stater eller inom . I förhållande till andra EU-stater, se 8 kap. 2 § arresterings- orderlagen. Om tillstånd till transitering har meddelats, får polismyndigheten, enligt 26 § tredje stycket, om det är nödvändigt för att transporten skall kunna genomföras, omhänderta och ta i förvar den som utlämnas. Förvaret får inte gälla längre än . I avsnitt 8.28.3 har bedömts att den lagändring som krävs för att skall uppfylla de behandlade avtalen är en bestämmelse om transitering vid oplanerade landningar i . Det handlar alltså om en mycket ovanlig situation där ett flygplan med en person som skall utlämnas mellan två andra länder i strid med tidigare planering av något skäl tvingas mellanlanda i . geografiska läge innebär att det är mycket ovanligt redan med planerade mellanlandningar här i samband med flygtransporter av personer som utlämnas. Oplane- rade landningar här i sådana ärenden torde inträffa i mycket få fall. Reglerna om planerade landningar i uppfyller redan motsvarande bestämmelser i artikel 12 i om utlämning och artikel XV i den konsoliderade versionen. Vid en flygtransport över utan planerad landning här skall det enligt avtalet inte krävas något transiteringstillstånd. Om en oplanerad landning sker, kan den stat i vilken landningen sker kräva en framställning om transitering. En framställning om transitering skall göras via diplomatiska kanaler eller direkt mellan och Justitiedeparte- mentet. Vägen över får användas för att översända en sådan framställning. Alla åtgärder som är nödvändiga för att hindra personen från att rymma skall vidtas tills transiteringen verkställs, om framställningen om transitering mottas efter den oplanerade landningen. Bestämmelser om detta saknas i den svenska lagstiftningen vid utläm- ning eller överlämnande mellan stater. Sådana regler måste därför föras in i svensk rätt, främst mot bakgrund av kravet på att alla åtgärder som är nödvändiga för att hindra personen från att rymma skall vidtas, vilket ofta torde kräva förvarstagande. Den nämnda artikeln i avtalet pekar emellertid på en situation som kan uppstå oavsett mellan vilka länder personen skall utlämnas eller överlämnas. Det behöver inte alls vara så att transporten på något sätt har med att göra. Lagändringen bör därför göras generell och inte inskränkas till utlämning till eller från . En reglering av oplanerade mellanlandningar vid transitering skulle inte vara unik för del. I 32 § lagen (2002:329) om samarbete med föreskrivs att vid flygtransport utan planerad mellanlandning här i landet skall, om en oplanerad mellan- landning sker i , polismyndighet ta den som överförs i förvar till dess en ansökan görs om tillstånd till transitering och genast underrätta chefen för om detta. Görs ingen ansökan senast från den oplanerade landningen, skall personen friges. Regleringen för oplanerade landningar i i samband med utlämning eller överlämnande mellan två stater bör innehålla föreskrifter som reglerar förfarandet när en oplanerad landning sker. Huvudregeln bör vara att det inte krävs beslut om transitering vid kortvariga lämpligen högst långa oplanerade mellanlandningar, utan att planet kan lyfta igen sedan det problem som orsakat landningen lösts. sådana fall bör personen som utlämnas eller överlämnas kunna tas i Prop. 2004/05:46 förvar i under samma förutsättningar som gäller vid planerade I detta fall bör emellertid personen kunna tas i förvar utan att det har meddelats ett beslut om transitering. Vid längre uppehåll skall dock en ansökan om transitering göras. Personen skall då kunna vara omhändertagen och tagen i förvar tills frågan om tillstånd till transitering har prövats. Tiden för frihetsberövande bör vara begränsad, lämpligen i enlighet med avtalet med i avvaktan på en begäran om tillstånd till transitering. Möjligheten bör inte användas i andra fall än då det är nödvändigt för att transporten skall kunna genomföras, dvs. i samma utsträckning som gäller vid planerade mellanlandningar i . Efter det att beslut om transitering har meddelats, bör de ordinarie reglerna om frihetsberövande vid transitering gälla och en ny tidsfrist börja löpa. Samma tidsfrist bör i det fallet gälla som vid övriga transiteringar, dvs. ett frihetsberövande får gälla högst , dock räknat från transiteringstillståndet. Om beslutet innebär att transitering inte tillåts, skall förvaret upphöra. Reglerna om förvar bör inte gälla för svenska medborgare i andra fall än när transitering av svenska medborgare är möjligt, dvs. inom och EU. Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte kommenterat frågan. Skälen för regeringens förslag: Båda de bilaterala instrumenten träder i kraft som respektive . EU-avtalen träder i kraft vid det månadsskifte som infaller efter det att EU och har underrättat varandra om att de har avslutat sina interna förfaranden för ikraftträdande. Detta får anses innebära att samtliga medlemsstaters bilaterala instrument med skall vara undertecknade och ratificerade innan EU-avtalen kan träda i kraft. Avtalen mellan och om ömsesidig rättslig hjälp och om utlämning har ansetts vara en del i kampen mot terrorism. EU har anmodat medlemsstaterna att slutföra de nödvändiga bilaterala arrangemangen med så att avtalen kan träda i kraft. bör därför tillträda de behandlade avtalen. Detsamma gäller bilaterala avtal. De föreslagna lagändringarna är inte beroende av ikraftträdande av de nu behandlade avtalen. Lagändringarna bör kunna träda i kraft . Några övergångsregler behövs inte. samarbetar redan med , såväl när det gäller rättslig hjälp som när det gäller utlämning. Avtalen förändrar inte i något avgörande avseende samarbetsformerna men bör kunna öka samarbetet. Detta skall leda till ett effektivare förfarande men leder kanske också till något fler ärenden. Några kostnadsökningar för rättsväsendet eller andra myndigheter kan inte förutses, annat än möjligen marginella genom att samarbetet ökar. Eventuella merkostnader för berörda myndigheter skall finansieras inom befintliga ramar. 11.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott I 26 § utlämningslagen finns bestämmelser om transport transitering genom av en person som utlämnas mellan två andra stater. I 26 b § införs regler om oplanerade landningar med flygplan i . Ändringen har behandlats i avsnitt 8.4. Enligt första stycket behövs det inte något tillstånd vid en oplanerad mellanlandning i som inte varar än . Vid längre uppehåll i krävs att tillstånd till transitering begärs. Ingenting hindrar att en ansökan görs redan vid landningen, oavsett om uppehållet beräknas bli kortare eller längre än . Vid prövningen i tillämpas 26 §. I andra stycket regleras möjligheten att ta den transiterade i förvar dels i de fall någon ansökan om transitering inte krävs, dels till dess frågan om tillstånd till transitering har avgjorts. får omhän- derta och ta personen som utlämnas och transiteras i förvar i avvaktan på att en ansökan om tillstånd enligt 26 § första eller andra stycket har prövats. Förvar får emellertid bara komma i fråga om det är nödvändigt för att transporten skall kunna genomföras. Bestämmelsen skall givetvis tillämpas med beaktande av 8 § polislagen (1984:387), där det framgår att ett ingripande skall vara försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Om tvång måste tillgripas skall det ske endast i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet skall uppnås. Personen skall friges om tillstånd inte har begärts inom en frist på högst . Detsamma gäller om begäran om tillstånd avslås. Ansökningar om tillstånd till transitering handläggs på . Beslut i frågan fattas av chefen för departementet. Sådana ärenden handläggs med stor skyndsamhet. Beslut kan fattas inom någon eller . Det blir alltså inte fråga om något längre frihetsberövande innan frågan om tillstånd har prövats. Av tredje stycket följer att allmänna regler om omhändertagande och förvar vid transitering skall gälla om tillstånd till transitering medges. Det innebär att den som utlämnas endast får omhändertas och tas i förvar under högst . Tiden skall dock räknas från det att beslutet om tillstånd meddelats. Det är alltså, i förhållande till andra stycket, en ny tidsfrist som börjar löpa. För att undvika att bestämmelsen kommer i strid med förbudet mot att utlämna svenska medborgare utanför EU och , har i fjärde stycket införts ett undantag från bestämmelserna i andra och tredje styckena om frihetsberövande. Undantaget innebär att svenska medborgare får omhändertas och tas i förvar endast i de situationer då medgivande till transitering får meddelas enligt 26 § andra stycket. Av femte stycket framgår att paragrafen inte skall tillämpas om det är fråga om utlämning till en EU-medlemsstat. Då skall i stället, på samma sätt som anges i 26 §, reglerna i arresteringsorderlagen tillämpas. Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:1156) om Prop. överlämnande från enligt en europeisk 8 kap. 2 § Bestämmelsen reglerar transport transitering genom av en person som överlämnas enligt en europeisk arresteringsorder eller utlämnas till en medlemsstat i EU. Bestämmelsen har sin utgångspunkt i artikel 25 i rambeslutet om europeisk arresteringsorder och överläm- nande mellan medlemsstaterna (rambeslutet är intaget som bilaga 1 i prop. 2003/04:7). Enligt första stycket i 8 kap. 2 § får tillstånd till trans- port inte vägras. Andra stycket reglerar omhändertagande och förvar. Ändringen i stycket är redaktionell och görs för att ordalydelsen skall stämma överens med motsvarande bestämmelse i 26 § tredje stycket utlämningslagen. Någon saklig ändring är inte avsedd. I tredjefjärde styckena införs regler om oplanerade landningar med luftfartyg i . Ändringen har behandlats i avsnitt 8.4. Nyheten motsvarar andra och tredje styckena i 26 b § utlämningslagen, se avsnitt 11.1. Avsaknaden av särreglering för svenska medborgare i den nu aktuella bestämmelsen beror på att svenska medborgare inte särbehandlas i fråga om transitering enligt arresteringsorderlagen. Rambeslutet gäller inte vid en transport med flyg utan planerad mellanlandning (artikel 25.4). Därför finns inte i denna bestämmelse någon motsvarighet till 24-timmarsregeln i 26 b § första stycket utläm- ningslagen om rätten till mellanlandning utan tillstånd. För att säkerställa kontroll vid längre mellanlandningar i , gäller ändå samma regel om att förvar inte är tillåtet längre än , om inte en ansökan om tillstånd till transport görs . Förvarsbestämmelserna motsvarar således varandra, även om regleringen om tillstånd till transport skiljer sig åt. Bilaga 1: Bilateralt instrument och konsoliderad version av utlämningskonvention Instrument som avses i artikel 3.2 i Article 3(2) of the Agreement on , om tillämpning av signed 25 2003, as to the application of the Convention on Extradition between and the October 1961 and the Supplementary the of and the förenta stater, under- Kingdom of signed 14 Enligt avsikten i artikel 3.2 i avtalet As contemplated by Article 3(2) of om utlämning mellan förenta the Agreement on Extradition between the of and the European Union signed 25 2003 (hereafter the Extradition Agreement), the Governments of the Kingdom of förenta staters regering att and the of Ame- rica acknowledge that, in accordance bestämmelserna i detta instrument skall with the provisions of this Instrument, tillämpas på den bilaterala utlämnings- the Extradition Agreement is applied in relation to the bilateral Convention on Extradition between and the October 1961 and the Supplementary Convention on Extradition between the Kingdom of and the United States of signed 14 1983 (hereafter collectively referred to enligt följande bestämmelser: as the bilateral extradition treaty) under the following terms: a) Bestämmelserna i artikel 5 i utläm- (a) Article ningsavtalet, som de framläggs i artikel Agreement as set forth in Article X (1) X.1 och X.5 i bilagan till detta and (5) of the to this Instrument instrument, skall reglera sättet för shall govern the mode of transmission, and requirements concerning certifi- bestyrkande, vidimering eller legali- cation, authentication or legalization, of the extradition request and supporting och av de handlingar som stöder denna. b) Bestämmelserna i artikel 6 i utläm- (b) Article ningsavtalet, som de framläggs i artikel Agreement as set forth in Article XIII XIII.1 i bilagan till detta instrument, (1) of the to this Instrument shall medger en alternativ väg för authorize an alternative channel of transmission of requests for provisional c) Bestämmelserna i artikel 7.1 i utläm- (c) Article 7(1) ningsavtalet, som de framläggs i artikel Agreement as set forth in Article X (7) X.7 i bilagan till detta instrument, of the to this Instrument shall medger en alternativ metod för provide an alternative method for transmission of the request for utlämning och av handlingar som stöder denna efter provisoriskt anhållande. following provisional arrest; d) Bestämmelserna i artikel 8 i utläm- (d) Article ningsavtalet, som de framläggs i artikel Agreement as set forth in Article XII of XII i bilagan till detta instrument, skall the to this Instrument shall reglera vilken kanal som skall användas govern the channel to be used for submitting supplementary information; e) Bestämmelserna i artikel 10 i utläm- (e) Article ningsavtalet, som de framläggs i artikel Agreement as set forth in Article XVI of XVI i bilagan till detta instrument, skall the to this Instrument shall reglera avgöranden i fråga om govern the decision on requests made by framställningar som gjorts av flera stater several States for the extradition or om utlämning eller överlämnande av surrender of the same person; f) Bestämmelserna i artikel 11 i utläm- (f) Article ningsavtalet, som de framläggs i artikel Agreement as set forth in Article XVII XVII i bilagan till detta instrument, of the to this Instrument shall skall reglera tillämpningen av förenklat govern the use of simplified extraditions (g) Article 12(3) utlämningsavtalet, som de framläggs i Agreement as set forth in Article XV (3) artikel XV.3 i bilagan till detta of the to this Instrument shall instrument, skall reglera förfarandet för govern the procedures for transit in the event of unscheduled landing of aircraft; landningar vid flygtransport. (h) Article utlämningsavtalet, som de framläggs i Agreement as set forth in Article VII of artikel VII i bilagan till detta instrument, the to this Instrument shall skall reglera utlämning för brott som är govern extradition with respect to belagda med dödsstraff i den ansökande conduct punishable by death in the requesting State; and (i) Article utlämningsavtalet, som de framläggs i Agreement as set forth in Article XI of artikel XI i bilagan till detta instrument, the to this Instrument shall skall reglera samrådsförfarandet när den överlämna särskilt känsliga uppgifter till stöd för en framställning om utlämning. information in support of a request for I bilagan återges den integrerade The reflects the integrated text texten till bestämmelserna i den of the provisions of the bilateral bilaterala utlämningskonvention och det extradition treaty and the Extradition utlämningsavtal som skall gälla vid Agreement that shall apply upon entry detta instruments ikraftträdande. into force of this Instrument. I enlighet med artikel 16 i utläm- In accordance with Article 16 of the Extradition Agreement, this Instrument tillämpas på brott som har begåtts både shall apply to offenses committed före och efter dess ikraftträdande. before as well as after it enters into Detta instrument skall inte tillämpas shall not apply to requests for extradition made prior to its gjorts före dess ikraftträdande. entry into force. 5 a) Detta instrument skall vara föremål (a) shall be subject to the completion by the Kingdom of rikas förenta staters genomförande av sina respektive tillämpliga interna för- of their respective applicable