prop · GT0360 · 2005-12-29 00:00:00 — I syfte att åstadkomma en strukturerad uppföljning av behandlings- effekter, särskilt vad gäller biverkningar, har ett särskilt kvalitetsregister Målsättningen är bl.a. att studera de allvarliga biverk- ningarnas spektrum, hur vanligt förekommande de är, vilka läkemedel och kombinationer av läkemedel som orsakar biverkningar och vilka underliggande tillstånd hos patienter som eventuellt bidrar till att biverk- ningarna utvecklas. Den globala spridningen av hiv/aids har kommit att upp- märksammas på högsta politiska nivå såväl inom FN-systemet som i andra internationella organ. hade Världs- hälsoorganisationen (WHO) huvudansvaret för bekämpningen av hiv/aids genom sitt globala aidsprogram. bildades ett övergripande FN organ, , i syfte att förbättra samordningen inom FN-systemet men också för att vara ett s.k. centre of excellence; ett centralt organ för aktuell information om smittspridning, finansiering, forskning, sam- arbetsformer m.m. anordnades det s.k. Millennietoppmötet i i . 2005/06:60 . Mötet enades kring en millenniedeklaration som sedan antogs Millenniedeklarationen slår fast att global ut- veckling kräver en helhetssyn, insatser för fred, säkerhet, fattigdom- bekämpning, hälsa, utbildning, miljö, mänskliga rättigheter och demo- krati. Ur Millenniedeklarationen har de så kallade millennieutvecklings- målen formulerats. Ett av dessa mål är att bekämpa hiv/aids, malaria och andra sjukdomar (mål 6). Arbetet mot hiv/aids spelar en viktig roll för möjligheterna att förverkliga flera av de övriga målen, i synnerhet att utrota fattigdom och hunger (mål 1), att främja jämställdhet mellan könen och kvinnors egenmakt (mål 3), att minska barnadödligheten (mål 4) samt att minska mödradödligheten (mål 5). 5.1 FN:s särskilda session om hiv/aids hölls en särskild session om hiv/aids i () Vid denna session ställde sig regeringarna i FN:s medlemsstater bakom en deklaration om behovet av omedelbara åtgärder för att bekämpa den globala spridningen av hiv/aids. vilka olika målsättningar skall ha uppnåtts har preciserats avseende ett I deklarationen talas om såväl globala som regionala och nationella åtgärder som krävs för att stoppa den världsomspännande epi- I deklarationen betonas initialt vikten av att hiv/aids-frågan står högt på den politiska dagordningen. Enligt deklarationen krävs ett starkt ledar- skap på samtliga nivåer i samhället. Dessutom behöver tillräckliga resur- ser för arbetet avsättas. Deklarationen lägger också stor vikt vid framtagandet av en nationell sektorsövergripande handlingsplan mot hiv/aids, samt att regionala och lokala handlingsplaner och policydokument utvecklas med utgångspunkt i den nationella planen. I deklarationen betonas vidare vikten av att särskilt fokusera på ung- domar/unga vuxna i det preventiva arbetet. att av alla ungdomar/unga vuxna () skall ha tillgång till information och utbildning avseende hiv/aids, samt till anpassade vårdresurser. skall motsvarande siffra vara minst En fråga som särskilt berörs är vikten av att involvera och samarbeta med hivinfekterade och särskilt riskutsatta grupper i preventionsarbetet och den stödjande verksamheten. Det läggs särskild tonvikt på situa- tionen för de hivinfekterade barnen. Att deras tillgång till rådgivning och psykosocialt stöd säkerställs, samt att de särskilt skall beaktas i frågor som rör diskriminering och stigmatisering. Återkommande i deklarationen betonas vikten av att angripa proble- men med stigmatisering och diskriminering av hivinfekterade och risk- Att gällande regelverk skall anpassas och utvecklas. kriminering i arbetslivet lyfts fram särskilt. Likaså det faktum att diskri- minering underminerar preventions-, vård- och behandlingsinsatser. I deklarationen betonas vikten av att behandling av hivinfektion er- bjuds utan urskillning. Betydelsen av att se prevention, psykosocialt stöd och behandling som integrerade och ömsesidigt förstärkande delar av en Prop. 2005/06:60 helhetsstrategi betonas. Deklarationen tar också ställning för sprututbyte och ett aktivt användande av andra åtgärder av den typ som brukar be- nämnas skadereducerande. Vikten av det arbete som utförs av frivilligorganisationer lyfts fram i deklarationen samt att dessa skall stödjas ekonomiskt. I deklarationen förordas olika former av samarbeten mellan frivilligorganisationerna och offentliga aktörer. I deklarationen betonas vikten av uppföljning och utvärdering av handlingsplaner och uppställda målsättningar såväl nationellt som regio- nalt/lokalt. Likaså framhålls vikten av att ett effektivt epidemiologiskt uppföljningsinstrument finns. Även uppföljningssystem för att övervaka behandlingseffektivitet, biverkningar och resistensutveckling bör utveck- las. Slutligen har FN:s hivprogram, , för att följa upp deklaratio- nen från , tagit fram ett antal indikatorer som medlemsländerna bör ha som utgångspunkt i en regelbunden uppföljning och rapportering till FN-organet om hur bekämpningen av hiv/aids- epidemin framskrider. Uppföljningar avser landets åtagande och hand- lande globalt, åtagande och handlande nationellt, nationella program och beteenden, samt effekter (på nationell nivå). Metoder för datainsamling, samt tidsintervall för återrapportering specificeras också. 5.2 Andra internationella överenskommelser och rapporter om hiv/aids I deklarationen från uppmanas ledarna för världens länder att utforma regionala strategier och planer i kampen mot hiv/aids. Inom Europeiska unionen (EU) anordnades en ministerkonferens i för berörda ministrar där man enades om en deklaration som ligger till grund för EU:s arbete mot hiv/aids och som utgör ett europeiskt ramverk till de åtaganden som världens länder gjorde i samband med FN-deklarationen antogs. ministerkonferens i där ministrar från EU och från EU:s östra grannländer träffades för att närmare diskutera möjligheterna att utöka samarbetet inom kampen mot hiv/aids. Ministrarna enades om en dekla- ration som ligger till grund för det arbetet. I FN-deklarationen betonas även att ökade insatser och bättre sam- ordning av alla berörda organisationer i FN-systemet behöver främjas, bl.a. deras medverkan i att göra upp och genomföra en strategisk plan för FN om bekämpning av hiv/aids som uppdateras regelbundet och grundas på principerna i deklarationen. Vidare konstateras att samarbete mellan de berörda organisationerna i FN-systemet och de internationella orga- nisationer som bekämpar hiv/aids behöver utvecklas. Som ett led i detta arbete har flera berörda FN-organ utformat särskilda sektorsstrategier för att förebygga och begränsa konsekvenserna av hiv/aids. Vid antogs en global strategi för hiv/aids inom hälsosektorn. I strategin uppmanas bl.a. medlemsstaterna att utveckla nationella strategier för insatser inom hälsosektorn. betonas behovet av att utveckla strukturer för att mobilisera alla krafter inom och utom hälsosektorn i arbetet med att bekämpa den globala hiv- Prop. 2005/06:60 epidemin och begränsa dess effekter. En särskild rapport om hivepidemins konsekvenser för barn, Children the Missing Face of Aids, presenterades av . I rappor- ten konstateras bl.a. att hiv/aids påverkar barns liv på många sätt. Särskilt mot de barn som redan innan lever i riskfyllda och utsatta situationer slår effekterna av hiv/aids hårt. I länder där myndigheter och anhöriga inte har resurser att ge barn som förlorat sina föräldrar i aids tillräckligt stöd leder epidemin till att unga tvingas försörja och ta ansvar för yngre syskon. När det gäller behandling och vård når de bromsmediciner som finns oftast inte fram till de delar av världen där flest människor behöver dem. () konstaterar också i rapporten of World Population 2005 The Promise of Equality: , Reproductive Health and the Millennium Development Goals att mäns våld mot kvinnor är den mest utbredda och den mest socialt accepterade formen av brott mot mänskliga rättigheter. Mäns sexuella utnyttjande av kvinnor och barn bidrar, enligt rapporten, till att öka spridningen av hiv/aids. I sin senaste rapport , Integration of the Human Rights of Women and the Gender Perspective: Violence against Women Inter- sections of Violence against Women and HIV/AIDS fokuserar även FN:s speciella rapportör om våld mot kvinnor på kopplingen mellan mäns våld mot kvinnor och spridningen av hiv/aids och de konsekvenser som hiv- infektion får för kvinnor respektive män. Regeringens bedömning: Samhällets insatser för att förebygga sprid- ning av hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blodburna bör utgå från den nationella folkhälsopolitiken och uppföljningen av det övergripande folkhälsopolitiska målet. Arbetet med att förebygga hiv- infektion och andra smittsamma sjukdomar bör samordnas med övrigt folkhälsoarbete på alla nivåer i samhället. Utredningens bedömning: Utredningen redogjorde för den nationella folkhälsopolitiken men kommenterade aldrig i detalj förhållandet mellan de hivförebyggande insatserna och uppföljningen av det övergripande Remissinstanserna: Ett stort antal instanser erinrar om propositionen Mål för folkhälsan vars syfte är att stärka det samlade folkhälsoarbetet. konstaterar att målområdena för kommuner, lands- ting, frivilligorganisationer och andra aktörer visar hur politiska verk- samheter kan inordnas i arbetet med att nå det övergripande folkhälso- framhåller att den folkhälso- politik som har antagit inte avspeglas i utredningen. efterlyser bl.a. en analys av vilka samhälleliga bestämningsfaktorer som påverkar spridningen av hivinfektion och andra sexuellt överförbara Skälen för regeringens bedömning: presenterade regeringen i propositionen Mål för folkhälsan (prop. 2002/03:35) grun- derna för mål och uppföljning av den samlade folkhälsopolitiken. antog regeringens förslag till övergripande nationellt folkhälsomål och sektorsövergripande målstruktur för den samlade folk- hälsopolitiken samt godkände att regeringen får bestämma de delmål som gäller för detta arbete (bet. 2002/03:SoU7, rskr. 2002/03:145). Utgångspunkten för politikområdet är att hälsoutvecklingen i befolk- ningen i större utsträckning bestäms av människors levnadsförhållanden och levnadsvanor än av specifika medicinska insatser. Folkhälsan är av stor betydelse för samhällsutvecklingen, och insatserna för en bättre folkhälsa ingår som en viktig del i arbetet för välfärd och tillväxt. I pro- positionen föreslår regeringen att det övergripande nationella folkhälso- målet skall vara att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Regeringen pekar vidare på att det är särskilt viktigt att motarbeta ojämlikheter i hälsa som bottnar i kön, klass- tillhörighet, etnisk eller kulturell bakgrund, sexuell läggning, funk- tionsnedsättning eller ålder. I syfte att följa upp insatserna inom folkhälso- politiken presenteras elva målområden för den samlade folkhälso- politiken. Den nationella folkhälsopolitiken förtydligar samhällets ansvar för människors hälsa genom att lyfta fram sambandet mellan samhälleliga förutsättningar som kan påverkas genom politiska beslut och den sammantagna hälsoutvecklingen i befolkningen. Folkhälsopolitiken spänner över ett stort antal sektorer. De politik- områden som påverkar folkhälsan skall därför arbeta för att bidra till en positiv hälsoutveckling. I ansträngningarna för att uppnå det över- gripande folkhälsomålet har regeringen lyft fram 33 politikområden som särskilt betydelsefulla. Samverkan mellan olika politikområden förbättrar möjligheterna till kraftsamling kring aktuella folkhälsohot, som exem- pelvis den ökade spridningen av sexuellt överförbara sjukdomar. För att förebygga spridning och minska konsekvenserna av hivinfek- tion och andra smittsamma sjukdomar krävs insatser inom folkhälsopoli- tikens samtliga målområden. I folkhälsopropositionen har regeringen formulerat elva målområden för de nationella ansträngningarna. Utifrån dessa mål utformas fortlöpande detaljerade insatser och åtgärder för att folkhälsomålet skall uppnås. För målområdena har betoning lagts på be- stämningsfaktorer för hälsa. I stället för att utgå från sjukdomar eller hälsoproblem vid formulering av mål för folkhälsoarbetet har hälsans bestämningsfaktorer valts som utgångspunkt det vill säga de faktorer i samhället och människors livsvillkor och levnadsvanor som bidrar till hälsa eller orsakar ohälsa. I syfte att metodiskt utvärdera graderna av folkhälsa utifrån bestämningsfaktorerna har ett antal indikatorer utveck- lats inom varje målområde. Som ett led i regeringens nya folkhälsopolitik inrättades en nationell ledningsgrupp under ledning av folkhälso- och social- tjänstministern. Ledningsgruppen utgör en förstärkande och samord- nande länk mellan nationell politisk nivå och myndigheter på nationell, regional och lokal nivå. I propositionen Mål för folkhälsa konstaterade regeringen att uppfölj- ningen och utvärderingen av insatserna för en bättre folkhälsa bör bedri- vas inom ramen för den befintliga ansvarsfördelningen mellan myndig- heterna. skall ha i uppgift att samordna den nationella uppföljningen inom de elva målområdena, och ansvara för den samlade uppföljningen av det övergripande nationella folkhälsomålet. Vidare konstaterade regeringen att det krävs ytterligare underlag för att bestämma de indikatorer och den statistik som bäst mäter sambanden mellan bestämningsfaktorer och hälsa. redovisade ett uppdrag från regeringen att i samarbete med berörda statliga myndigheter och initiera ett sådant utvecklingsarbete samt lämna förslag på vilka befintliga indika- torer för hälsans bestämningsfaktorer och delmål inom respektive mål- område som bör ingå i uppföljningsarbetet. Som ett led i arbetet att följa upp folkhälsopolitiken har Statens folk- hälsoinstitut i samarbete med flera landsting låtit genomföra en nationell folkhälsoenkät, Hälsa på lika villkor. En analys av resultaten visar att socioekonomiska förhållanden i kombination med levnadsvanor ger stora utslag för skillnader i ohälsa. Enkäten gör det möjligt att analysera vissa samband mellan riskbeteende och hälsa samt riskbeteende, arbetsförhål- landen och sociala relationer. Sådana sambandsanalyser kan knyta ihop de olika målområdena och följa olika befolkningsgrupper . Ett stort antal remissinstanser har i sina kommentarer till utredningens betänkande betonat vikten av en tydlig koppling mellan det generella folkhälsoarbetet och insatserna för att förebygga hiv/aids och andra sexu- ellt överförbara sjukdomar. efterlyser exempel- vis en analys av vilka samhälleliga bestämningsfaktorer som påverkar smittspridning av hivinfektion och andra sexuellt överförbara sjukdomar. Insatser för att förebygga smittspridning är en viktig del av folkhälso- arbetet och därmed viktiga för att det skall gå att nå det övergripande folkhälsomålet. Gott skydd mot smittspridning utgör ett särskilt målom- råde (målområde 7) inom folkhälsopolitiken. bidrar flera andra målområden till att skapa förutsättningar för en minskad smittspridning. När det gäller insatser för att förebygga spridning av hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar är det i första hand inom målområdena Trygg och säker sexualitet och god reproduktiv hälsa (målområde 8), En mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård (målområde 6) samt Minskat bruk av tobak och alkohol, ett samhälle fritt från narko- tika och dopning samt minskade skadeverkningar av överdrivet spelande (målområde 11) som de huvudsakliga insatserna vidtas. I linje med propositionen har bestämningsfaktorer formulerats för åt- gärder inom bl.a. målområdena Gott skydd mot smittspridning och Trygg och säker sexualitet och en god reproduktiv hälsa. De bestämningsfakto- rer som har störst påverkan på utvecklingen inom målområdet Gott skydd mot smittspridning är förekomst av smittämne, förekomst av im- munitet samt förekomst av läkemedelsresistenta smittämnen. Inom mål- området Trygg och säker sexualitet och en god reproduktiv hälsa påver- kas hälsan av fem bestämningsfaktorer; oskyddat sex, tillgång till tidig diagnos och behandling, sexuellt våld och tvång, diskriminering på grund av sexuell läggning samt tillgång till information och kunskap i frågor som rör sexualitet och samlevnad. Genom folkhälsopolitikens sektorsövergripande karaktär berörs mål- området Gott skydd mot smittspridning av mål och insatser inom en rad Informationsspridning och andra åtgärder för att förebygga smittspridning är viktiga inslag i bland annat ungdomspolitik, integrationspolitik och hälso- och sjukvårdspolitik. Flera politikområden spelar även en viktig roll för att skapa en trygg och säker sexualitet och en god och reproduktiv hälsa i befolkningen. Insatser behöver framför allt vidtas inom ungdomspolitiken, utbildningspolitiken, hälso- och sjuk- vårdspolitiken, integrationspolitiken, jämställdhetspolitiken, äldrepolitiken och kriminalpolitiken. Inom folkhälsopolitiken är målet att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor. Inom politikområdet har regeringen även beslutat om ett mål i syfte att genomföra och följa upp integrationspoliti- ken. Detta mål är att hälsan hos personer med utländsk bakgrund skall förbättras. Målet för hälso- och sjukvårdspolitiken är att vårdens kvalitet och till- gänglighet skall förbättras. Målen för ungdomspolitiken är att ungdomar skall ha goda möjligheter att leva ett självständigt liv, ungdomar skall ha verklig möjlighet till del- aktighet och inflytande och ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänkande skall tas till vara som en resurs. En effektiv barn- och ungdomspolitik som skapar möjligheter för unga att växa upp under trygga förhållanden minskar riskerna för hivinfektion och sexuellt överförbara infektioner. Målen att barn och unga skall ha verklig tillgång till välfärd och verklig tillgång till makt är därför av be- tydelse i detta folkhälsopolitiska sammanhang. Även FN:s barnkonven- tion utgör en viktig utgångspunkt för insatserna när det gäller att före- bygga hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar. Tillvaron för de grupper som är utsatta för de största riskerna i fråga om hiv/aids präglas i hög grad även av en generellt utsatt situation i sam- hället. Socialtjänstpolitikens förmåga att förebygga problem och förbättra socialt utsatta personers situation påverkar följaktligen även förutsätt- ningarna att angripa de problem som hiv/aids tillför. Därmed är målen för politikområdet socialtjänst att stärka förmågan och möjligheten till social delaktighet för människor i ekonomiskt och socialt utsatta situatio- ner samt att stärka skyddet för utsatta barn relevanta för detta mål- område. Skolan har en viktig uppgift att ge eleverna kunskaper om en trygg och säker sexualitet samt hur hivinfektion och andra sexuellt överförbara sjukdomar kan förebyggas. Vidare skall skolan utveckla elevernas kom- munikativa och sociala kompetens samt uppmärksamma hälso- och livs- stilsfrågor. Därför har även utbildningspolitiken som har till syfte att skall vara en ledande kunskapsnation med utbildning av hög kvalitet för ett livslångt lärande för tillväxt och rättvisa stor betydelse för detta målområde. Målet för forskningspolitiken är att skall vara en ledande forskningsnation, där forskning bedrivs med hög vetenskaplig kvalitet. Inom arbetslivspolitiken är målet goda arbetsvillkor och möjlighet till utveckling i arbetet för både kvinnor och män. Målen för handikappolitiken är en samhällsgemenskap med mångfald som grund, att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet, samt jämlikhet i levnads- villkor för flickor, pojkar, kvinnor och män med funktionshinder. handikappolitiska arbetet inriktas särskilt mot att identifiera och undan- röja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktions- hinder, att förebygga och bekämpa diskriminering mot personer med funktionshinder samt att ge barn, ungdomar och vuxna med funktions- hinder förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Det övergripande målet för demokratipolitiken är att värna och för- djupa folkstyrelsen, och omfattar både insatser för ett ökat och mer jäm- likt medborgerligt deltagande och för att främja de mänskliga rättig- heterna. Många människor upplever politiskt och demokratiskt utanförskap, vilket inte bara är ett problem för den drabbade individen utan även utgör ett samhällsproblem då det har negativa konsekvenser för folkhälsan. En av demokratipolitikens främsta utmaningar är därför att arbeta än mer för att minska utanförskapet och därmed stärka folk- hälsan. Detta sker genom främjande av ett ökat och mer jämlikt politiskt och demokratiskt deltagande samt höjning av kunskap och medvetenhet om de mänskliga rättigheterna. Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män skall ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom livets alla områden. Inom integrationspolitiken är målen lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund, en samhälls- gemenskap med samhällets mångfald som grund och en samhällsutveck- ling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för. Målet för migrationspolitiken är att värna asylrätten i och in- ternationellt, upprätthålla en reglerad invandring samt öka harmonise- ringen av asyl och migrationspolitik inom EU. Inom kriminalpolitiken är målet att minska brottslighet och att öka människors trygghet. Inom politikområdet internationellt utvecklingssamarbete är målet att bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. I den folkhälsopolitiska rapport som överläm- nande till regeringen (S2005/7557/FH) rapporteras ut- vecklingen av bestämningsfaktorerna samt de insatser som myn- digheter, landsting och kommuner gör för att påverka folkhälsan. Dess- utom redovisas utvecklingsbehov och förslag som kan förbättra utveck- lingen och påverka folkhälsan i positiv riktning. I rapporten konstateras bl.a. att utvecklingen av hivinfektion och klamydiainfektion är oroande. Medan den svenska utvecklingen av hivinfektion alltmer präglas av per- soner som smittats före ankomst till , kännetecknas klamydia- epidemin av en inhemsk spridning bland tonåringar och unga vuxna. Sexuellt risktagande och kondomanvändning har enligt rapporten av- görande betydelse för att begränsa den fortsatta spridningen av klamydia- infektion. Ungdomar är särskilt riskutsatta. Därför är sex- och samlev- nadsundervisning av god kvalitet betydelsefull liksom tillgänglig infor- mation och rådgivning via ungdomsmottagningarna. Bland de priorite- rade förslag som institutet redovisar återfinns att utveckla metoder för att snabbare kunna övervaka det epidemiologiska läget samt att det före- byggande arbetet riktat till ungdomar bör förstärkas genom att ungdoms- mottagningarnas verksamhet utvärderas och kvalitetssäkras. Regeringen har för avsikt att återkomma till Prop. 2005/06:60 med en folkhälsopolitisk skrivelse. I det sammanhanget avser regeringen att med utgångspunkt i bl.a. den folkhälsopolitiska rapporten från redovisa utvecklingen för bestämningsfaktorerna för folkhälsan. 7 En samlad strategi mot hiv/aids Regeringens bedömning: Även om den inhemska spridningen ligger på en låg och stabil nivå talar en rad omständigheter för att potentialen för spridning av hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blod- burna sjukdomar i det svenska samhället är stor. De största spridnings- riskerna finns även fortsättningsvis i storstadsområdena. En rad av de områden som lyfts fram i deklarationen från den sär- skilda sessionen om hiv/aids i har stor relevans för arbetet med att förebygga och minska konsekvenserna av hiv/aids i . I tillämpliga delar bör det nationella arbetet utgå från de åtaganden som återfinns i deklarationen. De grupper som är mest utsatta när det gäller hiv/aids har även en utsatt hälsosituation i övrigt.