prop · GT0338 · 2005-10-26 00:00:00 — Trakasseribegreppet bör vara detsamma i den nya lagen som för lagen om likabehandling av studenter i högskolan och för diskrimineringslagstiftningen i övrigt. Regeringen anser vidare att den nya lagen också skall ha som ändamål att motverka annan kränkande behandling som inte har diskriminerings- grund. Det innebär att annan kränkande behandling som t.ex. mobbning kommer att omfattas. Definition av kön eller könstillhörighet En särskild fråga är hur diskrimineringsgrunden kopplad till kön bör uttryckas. I lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i hög- skolan används könstillhörighet som diskrimineringsgrund, vilket mot- svarar beteckningen i 15 § i jämställdhetslagen. (N 2002:06) har emellertid i sitt betänkande Ett utvidgat skydd mot könsdiskriminering (SOU 2004:55) föreslagit att benäm- ningen könstillhörighet ändras till kön i 15 § jämställdhetslagen. Regeringen har tagit fasta på kommitténs förslag och föreslagit samma beteckning i propositionen Ett utvidgat skydd mot könsdiskriminering (prop. 2004/05:147). Regeringen föreslår därför att kön som diskrimine- ringsgrund även används i den nya lagen. Transsexualism har både inom EG-rätten och i svensk rätt ansetts vara en fråga om könstillhörighet och inte om sexuell läggning. Transsexuella personer har därmed ett skydd mot diskriminering i arbets- livet genom jämställdhetslagen (1991:433) och i högre utbildning genom lagen om likabehandling av studenter i högskolan, se propositionerna Lag om förbud mot diskriminering på grund av sexuell läggning (prop. 1997/98:180) och Likabehandling av studenter i högskolan (prop. 2001/02:27). En transsexuell person upplever sig tillhöra det motsatta könet och önskar därför ofta korrigera sin kropp. I propositionen Ett utvidgat skydd mot diskriminering (prop. 2002/03:65 s. 84) berörs också transvestism. Där sägs bl.a. att frågan om huruvida lagstiftningen uttryckligen skall omfatta transsexualism och transvestism får avstå i avvaktan på utred- ning av frågan. Begreppet transpersoner är ett förhållandevis nytt begrepp och har an- vänts i propositioner och utskottstänkanden först . Begreppet har förklarats bl.a. i regeringens budgetproposition (prop. 2002/03:01 bil. Där anges att transpersoner är en para- plyterm som omfattar individer vars könsidentitet eller könsuttryck eller alltid skiljer sig från för det kön som registrerats för dem vid födelsen. Det har inte gjorts några egentliga undersökningar som kan ge svar på frågan hur utbredd diskriminering av transpersoner är. Däremot finns exempel på situationer i grund- och gymnasieskolan där elever upplevt sig kränkta (se seminarierapporten och diskriminering Seminarium för onsdag ). Regeringen har i annat sammanhang uttalat att transpersoner är en utsatt grupp i samhället och att enskilda transpersoner ofta drabbas av hot och våld och andra kränkningar. Regeringen anser att detta förhållande är oacceptabelt (se prop. 2001/02:59). Varje individ måste respekteras och ha rätt till likabehandling. Genom att diskrimineringsgrunden kön skall omfattas av den nya lagen, kom- mer även transsexuella personer att omfattas av lagens skydd. Reger- ingen föreslår ingen särskild definition för begreppet kön och någon sak- lig skillnad jämfört med begreppet könstillhörighet i lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan avses inte. Frågan om ett skydd för alla transpersoner övervägs av Diskrimine- ringskommittén som skall lämna sitt slutbetänkande . Definitionerna av etnisk tillhörighet, sexuell läggning och funktionshinder Enligt regeringens bedömning bör de definitioner som anges i 2 § lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan i fråga om etnisk tillhörighet, sexuell läggning och funktionshinder även användas i den föreslagna lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever. I regeringens proposition Likabehandling av studenter i högskolan (prop. 2001/02:27 sid. 27 ff.) finns en utförlig genomgång av definitionerna för dessa diskrimineringsgrunder. Definitionen i 4 § lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering av etnisk tillhörighet har också med begreppet ras vilket inte lagen om lika- behandling av studenter i högskolan har. EG-direktivet mot etnisk diskriminering förbjuder diskriminering på grund av ras eller etniskt ur- sprung. I skäl 6 till direktivet sägs att EU förkastar de teorier som för- söker slå fast att det finns olika människoraser och att användningen av termen ras i direktivet inte innebär att sådana teorier accepteras. Texten i direktivet har tillkommit på initiativ av . Lagen om likabehand- ling av studenter i högskolan har inte med ras. (N 2002:06) har i uppdrag att överväga om termen kan ut- mönstras ur de författningar där den förekommer. Regeringen tar därför inte nu ställning till om termen ras skall utmönstras. Begreppet bör följ- aktligen finnas med i den nu föreslagna diskrimineringslagen. Definitionerna av religion eller annan trosuppfattning I propositionen Ett utvidgat skydd mot diskriminering (prop. 2002/03:65) redogörs för bakgrunden till utformningen av diskrimineringsgrunden religion eller annan trosuppfattning. lade fram betänkandet Ett utvidgat skydd mot diskriminering (SOU 2002:43). Utredningen föreslog att religion eller övertygelse skulle införas som självständig diskrimineringsgrund. Lagrådet föreslog i stället att diskrimineringsgrunden skulle vara religion eller annan trosuppfatt- ning och definieras som en religiös, livsfilosofisk eller annan mot- svarande livsåskådning. Utredningens begrepp ansågs som alltför otyd- ligt. Regeringen föreslog diskrimineringsgrunden i enlighet med Lag- rådets förslag. Diskrimineringsgrunden religion eller annan trosuppfatt- ning har inte definierats i övriga diskrimineringslagar. Denna diskrimine- ringsgrund infördes i samband med att lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering trädde i kraft. Definitionerna av trakasserier och annan kränkande behandling Trakasserier är ett begrepp som avser ett kränkande uppträdande som har samband med någon av diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörig- het, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funk- tionshinder. Sexuella trakasserier är trakasserier av sexuell natur. Trakasserier är diskriminering. Trakasserier på grund av kön och sexuella trakasserier är stora problem inte enbart i arbetslivet utan också inom skolan och högskolan. Aggressivt och sexuellt språkbruk bland barn och ungdomar uppmärk- sammas alltmer i media. Särskilt flickornas utsatthet har lyfts fram. En- ligt ser många elever, men även vuxna, de allt mer frekventa verbala trakasserierna främst i som enbart ett uttryck av språkliga förändringar. följs dessutom det nedvärderande sexuella språkbruket av andra former av kränkande behandling eller av fysiska övergrepp. Flera undersökningar visar att flickor är särskilt utsatta för sexuella trakasserier i grund- och gymnasieskolan. handledning för att motverka sexuella trakasserier på arbetsplatserna definierar sexuella trakasserier som: ord eller handlingar av sexuellt slag som orsakar att den som utsätts känner sig kränkt, rädd eller på annat sätt illa till mods. Kännetecknande för sexuella trakasserier är att de är ovälkomna och oönskade. Det är den som utsätts för orden eller handlingarna som avgör om de accepteras och är välkomna eller om de är kränkande och ovälkomna. I jämställdhetslagen (1991:433) avses med sexuella trakasserier ett upp- trädande i arbetslivet av sexuell natur som kränker en arbetssökandes eller arbetstagares värdighet (16 a § tredje stycket). Med trakasserier på grund av kön avses ett uppträdande i arbetslivet som kränker en arbets- sökandes eller arbetstagares värdighet och som har samband med kön (16 a § andra stycket). Enligt JämO handlar s.k. könsmobbning om beteenden som får den drabbade att känna sig kränkt, rädd eller på annat sätt illa till mods. I grund- och gymnasieskolan kan det ta sig uttryck som att elever, mesta- dels flickor, tilltalas och behandlas som könsobjekt i stället för att ingå som fullvärdiga medlemmar i en kamrat- eller arbetsgrupp. Pojkar kan å sin sida söka bekräftelse hos andra pojkar genom att uppträda på ett sätt som de uppfattar som manligt, men som i stället kan verka kränkande för flickor och pojkar i deras närhet. Såväl flickor som pojkar, som bryter mot för vad som anses vara ett kvinnligt respektive manligt be- teende, kan råka ut för trakasserier på grund av kön. Denna form av trakasserier kan också förekomma i flickgrupper, eftersom flickor i sin anpassning till rådande normer och värderingar vänder sig mot varandra. Transpersoner är en utsatt grupp och deras situation bör särskilt uppmärksammas. Termen annan kränkande behandling, som föreslås som ett nytt be- grepp, är varje uppträdande utan diskriminerande inslag som kränker en flickas eller pojkes, kvinnas eller mans värdighet. I avsnitt 15 behandlas begreppet annan kränkande behandling. Utredningens förslag angående lagens tillämpningsområde täcker i princip in alla delar av de utbildningar som inte omfattas av någon diskrimineringslagstiftning. Genom det breda tillämpningsområdet skulle många vitt skilda utbildningar komma att omfattas av samma lag. Flera av utbildningarna är eftergymnasiala, t.ex. den kvalificerade yrkesutbild- ningen, och ligger nära högskolan när det gäller kunskapsnivå. bildningar t.ex. basårsutbildningen, sker dessutom inom högskolan. Sådana speciella utbildningar som polis- respektive försvarsutbildning- arna omfattas vidare av utredningens föreslagna tillämpningsområde. Merparten av remissinstanserna är emot ett så vittomfattande tillämp- ningsområde som utredningen har föreslagit. Frågan om ett gemensamt tillämpningsområde för skolans del har, enligt regeringens uppfattning, remissinstanserna gett ett i stort sett entydigt svar på. Ingen av remissin- stanserna har ifrågasatt att lagen tillämpas på den verksamhet som regle- ras i skollagen. Regeringen anser i likhet med flertalet remissinstanser att lagen enbart skall omfatta den utbildning och annan verksamhet som regleras i skollagen (1985:1100). Regeringens bedömning är att lagens ändamål bör vara att främja lika- behandling och motverka diskriminering och annan kränkande behand- ling av barn och elever och att lagen bör tillämpas på sådan verksamhet som regleras i skollagen. Det är angeläget att möjligt få en heltäckande lagstiftning mot olika former av kränkande behandling på hela detta område. Regeringen avser att möjligt återkomma med ett förslag till hur den utbildning skall regleras som inte regleras i skollagen (1985:1100), jäm- ställdhetslagen (1991:433), lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funk- tionshinder, lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning, lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan och lagen (2003:307) om förbud mot diskrimine- ring. Detta måste självfallet ske skyndsamt, men får inte leda till att en reglering avseende förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg, grundskola, gymnasieskola och vuxenutbildning fördröjs. Regeringens förslag: Benämningarna barn och elev används för alla som skyddas av den föreslagna lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen har valt att använda benämningen elev för alla som skyddas av lagen. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har invändningar mot användningen av beteckningen elev i utredningens lagförslag. Skälen för regeringens förslag: Det offentliga skolväsendet för barn och ungdom och det offentliga skolväsendet för vuxna bildar tillsammans det offentliga skolväsendet. Samtliga som söker till eller deltar i utbild- ning eller annan verksamhet som regleras i skollagen (1985:1100) kom- mer härigenom att omfattas av lagens skydd. I propositionen Kvalitet i förskolan (prop. 2004/05:11) gjorde regeringen den bedömningen att barn i förskolan bör benämnas barn och inte elever. Det är enligt regeringens mening viktigt att förskolan behåller och vidareutvecklar sitt förskolepedagogiska förhållningssätt, där omsorg och lärande bildar en helhet med leken som grund och barnet i centrum. Att förskolan genom läroplan (Lpfö 98) blivit en tydligare del av utbildningssystemet innebär inte att synen på barnet eller på förskolans uppdrag bör ändras. Enligt regeringens bedömning bör därför inte benämningen elev an- vändas i lagstiftning som gäller förskolan. föreslår i sitt betänkande Skollag för kvalitet och likvärdighet (SOU 2002:121) att terminologin skall vara gemensam för samtliga skolformer. Det gäller främst beteckningarna elev och undervisning. Frågan har väckt livlig debatt och en mängd remiss- yttranden har inkommit som ställt sig negativa till att förskolan övertar skolans terminologi. Vissa andra har hävdat att detta endast är av lag- teknisk betydelse och inte i praktiken förändrar synen på förskolans verksamhet. Regeringen anser att frågan om vilka uttryck som används är viktig och att benämningarna speglar den verksamhet som avses i varje skol- form. Beträffande vuxenutbildningen har diskussioner förts om benämningen elev också skall gälla för vuxna. Inom folkbildningen dvs. studieförbund och folkhögskolor används ordet deltagare när det gäller studiecirklar och ordet elev för folk- högskolan för att särskilja dessa verksamheter. Vuxenstuderande, kom- vuxelever eller deltagare används i dagligt tal för att beteckna vuxna som studerar i vuxenutbildningens olika verksamhetsformer. I den nuvarande skollagen är benämningen elev en gemensam beteckning för såväl barn, unga och vuxna i förskoleklassen, , gymnasieskolan och vuxenutbildningen. I förskoleverksamheten och i skolbarnsomsorgen är det enligt nuvarande skollag beteckningen barn som gäller. I personkretsen för den nya lagen kommer således såväl de yngsta barnen i förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen som äldre stude- rande inom den kommunala vuxenutbildningen, vuxenutbildning för ut- vecklingsstörda och svenskundervisning för invandrare att ingå. innebär att lagen innefattar omyndiga barn, skolpliktiga barn och ungdomar, unga myndiga och äldre myndiga personer. Regeringen före- slår att benämningarna barn respektive elev används som beteckningar för den nya lagens personkrets i enlighet med nuvarande lagstiftning. De föreslagna definitionerna har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Nuvarande skollag är föremål för en översyn. I det sammanhanget övervägs också frågan om en särskild lag för kommunernas vuxenutbildning. Detta kan innebära att beteckningarna kommer att ändras. Regeringens förslag: Huvudmannen för sådan verksamhet som avses i lagen skall se till att det bedrivs ett målinriktat arbete för att främja barns och elevers lika rättigheter. Det målinriktade arbetet skall också före- bygga och motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshin- der och annan kränkande behandling av barn och elever i verksamheten. Huvudmannen eller den huvudmannen bestämmer skall se till att det finns en likabehandlingsplan för varje enskild verksamhet i syfte att aktivt främja barns och elevers lika rättigheter oavsett kön, etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Planen skall också syfta till att förebygga och förhindra att barn och elever utsätts för trakasserier och annan kränkande behand- ling. Planerade åtgärder skall redovisas i planen. Den skall följas upp och ses över . Huvudmannen eller den huvudmannen bestämmer skall utreda om- ständigheterna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra fortsatta trakasserier eller annan kränkande behandling, om det framkommer att ett barn eller en elev anser sig utsatt för trakasserier eller annan kränkande behandling i samband med att verksamheten genomförs. Regeringens bedömning: Barn och elever bör vara delaktiga i arbetet med att ta fram, följa upp och se över verksamhetens likabehandlings- plan. Regeringen avser att återkomma med föreskrifter när det gäller barns och elevers delaktighet och inflytande i arbetet med en likabehandlings- plan. Regeringen ser det som angeläget att arbetet med likabehandlings- planen beaktas i kvalitetsredovisningen. Uppföljning och utvärdering av planen bör göras inom ramen för den skriftliga kvalitetsredovisning, som varje verksamhet skall göra. Regeringen avser därför att åter- komma med en närmare reglering i detta avseende. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har däremot föreslagit en bestämmelse om undantag från skyldigheten att upprätta ett handlingsprogram. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har jämfört utredningens förslag i denna del med den reglering som gäller för högskolorna. Om- budsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) anser att utredningens lagförslag i denna del (8 § i utredningens lagför- slag) inte är tillräckligt detaljerad i sin utformning. Bestämmelsen bör därför enligt HomO utformas som 5 § lagen (2001:1286) om likabe- handling av studenter i högskolan. Ombudsmannen mot etnisk diskrimi- nering (DO) anser att kravet på skolorna att upprätta handlingsprogram bör vara förenat med sanktionsmöjligheter i form av vitesföreläggande. Även DO anser att bestämmelsen i utredningens lagförslag bör vara mer detaljerad. Likaså (JämO) anser att det är en brist att förslaget inte innehåller närmare föreskrifter. JämO anser att bestämmelserna i 413 §§ i jämställdhetslagen (1991:433) kan tjäna som förebild för den nu aktuella regleringen. JämO vill dessutom att hand- lingsprogrammet i stället skall benämnas likabehandlingsplan. tillstyrker förslaget och anser att de föreslagna be- stämmelserna ökar trycket på utbildningsanordnarna. är också mycket positiva till att lagförslaget behandlar det förebyggande arbetet. Föreningen lyfter fram att en mer jämlik och trygg skola får ett positivt genomslag på andra delar av samhällslivet. Arbets- miljöverket ser det positiva i att handlingsprogram upprättas men vill peka på att det kan uppstå begreppsförvirring, eftersom föreskrifterna om systematiskt miljöarbete kräver att det upprättas en handlingsplan för arbetsmiljöåtgärder. Vidare efterfrågar verket en skarpare uppföljning än den årliga översynen. anser att den skola som inte följer bestämmelserna borde kunna bestraffas. Skälen för regeringens förslag Ett sätt att verka för mänskliga rättigheter och människors lika värde är att förändra människors attityder och normer samt att öka medvetenheten om förekomsten av och kunskapen om diskriminering och andra former av kränkande behandling. Detta gäller på alla samhällsområden och inte minst inom förskoleverksamheten, skolbarnsomsorgen, , gymnasieskolan och vuxenutbildningen. skall aktiva åtgärder vidtas i fråga om arbetslivet för diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörig- het samt religion och annan trosuppfattning. För högskolan gäller de aktiva åtgärderna dessutom diskrimineringsgrunderna sexuell läggning och funktionshinder. För att bekämpa intolerans, fördomsfullhet och diskriminering är det mycket angeläget att också förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen liksom alla verksamhetsformer inom skolväsen- det bedriver ett aktivt och målinriktat arbete i detta avseende. Skyldig- heten att bedriva ett sådant aktivt och målinriktat arbete är ett led i regeringens strävan mot ett jämlikt och jämställt samhälle för alla. I denna strävan har dessa verksamheter viktiga samhällsfunktioner. Alla som verkar i , gymnasieskolan och vuxenutbildning skall hävda de grundläggande värden som anges i 1 kap. 2 § skollagen (1985:1100) och i läroplanerna, se Lpo 94 och Lpf 94. är skolorna och kommunerna skyldiga att göra kvalitetsredovis- ningar, se förordningen (1997:702) om kvalitetsredovisning inom skol- väsendet. Redovisningarna skall innehålla en bedömning i vilken mån man nått upp till målen när det t.ex. gäller kränkande behandling. Redo- visningarna skall också beskriva vilka åtgärder som behöver vidtas om målen inte nås. egeninitierade tillsyn visade att samtliga skolor utom en hade ett handlingsprogram mot mobbning. Några skolor hade dock inte med förebyggande åtgärder i sitt program. Inom ramen för utbildningsinspektion har fram /2005 sammanlagt 55 kommuner och över 1 000 skolor inspekterats. Inspektionen omfattar alla verksamhetsområ- den, dvs. förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg, barn- och ungdomsut- bildning samt vuxenutbildning, fördelat på sju inspektionsområden. av inspektionsområdena är Normer och värden och ett annat Arbetsmiljö och delaktighet. Förskolor och fritidshem som drivs av enskilda huvud- män ingår däremot inte, eftersom tillsynen av dessa vilar på kommu- nerna. fick ta emot 892 anmälningar om brister inom förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och skola. Av de inkomna anmälningarna rörde kränkande behandling. Kränkande be- handling tillsammans med särskilt stöd är de vanligaste skälen för en anmälan. lägesbedömning visar att arbetet med att stärka elevernas självtillit och motverka den form av kränkande behandling som benämns mobbning har intensifierats. Värdegrundsfrågorna har överlag uppmärksammats på olika sätt ute i skolorna. Mobbning förefaller vidare att ha minskat mellan elever och mellan lärare och elever och relatio- nerna mellan eleverna och mellan elever och lärare tycks ha blivit bättre. Detta är tillfredsställande och visar att ett förebyggande arbete ger resul- tat. För att stödja skolorna i deras arbete med att motverka alla former av kränkande behandling har också tagit fram allmänna råd (se avsnitt 4.4). Men trots kraftfulla åtgärder för att motverka kränkningar visar flera attitydundersökningar att trakasserier såsom grovt språkbruk, våld och rasism inte har minskat. Detta är mycket oroande. Det är angeläget att det förebyggande arbetet omfattar all kränkande behandling. Detta gäller också den form av annan kränkande behand- ling som inte är av sådan betydelse att den kan leda till skadestånd. Krav på ett målinriktat arbete Regeringen ser allvarligt på förekomsten av diskriminering och andra former av kränkande behandling. Inget barn och ingen elev skall behöva utsättas för kränkningar i förskoleverksamheten, skolbarnsomsorgen eller i , gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Det aktiva och förebyggande arbetet i verksamheterna behöver därför stärkas och kompletteras med skarpare verktyg för att ge alla barn och elever en säker och trygg miljö och härigenom höja verksamheternas kvalitet. Regeringen anser att det är viktigt att verksamheterna arbetar aktivt och målinriktat för att förebygga och motverka alla former av kränkande behandling. Dessutom ingår det i verksamheternas uppdrag att arbetet skall grundas på de demokratiska värdena. Regeringen anser därför i överensstämmelse med förslaget i betänkan- det att det i all skollagsreglerad verksamhet skall bedrivas ett målinriktat arbete för att främja lika rättigheter samt motverka diskriminering av barn och elever på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Den föreslagna regleringen motsvarar främst 3 § lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan. Krav på en likabehandlingsplan Genom att låta den nya lagen innehålla ett krav om aktiva åtgärder i en plan för likabehandling, kan arbetet i såväl förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen som i grund- och gymnasieskolan och vuxenutbild- ningen även inriktas på att aktivt stödja en positiv utveckling. Enligt regeringens mening är ett sådant krav ett viktigt komplement till för- budsbestämmelserna och förstärker härigenom verksamheternas värde- grundsuppdrag.