prop · GS0385d2 · 2005-03-16 00:00:00 — Som framgår av första stycket är den gode mannens första uppgift att utse en gemensam skiljeman för minoritetsaktieägarna. Vidare skall den gode mannen i inlösenprocessen bevaka frånvarande aktieägares rätt. Han intar därvid i princip samma ställning som ett rättegångsombud i förhållande till dessa aktieägare. Detta framgår av hänvisningen i tredje stycket till vissa bestämmelser i . Av hänvisningen följer att den gode mannen har behörighet att på aktieägarnas vägnar bl.a. mottaga delgivning av inlagor, medge majoritetsaktieägarens yrkanden och ingå förlikning. Den gode mannen har inte någon generell behörighet att väcka talan. Av andra meningen i tredje stycket, som har lagts till på inrådan av Lagrådet, framgår emellertid att han eller hon är behörig att, i ett mål om inlösen som majoritetsaktieägaren har anhängiggjort, framställa ett motyrkande om fullgörelse för majoritetsaktieägaren att utge fastställt lösenbelopp. Av 15, 16 och 24 §§ följer vidare att den gode mannen är behörig att vidta vissa ytterligare processhandlingar, bl.a. framställa yrkande om mellan- eller deldom och föra talan mot skiljedomen. Med uttrycket frånvarande aktieägare avses de aktieägare som inte själva för talan i förfarandet. I första hand gäller det de aktieägare som inte hör av sig inom den tvåveckorsfrist som anges i 11 §. Det finns inte något som hindrar att en aktieägare, som inledningsvis företräds av den gode mannen, meddelar skiljenämnden att han eller hon önskar föra sin egen talan. I sådana fall är aktieägaren i princip bunden av de processhandlingar som den gode mannen har företagit . Han eller hon kan dock, såsom Lagrådet har varit inne på, återkalla den gode mannens processhandlingar i samma utsträckning som han eller hon kan återkalla sina egna. En minoritetsaktieägare, som förvärvar aktier under pågående inlösenförfarande, är berättigad att inträda som part i förfarandet (se NJA 2000 s. 202) men också en sådan aktieägare kommer, till dess att han eller hon har meddelat skiljenämnden något annat, att företrädas av den gode mannen. Uppmaning till aktieägare som själva vill föra talan 22 kap. 11 § Sedan skiljemännen har utsetts, skall de uppmana de aktieägare som själva önskar föra sin talan att anmäla detta till skiljenämndens ordförande. I fråga om denna uppmaning skall 7 § tillämpas. I fråga om publika aktiebolag gäller 28 § i stället för 7 § andra stycket första meningen. (Jfr 19 kap. 10 § i SOU 2001:1.) Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande aktiebolagslagen. Den fråga som regleras i paragrafen har behandlats i avsnitt 16.3.2. Det är nödvändigt att i skiljeförfarandets inledningsskede fastställa vilka aktieägare som skall anses frånvarande och som följaktligen skall företrädas av den gode mannen. Detta åstadkoms genom att skiljemännen uppmanar de aktieägare som själva önskar föra sin talan, att anmäla detta till skiljenämndens ordförande. Uppmaningen skall kungöras i Post- och samt i den eller de ortstidningar som skiljemännen bestämmer eller, i publika aktiebolag, den riks- täckande dagstidning som har angetts i bolagsordningen i enlighet med Prop. 2004/05:85 7 kap. 56 § (jfr 28 §). Vidare skall uppmaningen skickas i brev till varje berörd aktieägare vars postadress är känd för målbolaget. 22 kap. 12 § Innan frågan om lösenbeloppet slutligt har prövats, får skiljemännen eller, sedan talan har väckts vid domstol enligt 24 §, domstolen på yrkande av majoritetsaktieägaren i en särskild dom besluta om förhandstillträde för majoritetsaktieägaren. Ett avgörande enligt första stycket får meddelas endast om 1.parterna är ense om att det finns lösningsrätt eller lösningsskyldighet eller det annars står klart att en sådan rätt eller skyldighet finns, och 2.majoritetsaktieägaren har ställt säkerhet för kommande lösenbelopp och ränta och säkerheten har godkänts av skiljemännen eller domstolen. Om beslut om förhandstillträde har meddelats, får majoritetsaktieägaren utöva de rättigheter som aktierna ger från och med den tidpunkt då domen om förhandstillträde vinner laga kraft. inträder också de rättsverkningar som anges i 13 och 14 §§. (Jfr 19 kap. 11 § i SOU 2001:1.) Paragrafen, som innehåller bestämmelser om förhandstillträde, överensstämmer i sak delvis med 14 kap. 33 § första stycket och 35 § första stycket första meningen i den nuvarande aktiebolagslagen (jfr prop. 1975:103 s. 537 f. och prop. 1983/84:184 s. 11). De frågor som regleras i denna och de närmast följande paragraferna har behandlats i avsnitt 16.3.3 och 16.3.9. Bestämmelserna i 1214 §§ om förhandstillträde har, på grundval av förslag från Lagrådet, disponerats om i förhållande till vad som föreslogs i lagrådsremissen. Bestämmelserna är tillämpliga både när inlösenförfarandet har begärts av majoritetsaktieägaren och när det har begärts av en eller flera minoritetsaktieägare. Det har ansetts vara oklart om skiljenämndens avgörande i en fråga om förhandstillträde skall meddelas i form av en skiljedom eller i form av ett särskilt beslut samt om det är möjligt att föra särskild talan mot ett sådant avgörande. I första stycket klargörs att en sådan fråga enligt den nya lagen skall avgöras genom en särskild dom (mellandom). Beträffande talan mot en sådan skiljedom gäller bestämmelserna i 24 §. Det innebär att den som är missnöjd med avgörandet skall väcka talan hos från det att han eller hon har fått del av skiljedomen. För att hovrätten skall pröva ett överklagande av tingsrättens avgörande krävs prövningstillstånd. Yrkande om förhandstillträde kan framställas endast av majoritetsaktieägaren. I andra stycket anges de allmänna förutsättningarna för förhandstillträde. En första förutsättning är att det är ostridigt mellan parterna att det föreligger lösningsrätt eller att det annars står klart att sådan rätt föreligger. I lagrådsremissen föreskrevs att, om parterna inte var ense om huruvida lösningsrätt förelåg, den frågan måste fastställas i en särskild skiljedom som vunnit laga kraft innan förhandstillträde kunde beslutas. Efter påpekande från Lagrådet har detta ändrats så att frågan om rätten till inlösen och frågan om förhandstillträde kan prövas i samma skilje- Prop. 2004/05:85 dom. Eftersom endast majoritetsaktieägaren kan begära förhandstillträde kommer en dom av detta slag normalt att avse lösningsrätt och inte lösningsskyldighet. Ett yrkande om förhandstillträde kan emellertid i princip också framställas av majoritetsaktieägaren i ett av minoritetsaktieägare initierat förfarande. Det har därför ansetts lämpligt att nämna även lösningsskyldighet i detta sammanhang (jfr Lagrådets förslag). Enligt punkten 2 krävs vidare krävs att majoritetsaktieägaren har ställt säkerhet för lösenbeloppet och ränta och att denna säkerhet har godkänts av skiljemännen eller domstolen. Frågan om säkerheten skall godkännas kan tas upp till behandling i den särskilda domen avseende förhandstillträde. Något separat protokollsbeslut om säkerheten vilket har varit vanligt är således inte erforderligt. Om den erbjudna säkerheten godtas av den gode mannen och eventuella aktieägare som företräder sig själva, bör säkerheten godkännas (jfr 15 kap. 6 § andra stycket och Lagrådets yttrande). Det finns inte något hinder mot att skiljemännen eller domstolen senare omprövar beslutet om säkerhet. En sådan omprövning bör regelmässigt ske om majoritetsaktieägaren har utgett förskott på lösenbeloppet på grund av en deldom enligt 15 § andra stycket. Förhandstillträdet innebär att majoritetsaktieägaren får rätt att utöva de rättigheter som aktierna ger trots att lösentvisten ännu inte är slutligt avgjord. I 13 och 14 §§ finns ytterligare bestämmelser om verkningarna av förhandstilltillträdet. Av tredje stycket framgår att förhandstillträdets effekter, enligt huvudregeln, inträder från och med den tidpunkt då domen om förhandstillträde vinner laga kraft. Detta överensstämmer i sak med gällande rätt (se 14 kap. 35 § första stycket i den nuvarande aktiebolagslagen). 22 kap. 13 § Om det har beslutats om förhandstillträde till aktier i ett bolag som inte är avstämningsbolag, är ägarna till de aktier som skall lösas in skyldiga att till majoritetsaktieägaren överlämna sina aktiebrev med anteckning om överlåtelse. Aktiebrev, som ännu inte har överlämnats till majoritetsaktieägaren ger inte annan rätt för innehavaren än att mot överlämnandet av aktiebrevet få ut lösenbeloppet och ränta. När en aktieägare överlämnar aktiebrev till majoritetsaktieägaren enligt första stycket är denne skyldig att till aktieägaren lämna ett skriftligt bevis om aktieägarens rätt till kommande lösenbelopp och ränta (lösenbevis). Av lösenbeviset skall framgå 1.att det har utställts av majoritetsaktieägaren, och 2.det antal aktier, i förekommande fall med uppgift om aktieslag, för vilka aktieägaren är berättigad till lösenbelopp. I fråga om överlåtelse och pantsättning av lösenbevis skall bestämmelserna om emissionsbevis och teckningsoptionsbevis i 11 kap. 7 § tillämpas. (Jfr 19 kap. 11 § första stycket och 12 § första stycket i SOU 2001:1.) Paragrafen motsvaras delvis av 14 kap. 33 § första stycket i den nuva- rande aktiebolagslagen (jfr prop. 1975:103 s. 537 f. och prop. 1983/84:184 s. 11). Den är tillämplig endast på kupongbolag. bolag skall minoritetsaktieägarna, om skiljenämnden i ett lagakraftvunnet Prop. 2004/05:85 beslut har förordnat om förhandstillträde, till majoritetsaktieägaren över- lämna sina aktiebrev med anteckning om överlåtelse (se första stycket). Till dess att överlämnande har skett ger aktiebreven sin innehavare endast en begränsad rätt, nämligen en rätt att mot överlämnande av breven få ut lösenbeloppet jämte ränta. Lagen anger inte om överlåtelsen skall göras till majoritetsaktieägaren (namngiven) eller in . Den senare varianten torde ofta vara mest praktisk men det har inte ansetts nödvändigt att vilket föreslagits av Lagrådet lagreglera den saken Enligt andra stycket är majoritetsaktieägaren i ett kupongbolag skyldig att utställa särskilda lösenbevis till de aktieägare som har överlämnat sina aktiebrev. Lösenbeviset skall innehålla uppgift om vem som har utställt det och det antal aktier för vilka aktieägaren är berättigad att uppbära lösenbelopp. Om aktier av olika slag har lösts in, skall även aktieslag anges. Ett lösenbevis är likvärdigt med ett aktiebrev när det gäller att styrka rätten att uppbära lösenbelopp (jfr 4 §). I lagrådsremissen föreslogs att även den betalningsberättigade aktieägarens namn skulle anges på lösenbeviset. Det har emellertid ansetts lämpligare att överlämna till majoritetsaktieägaren att avgöra om beviset skall ställas ut till viss man eller till innehavaren (se vidare tredje stycket). Bestämmelsen i tredje stycket har införts med anledning av Lagrådets synpunkter. Den innebär att bestämmelserna om skuldebrev i 13, 14 och 22 §§ lagen (1936:81) om skuldebrev skall tillämpas på lösenbevis. Beviset skall därvid anses vara ett skuldebrev ställt till innehavaren om det har ställts till innehavaren och i övrigt anses vara ett skuldebrev ställt till viss man eller order. 22 kap. 14 § Om det har beslutats om förhandstillträde till aktier i ett avstämningsbolag, skall aktierna, på begäran av majoritetsaktieägaren, registreras med denne som ägare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. skall aktieägares rätt till kommande lösenbelopp och ränta registreras enligt samma lag. (Jfr 19 kap. 12 § i SOU 2001:1.) Paragrafen motsvarar delvis 14 kap. 35 § tredje stycket i den nuvarande aktiebolagslagen (jfr prop. 1988/89:152 s. 140). I paragrafen regleras följderna av en dom om förhandstillträde i ett avstämningsbolag. När domen har vunnit laga kraft (jfr 12 §), skall aktierna, på begäran av majoritetsaktieägaren, registreras med denne som ägare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. Detta överensstämmer med gällande rätt. Den andra meningen saknar däremot tidigare motsvarighet. Den anger att aktieägares rätt till kommande lösenbelopp jämte ränta skall registreras, om förhandstillträde har skett. Särskild dom i inlösentvist 22 kap. 15 § Är frågan om majoritetsaktieägarens rätt eller skyldighet till inlösen tvistig, får skiljemännen på yrkande av part eller den gode mannen avgöra frågan genom en särskild skiljedom. Om ett avgörande om förhandstillträde enligt 12 § har vunnit laga kraft, får skiljemännen på yrkande av part eller den gode mannen meddela en särskild skiljedom över belopp som har medgetts av majoritetsaktieägaren. (Jfr 19 kap. 16 § i SOU 2001:1.) Paragrafen är ny. De frågor som regleras i paragrafen har behandlats i avsnitten 16.3.5 och 16.3.6. I första stycket klargörs att skiljenämnden på yrkande av part eller den gode mannen får pröva den prejudiciella frågan om huruvida lösningsrätt föreligger i mellandom (jfr 29 § lagen om skiljeförfarande). En sådan dom får meddelas även om den ena parten motsätter sig det. Andra stycket innehåller en bestämmelse om deldom avseende förskott på lösenbeloppet. En förutsättning för att en sådan dom skall få meddelas är att äganderätten till de ifrågavarande aktierna har övergått till majoritetsaktieägaren genom ett lagakraftvunnet avgörande om förhandstillträde. Deldomen får avse belopp som motsvarar det lösenbelopp som majoritetsaktieägaren har medgett i inlösenprocessen. Vid utbetalning av det lösenbelopp som fastställs genom den slutliga domen skall givetvis avräkning ske för belopp som har utbetalats i enlighet med en tidigare deldom. Återkallelse av talan m.m. Majoritetsaktieägarens skyldighet att fullfölja talan 22 kap. 16 § Om majoritetsaktieägaren återkallar sin talan om inlösen, är majoritetsaktieägaren ändå, om det finns förutsättningar för inlösen enligt 1 §, skyldig att på yrkande av minoritetsaktieägare eller den gode mannen lösa in minoritetsaktieägares aktier. (Jfr 19 kap. 18 § första stycket första meningen i SOU 2001:1.) Paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande aktiebolags- lagen, innehåller bestämmelser för det fall att den part, som har begärt tvångsinlösen, återkallar sin talan. Frågor om återkallelse av talan har behandlats i avsnitt 16.3.4. Bestämmelserna avser de fall då förfarandet har begärts av majoritetsaktieägaren. Om denne återkallar sin talan, har den gode mannen och de aktieägare som företräder sig själva en rätt att kräva att inlösenförfarandet fullföljs. Till skillnad från vad som föreskrivs i 13 kap. 5 § , gäller detta även om återkallelsen sker innan svaromål har avgetts. När inlösenförfarandet fortsätter efter en sådan begäran, omfattar lösningsskyldigheten endast aktier som innehas av den eller de aktieägare som, själva eller genom den gode mannen, har påfordrat inlösen. 22 kap. 17 § Om majoritetsaktieägarens lösningsrätt enligt 1 § har bortfallit på grund av majoritetsaktieägarens eller dennes dotterföretags överlåtelser av aktier, är majoritetsaktieägaren ändå på yrkande skyldig att lösa in motpartens aktier. Yrkande om inlösen får dock i så fall framställas endast beträffande aktie som ägdes av någon annan än majoritetsaktieägaren eller dotterföretag till denne den dag majoritetsaktieägaren begärde att tvisten skulle avgöras av skiljemän. likställs en sådan juridisk person som avses i 1 § tredje stycket. (Jfr 19 kap. 18 § första stycket andra och tredje meningarna i SOU 2001:1.) Paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande aktiebolagslagen, reglerar den situationen att majoritetsaktieägarens aktieinnehav under inlösenförfarandets gång faller till en nivå under gränsen för inlösen. Denna fråga har behandlats i avsnitt 16.3.4. Om majoritetsaktieägaren återkallar sin talan har minoritetsaktieägarna enligt 16 § rätt att kräva att inlösenförfarandet fullföljs. Av förevarande paragraf framgår att minoritetsaktieägarna har motsvarande rätt att påfordra att inlösenförfarandet fullföljs i de fall då majoritetsaktieägaren har anmält eller det på annat sätt framgår att han eller hon inte längre har aktier i sådan omfattning som berättigar till inlösen. Majoritetsaktieägaren har i dessa fall inte någon egen rätt att begära att inlösenförfarandet fullföljs men är alltså skyldig att lösa in aktier från den minoritetsaktieägare som framställer yrkande om det. I dessa fall gäller emellertid en särskild begränsning. Yrkande om inlösen får inte framställas av den som har förvärvat aktierna från majoritetsaktieägaren eller någon denne närstående under inlösenprocessens gång. Bestämmelserna avser den situationen att majoritetsaktieägarens lösningsrätt har bortfallit på grund av majoritetsaktieägarens eller dennes dotterföretags överlåtelser av aktier. Det torde dock vara lämpligt att tillämpa dem analogt i de fall där lösningsrätten har bortfallit av någon annan anledning, exempelvis på grund av att det bolag vars aktier är föremål för inlösentvist har genomfört en utförsäljning av egna aktier. Bestämmelserna innebär att en minoritetsaktieägare alltid kan påfordra att majoritetsaktieägaren fullföljer ett av honom eller henne inlett inlösenförfarande. Något behov för minoritetsaktieägaren att själv begära inlösen kan därför normalt inte föreligga när ett sådant förfarande redan har begärts av majoritetsaktieägaren. Frågan om hur man processuellt skall bedöma de fall då en minoritetsaktieägare i en sådan situation ändå för egen del begär inlösen har överlämnats till rättstillämpningen (jfr SOU 1997:22 s. 272 och 275). 22 kap. 18 § Om det har beslutats om förhandstillträde enligt 12 §, får majoritetsaktieägaren inte därefter återkalla sin talan. (Jfr 19 kap. 18 § andra stycket i SOU 2001:1.) Av paragrafen, som saknar tidigare motsvarighet, framgår att majoritetsaktieägaren inte har rätt att återkalla sin talan om han eller hon har blivit ägare till aktierna genom förhandstillträde. ett klarläggande av gällande rätt (jfr , , Prop. 2004/05:85 Aktiebolagslagen, En kommentar Del II, 2003, 14:59). Skyldighet för annan än majoritetsaktieägaren att fullfölja talan 22 kap. 19 § Har någon annan än majoritetsaktieägaren lämnat tvisten för avgörande av skiljemän och återkallar han eller hon sin talan, skall tvisten ändå prövas om majoritetsaktieägaren yrkar det. (Jfr 19 kap. 18 § tredje stycket i SOU 2001:1.) Bestämmelsen, som saknar motsvarighet i den nuvarande aktiebolagslagen, reglerar det fallet att inlösenprocessen har anhängiggjorts av en eller flera minoritetsaktieägare. Majoritetsaktieägaren har då rätt att påfordra att inlösenförfarandet fullföljs, även om den påkallande parten har återkallat sin talan. Inte heller i detta fall (jfr 16 §) är rätten att påfordra att inlösenförfarandet fullföljs beroende av om svaromål har avgetts före återkallelsen eller inte. Verkningar av en skiljedom avseende lösenbeloppet 22 kap. 20 § När en dom avseende lösenbeloppet har vunnit laga kraft gäller följande. I ett bolag som inte är avstämningsbolag skall ägarna till de aktier som skall lösas in till majoritetsaktieägaren överlämna sina aktiebrev med anteckning om överlåtelse. I ett avstämningsbolag skall, utom i fall som avses i 21 §, aktierna på begäran av majoritetsaktieägaren registreras med denne som ägare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. (Paragrafen saknar motsvarighet i kommitténs förslag.) Paragrafen, som har införts in på inrådan av Lagrådet, saknar motsvarighet i gällande rätt. Den reglerar de primära rättsföljderna av en dom avseende lösenbeloppet, nämligen att majoritetsaktieägaren skall registreras som aktieägare i avstämningsregister alternativt få aktiebrev överlämnade till sig. Paragrafen gäller oavsett om förfarandet har initierats av majoritetsaktieägaren eller av någon eller flera minoritetsaktieägare. En förutsättning för att den skall vara tillämplig är emellertid att lösenbeloppet har fastställts i domen. Om domen avser endast inlösenrätt eller lösningsskyldighet, leder den inte till några omedelbara rättsverkningar. För att sådana skall inträda måste först lösenbeloppets storlek fastställas. Bestämmelserna i paragrafen blir av naturliga skäl inte tillämpliga om det tidigare i målet har beslutats om förhandstillträde enligt 12 §. I sådana fall skall överlämnande av aktiebrev respektive registrering i avstämningsregister äga rum redan i anslutning till domen om förhandstillträde (se 13 och 14 §§). Bestämmelserna i förevarande paragraf skall inte heller tillämpas i de fall då det förekommer okända aktieägare i avstämningsbolag. I sådana fall skall registreringen enligt kontoföringslagen ske först i samband med att lösenbeloppet sätts ned hos i enlighet med 21 §. I paragrafen anges inte att majoritetsaktieägaren är skyldig att betala Prop. 2004/05:85 det fastställda lösenbeloppet. Av 5 § andra stycket 3 följer emellertid att minoritetsaktieägarna kan yrka att en sådan förpliktelse tas in i domen. Det har inte heller, vilket Lagrådet har förordat, tagits in några bestämmelser om att rätten för majoritetsaktieägare att bli registrerad som ägare till aktierna är villkorad av att minoritetsaktieägarna erhåller betalning. Eftersom betalningen ofta sker utanför den centrala värdepappersförvararens system, har det ansetts att det i praktiken skulle vara svårt för den centrala värdepappersförvararen att hantera ett sådant villkor. Av paragrafen framgår att rättsverkningarna inträder först när domen har vunnit laga kraft. Detta innebär inte att hela proceduren behöver fördröjas av att någon eller några enstaka minoritetsaktieägare väcker talan mot domen. Såsom Lagrådet har anfört torde det inte råda någon nödvändig processgemenskap mellan minoritetsaktieägarna (jfr även SOU 1997:22 s. 273 och i Skog (red. ), Tvångsinlösen av minoritetsaktier kommer den nya aktiebolagslagen att lösa problemen?, 2003 s. 97 f.). Domen vinner följaktligen laga kraft i förhållande till de minoritetstsaktieägare som inte väcker talan mot den, även om en sådan talan skulle ha väckts av andra. Nedsättning av fastställt lösenbelopp 22 kap. 21 § Har aktiebrev eller lösenbevis inte överlämnats till majoritetsaktieägaren inom en månad från den dag dom avseende lösenbeloppet vann laga kraft eller är, i fråga om avstämningsbolag, aktieägare i ett sådant bolag okänd, skall majoritetsaktieägaren utan dröjsmål låta nedsätta lösenbeloppet för en sådan aktie eller för aktie som avses med sådant lösenbevis enligt lagen (1927:56) om nedsättning av pengar hos myndighet. Något förbehåll om rätt att återta det nedsatta beloppet får inte göras. Om nedsättning har skett enligt denna paragraf, får majoritetsaktieägaren utöva de rättigheter som aktierna ger från och med den tidpunkt då beloppet sätts ned hos . Ett aktiebrev, som ännu inte har överlämnats till , ger inte annan rätt för innehavaren än att mot överlämnandet av aktiebrevet få ut lösenbeloppet och ränta. I avstämningsbolag skall, om nedsättning har skett, aktierna på begäran av majoritetsaktieägaren registreras med denne som ägare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. 19 kap. 13 § i SOU 2001:1.) Paragrafen motsvarar väsentligen 14 kap. 34 § i den nuvarande aktiebolagslagen och delar av 14 kap. 35 § första stycket (jfr prop. 1975:103 s. 538 f., prop. 1980/81:146 s. 27 och prop. 1988/89:152 s. 140.). De frågor som regleras i paragrafen har behandlats i avsnitt 16.3.8. Paragrafen innehåller bestämmelser om majoritetsaktieägarens skyldighet att i vissa fall deponera lösenbeloppet hos i enlighet med lagen (1927:56) om nedsättning av pengar hos myndighet. Sådan skyldighet inträder i kupongbolag om den som innehar aktiebrev eller lösenbevis inte inom en månad från domen hör av sig för att uppbära beloppet (se första stycket). Majoritetsaktieägaren får därvid inte göra förbehåll om att återta det deponerade beloppet. Sedan nedsättning har skett, får den som önskar få ut deponerat lösenbelopp styrka sin betal- ningslegitimation för genom att förete aktiebrev eller lösenbevis. När det gäller avstämningsbolag uppkommer normalt inte några sådana problem med utbetalning av lösenbeloppet som kan uppkomma i kupongbolag.