prop · GS03163 · 2005-05-31 00:00:00 — Med tanke på de krav som ställs på de personer som agerar vid myndighetsutövning i form av röstmottag- ning, skulle utredningens förslag i praktiken innebära att röstmottagarna ändå i varje enskilt fall måste säkerställa identiteten hos väljare som inte är kända. Uttrycket om röstmottagarna begär det fyller då ingen me- ningsfull funktion. Regeringens förslag har alltså den fördelen att det undanröjer varje grund för osäkerhet eller misstanke om godtycke beträf- fande röstmottagarnas befogenheter och åligganden. Det är naturligt att det i den information som ges till väljarna inför ett val finns särskilda upplysningar om vad som gäller för identitetskontroll vid röstning på röstmottagningsställen. Informationen kan t.ex. lämnas på Prop. 2004/05:163 väljarnas röstkort. Röstmottagarna bör, som utredningen föreslagit, dokumentera hur väl- jarnas identitet har kontrollerats. I vallokaler sker detta lämpligen genom en anteckning i röstlängden i anslutning till att väljarnas röster tas emot. I röstningslokaler bör en notering göras i de anteckningar som fortlöpande skall föras över röstmottagningen. Det finns ingen anledning att anta ett sådant förfarande skulle fördröja röstmottagningen på något påtagligt sätt. En jämförelse kan här göras med de anteckningar om identitetskontroll som görs hos Posten eller på banken, där det på t.ex. en uttagsblankett görs en markering i en ruta om personen som gör uttaget är känd. Annars antecknas vederbörandes per- sonnummer eller löpnummer på identitetshandling. Regeringens förslag: Möjligheterna att kontrollera buds behörighet Ett bud skall, förutom uppgifter om namn, person- nummer och adress, även ange i vilken egenskap han eller hon uppträ- der som bud. Ett buds identitet skall kontrolleras på samma sätt som Budet skall vid behov även kontrollera väljarens identitet. Kretsen av dem som kan vara bud skall utvidgas så att möjligheten omfattar även makes eller sambos barnbarn, föräldrar eller syskon. Vidare skall anställda vid häkten och kriminalvårdsanstalter kunna vara bud, liksom personer som särskilt har förordnats till det av kom- Den som är vittne vid budröstning skall ha fyllt . på ytterkuvertet för budröst ange sitt namn, sitt personnummer och sin Ytterkuvert för budröst som inte uppfyller kraven på hur sådana ku- vert skall ha gjorts i ordning, skall behållas av röstmottagarna och överlämnas till valnämnden. Detsamma skall gälla om budet inte kan styrka sin identitet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har i stort sett inget att invända mot utredningens förslag. i län avstyrker förslaget att ytterkuvert för budröst i vissa fall skall behållas av röstmottagarna och överlämnas till valnämn- Skälen för regeringens förslag: Även om budröstning är förenad med vissa nackdelar från säkerhetssynpunkt, är denna form av röstning ett naturligt inslag i valförfarandet. Väljare som av olika skäl inte själva kan ta sig till ett röstmottagningsställe måste nämligen kunna ges möjlighet att avge sin röst på annat sätt. Vad saken handlar om är i stället, som ut- redningen också konstaterat, vilka åtgärder som kan vidtas för att göra systemet rimligt säkert. Som utredningen påpekat handlar det vid budröstning typiskt sett om en utsatt väljarkategori. Det finns därför allmänt sett en betydelsefull garanti i att endast den som kan antas känna väljaren väl och vara knuten med lojalitetsband till honom eller henne får anlitas som bud. Kravet på att budet skall vara närvarande med vittnet utgör därutöver en garanti mot obehöriga påtryckningar av olika slag. Regeringen delar utredningens bedömning att ordningen med ett bud och ett närvarande vittne bör behållas. Det bör alltså inte infö- ras krav på fler än ett vittne. De problem med budröstning vid framför allt val som utred- ningen uppmärksammat har inte rört denna form av röstning generellt. Bristerna har knappast avsett fall där nära anhöriga varit bud. Många av de väljare som budröstat har sin livssituation så ordnad att de har en regelbunden kontakt med anställda inom eller andra av kommunens verksamhetsgrenar. Inte heller i de fall sådana före- trädare för kommunen har agerat bud eller för den delen vittne har det gjorts gällande att det föreligger några egentliga problem med den nuva- rande regleringen. De situationer där oegentligheter har förekommit eller misstänkts har i stället avsett andra bud. En vanlig förklaring har då varit att de agerande inte visste vilka regler som egentligen gäller vid budröstning. Utgångspunkten måste vara att samma regler skall gälla för all bud- röstning. Mot bakgrund av de brister som finns i den nuvarande regler- ingen har utredningen föreslagit en viss uppstramning av budets roll. Re- geringen anser att det finns fog för sådana åtgärder. Dessa innebär följ- ande. När det gäller den allmänna budkretsen utvidgas denna något genom att även väljarens makes eller sambos barnbarn, föräldrar eller syskon får vara bud. I övrigt utvidgas budkretsen genom att personer som särskilt har för- ordnats till det av kommunen får vara bud. Det kan röra sig om anställda eller tidigare anställda hos kommunen men även andra personer som på grund av sina personliga egenskaper bedöms lämpliga att anförtros ett sådant uppdrag. Det ligger i sakens natur att personer med politiska upp- drag eller andra liknande kopplingar inte skall förordnas som bud. I sam- band med att ett förordnande meddelas får kommunen tillfälle att vid behov genomföra de utbildningsinsatser som kan behövas. Härutöver får anställda vid ett häkte eller en kriminalvårdsanstalt vara bud. I dessa fall följer behörigheten redan av själva anställningen och fordrar således inte något särskilt förordnande. Det är däremot lämpligt att det inom de berörda myndigheterna klargörs vilka av de anställda som skall utföra denna funktion. Även enligt den nya vallagen kommer Posten AB:s lantbrevbärare att kunna vara bud. Alla väljare som betjänas av lantbrevbärare har rätt att använda sig av dem för budröstning. Vid val som inte gäller hela landet kan den centrala valmyndigheten dock, liksom , besluta om in- skränkningar i denna service. I ett avseende finns det behov av särskilda bestämmelser. De i vissa avseenden avvikande regler för budröstning genom lantbrevbärare som finns bör nämligen behållas. Detta innebär att det inte ställs upp något krav på att lantbrevbäraren måste vara närvarande när väljaren läg- ger de valkuvert som gjorts i ordning i ytterkuvertet för budröst. Är välja- ren inte känd för lantbrevbäraren skall väljaren styrka sin identitet. inte väljaren det får lantbrevbäraren inte ta hand om ytterkuvertet för budröst. Vidare skall lantbrevbäraren på ytterkuvertet intyga att väljaren själv lämnat ytterkuvertet. åläggs alltså även i den nya vallagen att ställa sin lantbrev- bärarorganisation till förfogande för medverkan i val. I praktiken innebär detta inte några stora förändringar i förhållande till den ordning som gäll- er . En skillnad kommer dock att gälla såvitt avser den fortsatta han- teringen av mottagna budröster. skall lantbrevbäraren lämna dessa till en röstmottagare på det postkontor som han eller hon hör till. Med den nya lagen skall rösterna i stället lämnas till röstmottagare i någon av de röstningslokaler som kommunerna har inrättat. Den som är bud skall på ytterkuvertet för budröst ange i vilken egen- skap han eller hon uppträder som bud. I de situationer oegentligheter har förekommit eller misstänkts har det varit vanligt att den som uppträtt som bud inte har varit behörig att göra det. Med en bestämmelse av det slag som aktualiseras måste väljaren och budet ägna särskild uppmärk- samhet åt villkoren för budröstning. Röstmottagaren kan vidare vid be- hov ställa kontrollfrågor om detta. I fråga om identitetskontroll skall det gälla samma regler för bud som för väljare. En väljare som inte är känd för budet skall därför styrka sin identitet. Om väljaren inte gör det, får budet inte ta emot budrösten. Vi- dare skall ett bud som inte är känt för röstmottagarna styrka sin identitet. Om han eller hon inte gör det får ytterkuvertet för budröst inte tas emot. Röstmottagarnas kontroll skall dokumenteras på samma sätt som vid mottagning av röster från väljarna själva (se föregående avsnitt). När det gäller frågan om vad som skall göras med ytterkuvert för brev- röst som inte har gjorts i ordning på föreskrivet sätt och som därför inte skall tas emot av röstmottagarna gör regeringen följande bedömning. I likhet med utredningen konstaterar regeringen att det efter ett val kan finnas behov av att kunna använda underkända budröster vid eventuella granskningar av misstänkta oegentligheter. Detta talar för att underkända budröster aldrig skall lämnas tillbaka till budet. Annars skulle ju eventu- ella bevis kunna undanröjas av den som i så fall är den misstänkte. Det kan knappast hävdas att ett återlämnande skulle kunna ha mer än ett mycket begränsat värde för väljaren. Antingen rör det sig om ett bud som samvetsgrant utför sitt uppdrag, och då säkerställs givetvis väljarens möjligheter att göra i ordning en ny budröst i lika stor utsträckning oav- sett om budet får tillbaka den underkända rösten eller inte. I båda fallen måste man nämligen kunna utgå från att budet bereder väljaren möjlighet att rösta på nytt. Eller så handlar det om ett bud av just det slag som en utredning om oegentligheter skulle avse, och att i ett sådant fall utgå från att budet skulle förfara med en återlämnad röst på ett sätt som ligger i väljarens intresse är knappast särskilt realistiskt. Övervägande skäl talar enligt regeringens mening därför för att utred- ningens förslag skall följas på denna punkt. Till saken hör vidare att det är sällan förekommande att budröster inte tas emot av röstmottagarna. De olägenheter som ändå skulle kunna upp- levas av en del väljare måste därför antas vara av mycket begränsad om- fattning och kan därför inte föranleda någon annan slutsats än den redovisade. Det bör avslutningsvis i denna del framhållas att vid en utredning om Prop. 2004/05:163 misstänkta oegentligheter en granskning endast kan avse ytterkuvertet för budröst och de omständigheter under vilka detta gjorts i ordning. Som en garanti för valhemligheten finns det nämligen ett absolut förbud mot att öppna andra valkuvert än sådana som har tagits ur en valurna för rösträk- ning (se förslaget till bestämmelse i 11 kap. 5 §). Enligt utredningen bör det inte uppställas några andra särskilda krav på ett vittne än att han eller hon skall ha fyllt . De nuvarande reglering- en som utesluter väljarens make eller barn eller makens barn liksom väl- jarens sambo eller sambons barn från att vara vittne kan alltså utgå. Där- emot får givetvis inte bud och vittne vara samma person. Regeringen delar denna uppfattning och anser således att de nya reg- lerna bör utformas i enlighet med vad utredningen förordat. I de fall det skulle bli aktuellt att i efterhand utreda om några oegent- ligheter ägt rum vid budröstningen finns behov av att kun- na komma i kontakt med den som uppträtt som vittne. Ett vittne bör där- för på samma sätt som den som är bud ange sitt namn, sitt personnummer och sin adress på ytterkuvertet för budröst. Regeringens förslag: Rätten att brevrösta för väljare som befinner sig utomlands skall permanentas. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissistans har motsatt sig utredningens kommun ifrågasätter om inte rätten att brevrösta borde utvidgas till att även omfatta väljare som befinner sig här i landet. Skälen för regeringens förslag: Möjligheten att brevrösta för väljare som befinner sig utomlands är ett väl etablerat inslag i valförfa- Lagen (2003:84) om brevröstning i vissa fall är emellertid tidsbe- gränsad och upphör att gälla vid utgången av . I likhet med vad utredningen föreslagit anser regeringen att brevröst- ningen bör permanentas. Detta bör ske genom att reglerna om brevröst- ning förs in i den nya vallagen. Regeringen finner ingen anledning att föreslå någon utvidgad rätt att Däremot bör, som utredningen föreslagit, det problem som förekommit med brevröster som kommit in för sent på grund av långsam postgång lösas genom att tiden för när brevröster får göras i ordning sträcks ut. Enligt nuvarande regler får en brevröst göras i ord- ning tidigast före valdagen. Den av utredningen förordade grän- sen är enligt regeringens mening väl avvägd och bör således gälla i stället. Enligt brevröstningslagen skall ytterkuvert för brevröst vara Valmyn- digheten till handa senast dagen efter valdagen. som kommer in senare än så hinner beaktas vid den s.k. onsdagsräkning- en bör, som utredningen föreslagit, denna begränsning tas bort. ter som över huvud taget kan hinna beaktas som giltiga skall således tas När det gäller kretsen som får vara vittnen vid brevröstning har utred- Prop. 2004/05:163 ningen föreslagit att samma regler bör gälla som vid budröstning. innebär således att det krav som ställs är att vittnet skall ha fyllt . Regeringen ansluter sig till det förslaget. Som utredningen framhållit är brevröstning förenad med flera osäker- hetsmoment. Orsakerna till detta är bl.a. att rösterna görs i ordning i ut- landet utan medverkan av någon valfunktionär. Vidare kan det ibland vara svårt att få tag på vittnen som behärskar svenska och därmed fullt ut kan överblicka vittneshandlingens innebörd. Dessa brister kan till stor del åtgärdas genom tydligare information till väljarna. Detta gäller särskilt förutsättningarna för när en brevröst tidi- gast får göras i ordning och varifrån den får postas, men också t.ex. att det finns vittnesinformation på olika främmande språk. Regeringens bedömning: Betalningsansvaret för partier som beställer valsedlar och som inte har rätt till sådana på statens bekostnad skall göras tydligare så att ersättning alltid skall tas ut för de verkliga kost- naderna. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissistans har motsatt sig utredningens Skälen för regeringens bedömning: Det förekommer att det in- för val görs beställningar av valsedlar för påhittade partier. Beställ- ningarna avser normalt mycket små upplagor. Den modell för debitering av kostnader som tillämpats av har medfört att myndigheten inte alltid har fått full kostnadstäckning för beställningar av det här slaget. Det rör sig visserligen inte om några större belopp, men den nu påtalade konsekvensen är inte rimlig. Den som av någon anled- ning vill låta trycka upp valsedlar för vilket annat ändamål än att an- vändas i val det må vara skall självfallet inte kunna göra detta på ett sådant sätt att en del av kostnaderna vältras över på skattebetalarna eller på beställare av stora upplagor. Utgångspunkten för prissättningen skall självfallet vara att Valmyn- digheten alltid får full täckning för sina verkliga kostnader. Detta kan lämpligen åstadkommas genom att priset baseras på dels en fast, dels en rörlig del. Detta bör anges i den valförordning som regeringen kommer att utfärda i anslutning till vallagen. Själva prissättningen, som inte är författningsreglerad, bör framgå av föreskrifter som meddelas av Val- myndigheten. Rätten till fria valsedlar Regeringens bedömning: Gränsen för vilken röstandel ett parti måste uppnå för att ha rätt till valsedlar på statens bekostnad bör inte sänkas. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har redovisat någon avvikan- Skälen för regeringens bedömning: års val tillämpa- des en likartad ordning för rätt till fria valsedlar för samtliga val. ändrades reglerna för riksdagsvalet. Rätten till fria valsedlar utsträcktes då till partier som vid det senaste riksdagsvalet fått eller i det förestående riksdagsvalet får av rösterna i hela landet. års riksdagsval sattes tröskeln till . utsträcktes rätten till fria valsedlar ytterligare genom att inte bara valresultatet från det fö- regående riksdagsvalen utan även det hållna riksdagsvalet skulle få beaktas vid beräkningen. Frågan om en motsvarande ordning för de kommunala valen diskuterades i samband med ändring, men något förslag lades då inte fram (prop. 1984/85:119). Frågan om en sänkning av den nedre gränsen för de kommunala valen har därefter övervägts av (SOU 1992:108). Någon förändring föreslogs inte då heller på grund av risken för svåröverskådliga kostnads- effekter. vallagskommitté har gjort samma bedömning och såle- des förordat att statens kostnadsansvar för tryckning av valsedlar inte bör utvidgas. Regeringen ansluter sig till detta ställningstagande. Regeringens förslag: Liksom skall de grundläggande bestäm- melserna om utformningen av valsedlar finnas i vallagen. Regeringens bedömning: Detaljerna kring utformningen av valsed- lar, som inte är författningsreglerade, bör tas in i föreskrifter som meddelas av regeringen. Det bör inte införas något krav på att partierna skall förse sina val- sedlar med symboler. Inte heller bör det införas gemensamma valsed- Utredningens förslag och bedömning: Överensstämmer med re- Remissinstanserna: Har i allmänhet inget att invända mot utredning- anser att det inte bör slås fast att valsedlar skall ha storleken A 6 eftersom ett större format skulle kunna göra informationen på valsedlarna tydligare och lättare att ta till sig. Myndigheten anser även att möjligheten att använda symboler på valsed- larna borde övervägas. Handikappförbundens Samarbetsorgan anser att valsedlar skall förses med symboler. Junilistan förordar att gemensamma Skälen för regeringens förslag och bedömning: De valsedlar som används vid allmänna val har det standardiserade formatet A 6 (105 × ). Detta framgår dock inte av vallagen. anges bara att valsedlarna skall vara lika till storlek och material och vil- ka färger de skall ha. Utredningen har kommit fram till att de väsentligaste komponenterna när det gäller att bestämma valsedlarnas tekniska utformning är storlek och material och har därför föreslagit att det direkt av vallagen skall framgå att valsedlarna skall ha storleken A 6 och vara av papper som har samma kvalitet för samtliga valsedlar. Vidare skall alla valsedlar som avser ett visst val ha samma färg. Den närmare utformningen av valsed- larna bör regleras i de verkställighetsföreskrifter som tas in i den av re- geringen utfärdade valförordningen eller föreskrifter som i anslutning till denna meddelas av . Detta gäller bl.a. sådana oreg- lerade förhållanden som papperskvalitet, färgnyanser, trycktekniska fak- torer och disponeringen av utrymmet på valsedlarna, bl.a. vilka närmare uppgifter om kandidaterna som skall få finnas på valsedlarna. Valsedlarnas storlek styr i praktiken utformningen av en stor del av valmaterialet i övrigt. Det är därför rimligt att storleken anges direkt i vallagen. Det finns inte nu något underlag som skulle kunna läggas till grund för en ändring av den tillämpade ordningen med valsedlar i storleken A 6. Det är således denna storlek som bör användas. När det gäller material för framställning av valsedlar bör det vidare av lagen framgå att detta skall vara papper och att papperet skall vara av samma kvalitet för samtliga valsedlar. Sammantaget anser regeringen således att den av utredningen förorda- de modellen är väl avvägd och att den därför bör genomföras. En särskild fråga som har aktualiserats när det gäller utformningen av valsedlar är om dessa skall vara försedda med partisymboler. Det finns i och för sig inte något formellt hinder för partierna att förse sina valsedlar med symboler. Med tanke på det begränsade utrymmet på i varje fall namnvalsedlarna skulle detta dock möta praktiska problem. Dessutom skulle det även i sådana fall knappast vara möjligt att trycka valsedlarna annat än med svart färg. Frågan om partisymboler på valsedlar har varit föremål för övervägan- den tidigare, senast i samband med tillkomsten av den nu gällande val- lagen. vallagskommitté diskuterade om symboler kan underlätta för dem som själva har svårt att tillgodogöra sig textinnehållet på valsed- larna och ansåg visserligen att symboler skulle kunna ha en sådan effekt beträffande partivalsedlar eller i de fall ett parti går fram med endast en lista och väljaren är beredd att acceptera partiets nomineringar, medan effekten i andra fall skulle bli högst begränsad (SOU 1994:30 s. 221 ff.). Enligt kommittén måste utgångspunkten vara att varje väljare bör ta ställning inte bara till valet av parti utan också till vilka personer som skall representera partiet, varför värdet av ett system med symboler skul- le bli förhållandevis begränsat. Enligt kommittén skulle en ordning med partisymboler på valsedlarna vidare öppna möjligheter till missbruk av valsystemet. Dessutom skulle symbolerna, i varje fall , kunna förlora både särskiljningsförmåga och s.k. goodwill. Ett system som medger symboler på valsedlarna måste därför, enligt kommittén, förenas med regler som skyddar symbolerna även vid val. Någon helt tillfredsställande lösning för ett sådant registre- ringsförfarande kunde dock inte åstadkommas, enligt kommittén. Slutligen skulle, enligt kommittén, en ordning med symboler på val- Prop. 2004/05:163 sedlarna också medföra problem av rent teknisk art, vilket främst hänger samman med valsedlarnas storlek. Formatet skulle inte i alla fall medge ett tillräckligt utrymme, även om man minimerade det utrymme som finns för partibeteckning, kandidatnamn, val- och valkretsbeteckning, för att trycka en partisymbol. En ytterligare aspekt ansågs vara att partisym- bolerna för att verka särskiljande borde tryckas i färg. Sammanfattningsvis ansåg vallagskommitté att värdet av att förse valsedlar med partisymboler inte uppvägdes av de risker för miss- bruk och de kostnader som en sådan ordning skulle föra med sig. Re- geringen och delade denna bedömning (prop. 1996/97:70, bet. 1996/97:KU16). vallagskommitté har inte gjort någon annan bedömning. Re- geringen ansluter sig till den ståndpunkten och anser således att det inte bör införas regler om att valsedlar skall förses med partisymboler. I detta sammanhang bör även frågan om införande av gemensamma valsedlar behandlas. Saken har diskuterats vid i stort sett varje (se bl.a. bet. 1998/99:KU17, 2000/01:KU7, 2001/02:KU8 och 2003/04:KU13). har då gjort bedömningen att även små förändringar av bestämmelserna om röstning och val kan skapa osäkerhet bland väljarna och risk för minskat valdeltagande som följd. Man har också ansett att gemensamma valsedlar skulle kunna bli svåröverskådliga och medföra praktiska problem. Inte heller har man sett några vinster i praktiskt hänseende med gemensamma valsedlar. Utredningen har därför förordat att gemensamma valsedlar inte skall införas. Regeringen anslu- ter sig till denna bedömning. Något system med gemensamma valsedlar bör således inte införas. En sådan ordning skulle för övrigt kräva att det införs obligatoriska valförberedelser, något som utredningen avvisat och som inte heller regeringen anser bör ske (se avsnitt 13.1.2). 11.4 Väljarnas tillgång till valsedlar i vallokaler och röst- ningslokaler Regeringens förslag: Valmyndigheternas ansvar för att väljarna i de kommunala valen har tillgång till valsedlar med parti- och valbeteck- ning skall utsträckas till att omfatta även lokala partier som är repre- senterade i landstings- eller kommunfullmäktige. Sådana partier skall ha rätt att få sina valsedlar utlagda på samtliga röstmottagningsställen i kommunen eller . Förbudet för partier att på röstmottagningsställen som inrättats av utlandsmyndigheter lägga ut andra valsedlar än sådana med enbart parti- och valbeteckning skall tas bort. Regeringens bedömning: Valmyndigheternas ansvar för att väljar- na har tillgång till valsedlar med parti- och valbeteckning samt uppgif- ter om kandidater, som endast gäller vid val till Europaparlamen- tet och som är begränsat till partier som endast deltar med en sådan valsedel, bör inte utvidgas.