prop · GS0378 · 2005-02-08 00:00:00 — Bestämmelsen har artikel 36 ter fondkonvention som förebild och innebär att de avgifter som en stats avgiftspliktiga skall betala till den kompletterande oljeskadefonden inte får överstiga av fondens behov av avgifter (artikel 18.1 och 18.2). Överskrids denna andel skall den överskjutande delen fördelas mellan de avgiftsskyldiga i övriga protokollsstater till lika del så att fondens fastställda behov av avgifter kan tillgodoses (artikel 18.3). Begränsningssystemet skall vara i kraft till dess att mängden olja som tas emot i protokollsstaterna uppgår till 1 miljard ton. Systemet kan dock längst vara i kraft till dess att har förflutit från protokollets ikraftträdande (artikel 18.4). En liknande bestämmelse finns fondkonvention, men har upphört att gälla (se prop. 1994/95:169 s. 42 f.) En nyhet i förhållande till fondkonvention är en regel enligt vilken det i varje stat skall anses ha tagits emot avgiftspliktig olja (artikel 14). Detta innebär att avgifter kommer att tillföras den kompletterande oljeskadefonden från alla stater som är medlemmar i fonden. I de stater där ingen olja tas emot eller olja tas emot i mängder som inte överstiger för någon mottagare innebär detta att staten blir ensam avgiftsbetalare. Skyldigheten att lämna uppgifter om mottagen olja till den kompletterande oljeskadefonden Enligt fondprotokoll är det protokollsstaterna som är ansvariga för att den kompletterande oljeskadefonden förses med uppgifter om mängden mottagen olja (artikel 13). Den rapportering som sker enligt fondkonvention skall emellertid också anses innefatta rapportering till den kompletterande oljeskadefonden (artikel 13.1 i fondprotokollet jämförd med artikel 15 fondkonvention). I ljuset av tidigare erfarenheter ansågs det vid tillkomsten av Prop. 2004/05:78 fondprotokoll nödvändigt att införa någon form av sanktion mot en stat som brister i sin skyldighet att rapportera till den kompletterande oljeskadefonden om mottagna mängder olja. Protokollet innehåller därför en bestämmelse enligt vilken ersättning kan vägras för skador som uppkommit i en stat som inte har fullgjort sin rapporteringsskyldighet (artikel 15). Av bestämmelsen följer att ingen ersättning tills vidare skall betalas av den kompletterande oljeskadefonden till skadelidande i den försumliga staten (artikel 15.2). Om bristen inte har läkts från det att förhållandet har påtalats skall ersättningen vägras permanent (artikel 15.3). Av bestämmelsen framgår att det är alla skadelidande i den försumliga staten som nekas ersättning och således inte bara staten i fråga. De skadelidandes medborgarskap eller hemvist har ingen betydelse i sammanhanget. fondprotokoll innehåller i likhet med ansvarighetskonvention och fondkonvention ett förenklat förfarande för ändring av ansvarsbeloppen (artikel 24). Förfarandet motsvarar med några avvikelser bestämmelserna i dessa konventioner och för en närmare beskrivning av detta kan hänvisas till prop. 1994/95:169 s. 40 41. Skillnaderna ligger i att det förenklade ändringsförfarandet enligt fondprotokoll är snabbare och kan utnyttjas med kortare mellanrum. Detta är naturligtvis till fördel för de skadelidande. Den kompletterande oljeskadefondens organisation och förvaltning Den kompletterande oljeskadefonden är organiserad och förvaltas på samma sätt som oljeskadefond. Den kommer således att ha en församling, som kan inrätta underordnade organ, och ett sekretariat under ledning av en direktör (artikel 16). Det förutsätts att de båda fonderna kan ha ett gemensamt sekretariat och en gemensam direktör (artikel 17). protokoll träder i kraft efter den dag då åtta stater har tillträtt protokollet och IMO:s generalsekreterare har underrättats av direktören internationella oljeskadefond att de personer som enligt artikel 10 i fondprotokollet skulle vara skyldiga att betala avgifter till fonden under närmast föregående kalenderår har tagit emot sammanlagt avgiftspliktig olja (artikel 21). En stat som tillträder protokollet är skyldig att i samband därmed förse IMO:s generalsekreterare med information om mängden mottagen avgiftspliktig olja, och vilka som mottagit oljan, under föregående kalenderår och därefter till dess att fondprotokoll träder i kraft (artikel 20). hade åtta stater tillträtt fondprotokoll: Prop. 2004/05:78 , , , , , , och Protokollet träder därmed i kraft . 6Frågor om ett svenskt tillträde till fondprotokoll Skall tillträda fondprotokoll? Regeringens förslag: godkänner fondprotokoll. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens (se promemorian s. 39). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan Föreningen har emellertid utan att för den sakens skull motsätta sig att tillträder fondprotokoll velat peka på att fondprotokollets bestämmelser om begränsning av avgiftsskyldigheten kan snedvrida konkurrensen mellan oljeimportörer. Skälen för regeringens förslag: Det finns anledning att till en början uppmärksamma en EG-rättslig aspekt på frågan om ett svenskt tillträde Som har påtalats i avsnitt 5.2 har EG exklusiv behörighet i frågor som gäller domstols behörighet samt erkännande och verkställighet av domar. fondprotokolls regler på dessa områden påverkar förordningen. Av rättspraxis följer att medlemsstaterna därför inte utan vidare kan tillträda fondprotokollet. Fondprotokollet medger inte att EG EG:s behörighet måste därför utövas genom För detta ändamål har den Europeiska unionens råd med samtycke bemyndigat medlemsstaterna att i EG:s intresse tillträda fondprotokollet.5 Beslutet innebär också att medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att inom rimlig tid och om möjligt före (för vissa medlemsstater gäller den ) uttrycka sitt samtycke till att bli parter i Rådets beslut gör det möjligt för medlemsstaterna att tillträda 2003 års fondprotokoll, men beslutet innebär, som konstateras i promemorian, ingen skyldighet att göra det. Beslutanderätten i tillträdesfrågan ligger kvar hos de enskilda medlemsstaterna. Som tidigare framgått har några EU-stater, bland annat och , redan tillträtt fondprotokoll. Mot bakgrund av rådets 5 Rådets beslut /246/EG av om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska gemenskapens intresse underteckna, ratificera eller ansluta sig till 2003 års protokoll till internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja, och om bemyndigande för Öster- rike och att i Europeiska gemenskapens intresse ansluta sig till de instrument som ligger till grund för protokollet. Beslutet har ändrats genom rådets beslut /664/EG av om anpassning av beslut /246/EG med anledning av Tjeck- iens, , , , , , , , och Slo- vakiens anslutning till Europeiska unionen. beslut /246/EG bör man kunna räkna med att många andra EU-stater kommer att tillträda fondprotokollet och att samtliga EU-stater inom en inte alltför avlägsen framtid kommer att vara parter i fondprotokollet. Bland staterna utanför EU har som tidigare framgått och tillträtt fondprotokoll. Vidare kan det antas att länder som och arbetar med siktet inställt på ett tidigt tillträde till fondprotokollet. I promemorian redogörs utförligt för skälen för och emot ett svenskt tillträde till fondprotokoll (s. 3946). Som anförs där skulle ett svenskt tillträde till fondprotokollet innebära att ersättningsskyddet för dem som drabbas av oljeskador i stärks påtagligt. Det centrala elementet fondprotokoll, det kraftigt höjda ansvarsbeloppet, 750 miljoner SDR (ca ), innebär en betydande förstärkning av det ersättningsrättsliga skyddet vid oljeskador. Förutsättningarna för att skadelidande även vid de allvarligaste olyckorna skall få full ersättning förbättras härigenom avsevärt. Risken för att ett omfattande oljeutsläpp sker i farvatten nära och skadar svenska intressen måste, som framhålls i promemorian, naturligtvis tas på fullt allvar. Oljetransporterna främst till och från olika hamnar och terminaler i har ökat kraftigt och kan förväntas öka ytterligare . Större utsläpp från oljetankfartyg som trafikerar kan få mycket allvarliga följder för . Beträffande vissa havs- och kustområden torde för övrigt redan mindre mängder av olja kunna orsaka betydande skador. Inte minst för svenskt vidkommande är därför förbättringen av det befintliga ersättningssystemet genom fondprotokoll angelägen. I promemorian anförs emellertid att den begränsning av avgiftsskyldigheten som medges i artikel 18 är en nackdel med fondprotokoll. Regeringen har samma uppfattning. Begränsnings- möjligheten kan, som Föreningen pekar på i sitt remissyttrande, snedvrida konkurrensvillkoren mellan företag som tar emot olja i olika länder. motsatte sig därför begränsningsregeln vid de förhandlingar som ledde fram till protokollets antagande. Begränsningsmöjligheten blev emellertid det pris som det var nödvändigt att betala för att uppnå den höga ansvarsnivån i fondprotokollet (se promemorian s. 33 f. och s. 44 f. angående bakgrunden till begränsningsregeln). Bland annat med hänsyn till regelns temporära karaktär (se avsnitt 5.2) utgör den enligt regeringens bedömning inte något tungt vägande skäl mot att tillträder fondprotokollet. Majoriteten av remissinstanserna har också godtagit eller inte haft någon erinran mot promemorians ståndpunkt i denna fråga. I promemorian redogörs vidare för svårigheterna att med säkerhet överblicka de ekonomiska konsekvenserna av ett svenskt tillträde till fondprotokoll för dem som är skyldiga att betala avgifter till den kompletterande oljeskadefonden. Avgifternas storlek beror på antalet framtida olyckor och hur omfattande skador dessa leder till. Avgiftsnivån påverkas också av hur många stater som vid varje enskilt tillfälle är parter i fondprotokollet och vilken mängd avgiftspliktig olja som tas emot i dessa stater. Självfallet omöjliggör osäkerheten i dessa faktorer några mer exakta beräkningar av den framtida ekonomiska bördan för I promemorian görs dock vissa uppskattningar Prop. 2004/05:78 som resulterar i bedömningen att den ekonomiska bördan inte blir Regeringen delar den bedömningen, som inte heller har motsagts av någon remissinstans. Regeringens slutsats med hänsyn till det nu anförda är, i likhet med promemorians ståndpunkt, att skälen för ett svenskt tillträde till fondprotokoll är mycket starkare än de skäl som kan anföras mot ett tillträde. Särskilt starkt för ett tillträde talar den väsentliga förbättring för de skadelidande som fondprotokollet innebär. Det har också, som framhålls i promemorian, ett särskilt värde att den kompletterande ersättningsordningen inrättas globalt, vilket skapar en bred bas för uttag av avgifter till den kompletterande oljeskadefonden. Denna bas har då dessutom bättre möjligheter att breddas än vid ett geografiskt mera begränsat ersättningssystem. Regeringen föreslår därför att tillträder fondprotokoll. Ett tillträde till protokollet måste följa reglerna i 10 kap. regeringsformen. Detta innebär att först måste godkänna fondprotokollet eftersom ett svenskt tillträde förutsätter lagändringar. Hur skall fondprotokoll införlivas med Regeringens förslag: Bestämmelserna fondprotokoll inkorporeras med svensk rätt. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 47). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan Skälen för regeringens förslag: En internationell överenskommelse som tillträder blir inte en del av den svenska interna rättsordningen utan måste på något sätt införlivas med denna. ändamål finns två olika metoder, nämligen transformering och Den förstnämnda metoden innebär att bestämmelserna i den internationella överenskommelsen ges motsvarighet i svenska Inkorporeringsmetoden däremot innebär att det i en författning föreskrivs att bestämmelserna i överenskommelsen skall gälla som svensk lag. För en närmare beskrivning av dessa båda metoder hänvisas till prop. 1994/95:169 s. 53 f. Det gällande ansvarighets- och ersättningssystemet för oljeskador har införlivats med svensk rätt genom användning av båda dessa metoder. ansvarighetskonvention har tranformerats till svensk rätt genom bestämmelserna i 10 kap. sjölagen (1994:1009) medan 1992 års fondkonvention har inkorporerats genom lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella oljeskadefonden (se avsnitt 4.2). Det är enligt regeringens uppfattning lämpligast att välja samma lagstiftningsteknik när det gäller fondprotokoll som valdes i fråga om 1992 års fondkonvention. Regeringen föreslår därför i likhet med promemorian att fondprotokollet inkorporeras med svensk rätt. remissinstans har haft något att erinra mot denna ståndpunkt. Inkorporeringen bör omfatta de bestämmelser i fondprotokollet som inte Prop. 2004/05:78 uteslutande reglerar de fördragsslutande staternas inbördes förpliktelser (jfr prop. 1994/95:169 s. 55). I avsnitt 7.1 anges vilka bestämmelser som med denna utgångspunkt bör omfattas av inkorporeringen. 7Lagändringar vid ett svenskt tillträde till fondprotokoll 7.1En ny lag om ersättning från de internationella oljeskadefonderna Regeringens förslag: Den nuvarande lagen om ersättning från den internationella oljeskadefonden ersätts med en ny lag om ersättning från de internationella oljeskadefonderna, det vill säga oljeskadefond och kompletterande oljeskadefond. Bestämmelserna i den nuvarande lagen som rör oljeskadefond förs med några undantag över till den nya lagen. I den nya lagen anges att artiklarna 112 samt 15 och 18 fondprotokoll skall gälla som svensk lag. Det införs också några särskilda bestämmelser som kompletterar dessa artiklar. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se promemorian s. 49). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag Som har sagts har bestämmelserna fondkonvention inkorporerats genom lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella oljeskadefonden (fondlag). Lagen ändrades i samband med införlivandet av fondkonvention och den höjning av ansvarsbeloppen i denna konvention som trädde i kraft . fondlag anges vilka bestämmelser fondkonvention som skall gälla som svensk lag (1 §). Dessa bestämmelser är artiklarna 14, 610, 12, 13 och 36 ter. Där ges föreskrifter om skyldigheten oljeskadefond att betala ersättning till skadelidande, om vissa processuella frågor, om domstols behörighet samt erkännande och verkställighet av domar samt om skyldigheten att betala avgifter till oljeskadefond. I lagen anges att bestämmelserna endast gäller som svensk lag till den del de inte uteslutande reglerar de fördragsslutande staternas inbördes mellanhavanden. Av 1 § följer att de ändringar av konventionens ansvarsbelopp som beslutades genom resolution LEG.2(82) också skall gälla som svensk lag. fondlag innehåller vidare kompletterande bestämmelser om oljeskadefondens regressrätt mot vissa rättssubjekt (2 §), om rättegången (3 och 4 §§), verkställighet av domar (5 §) och beräkningsenhet (6 §). Genomförandet av fondprotokoll förutsätter förutom en särskild bestämmelse som anger i vilka delar som fondprotokollet skall gälla som svensk lag ändringar i samtliga paragrafer fondlag och av lagens rubrik. Det framstår mot den bakgrunden som lämpligast att fondlag ersätts med en ny lag om ersättning från de internationella oljeskadefonderna. Den nya fondlagen bör till sin struktur bygga på den nu gällande lagen. Den nya lagen bör följaktligen först och främst innehålla en bestämmelse som inkorporerar såväl fondkonvention som fondprotokoll i relevanta delar. Artiklarna 5 och 11 samt de särskilda reglerna om avgiftsbegränsning som finns i artikel 36 ter fondkonvention (jfr avsnitt 5.2) har upphört att gälla. Dessa artiklar bör därför inte inkorporeras genom den nya lagen. I likhet med den nuvarande lagen bör den nya lagen innehålla vissa särskilda kompletterande bestämmelser. Några av dessa behandlas i avsnitt 7.2 och 7.3. Vad gäller den närmare utformningen av den nya lagen i övrigt hänvisas till författningskommentaren. Här finns dock anledning att beröra en av Lagrådets synpunkter, nämligen den som gäller lagrådsremissens förslag till 7 § lagen om ersättning från de internationella oljeskadefonderna. I den föreslagna bestämmelsen anges att i artiklarna 4 och 12 fondkonvention samt i artikel 4 fondprotokoll avses de särskilda dragningsrätter som används av . En motsvarande bestämmelse finns i 6 § fondlag. Lagrådet har ifrågasatt om inte den föreslagna bestämmelsen såsom överflödig bör utgå. Regeringen gör följande överväganden i denna fråga. Av artikel 1.4 fondkonvention och artikel 1.7 fondprotokoll följer att ordet beräkningsenhet har samma innebörd i dessa överenskommelser som enligt artikel V.9 ansvarighetskonvention. Av den bestämmelsen framgår att den särskilda dragningsrätten är beräkningsenhet i de stater som i likhet med är medlemmar i . Regeringen delar Lagrådets uppfattning att bestämmelsen kan anses vara överflödig. Det får anses tillräckligt klart att med beräkningsenheter avses för svensk del de särskilda dragningsrätterna utan att detta behöver anges i en bestämmelse av det slag som föreslagits i lagrådsremissen. Paragrafen tas därför inte med i propositionens lagförslag. Vilka bestämmelser fondprotokoll bör gälla som svensk lag? I promemorian föreslås att inkorporeringen av fondprotokoll begränsas till de bestämmelser som rör enskildas rättigheter och skyldigheter gentemot den kompletterande oljeskadefonden. Åtgärden bör alltså inte omfatta de bestämmelser som uteslutande reglerar de fördragsslutande staternas inbördes mellanhavanden. Detta innebär att inkorporeringen avser de bestämmelser som innehåller definitioner samt föreskrifter om upprättandet av kompletterande oljeskadefond, Prop. fondprotokollets geografiska tillämpningsområde, betalning av erkännande och verkställighet av domar, regressrätt, avgiftsplikt, årsavgifter, dröjsmål med betalning av avgifter och förlust av rätten till ersättning till följd av försummad uppgiftsskyldighet. Vidare följer av promemorians förslag att fondprotokollets regler om begränsning av skyldigheten att betala avgifter till den kompletterande kompletterande oljeskadefonden kan föra talan vid svensk domstol om svenska oljemottagares skyldighet att tillsammans med andra avgiftspliktiga svara för den överskjutande delen av avgifterna till den kompletterande oljeskadefonden (jfr avsnitt 5.2 under Finansieringen av kompletterande oljeskadefond och prop. 1994/95:169 s. 55). Promemorians förslag i dessa delar har godtagits av remissinstanserna. Regeringen finner för sin del att promemorians förslag bör Vi föreslår därför i likhet med promemorian att artiklarna 1 12, 15 och 18 fondprotokoll skall gälla som svensk lag. Regeringens förslag: Bestämmelsen i 2 § fondlag som reglerar oljeskadefonds regressrätt förs över till den nya lagen om ersättning från de internationella oljeskadefonderna. Bestämmelsen utökas med en regel som innebär att 2003 års kompletterande oljeskadefond har rätt till regress i lika stor utsträckning som oljeskadefond. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 52). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan har dock pekat på att förslaget inte leder till nordisk rättslikhet på detta område. Skälen för regeringens förslag: I artikel 9.1 i 1992 års fondkonvention och i artikel 9.1 fondprotokoll finns bestämmelser om fondernas subrogationsrätt mot en fartygsägare eller Dessa bestämmelser skall enligt förslaget i avsnitt 7.1 gälla som svensk lag. De behöver inte kompletteras med några särskilda bestämmelser i den nya lagen om ersättning från de internationella I 2 § fondlag finns regler om 1992 års oljeskadefonds regressrätt mot andra rättssubjekt än fartygsägaren och dennes garant. reglerna framgår att förutsättningarna oljeskadefonds regressrätt varierar beroende på mot vem återkravet riktas. paragrafens första mening sammanfaller oljeskadefonds regressrätt med fartygsägarens enligt 10 kap. 4 § sjölagen, beträffande de personer som anges i det lagrummets andra stycke a, b och eg. grupp av personer utgörs bland andra av anställda hos fartygsägaren samt lotsar och bärgare. Detta innebär att oljeskadefond mot dessa personer har en rätt till regress endast om de har orsakat oljeskadan uppsåtligen eller av grov oaktsamhet och med insikt om att sådan skada sannolikt skulle uppstå. När det gäller övriga regressvarande föreskrivs i 2 § andra meningen att oljeskadefond får utöva regress mot dem endast i den utsträckning som följer av 25 § första stycket lagen (1927:77) om försäkringsavtal. Det kan här vara fråga om exempelvis en redare som inte äger fartyget, fartygets befraktare eller ett så kallat managementföretag som har hand om fartygets drift i redarens ställe. Mot en person i denna kategori kan återkrav riktas endast om han eller hon har orsakat skadan uppsåtligen eller av grov oaktsamhet eller ansvarar oberoende av vållande. Dessa regler svarar mot artikel 9.2 fondkonvention. För en mera fullständig bild av reglerna hänvisas till prop. 1973:140 s. 63 och 181 samt prop. 1994/95:169 s. 61 f. och 65 f. Som konstateras i promemorian råder det inte någon nordisk rättslikhet i frågan om regressrätten mot andra personer än de som nämns i 2 § första meningen fondlag. Medan den finska regleringen överensstämmer med den svenska gäller både i och i att återkrav är möjligt utan krav på uppsåt eller grov oaktsamhet på svarandens sida. Vad härefter gäller omfattningen av kompletterande oljeskadefonds regressrätt mot andra än fartygsägaren eller dennes garant finns en bestämmelse i artikel 9.3 fondprotokoll. Den bestämmelsen är sakligt sett identisk med artikel 9.2 fondkonvention. Detta innebär inte nödvändigtvis att de båda oljeskadefonderna enligt svensk rätt måste ha samma rätt till regress, men regeringen anser i likhet med promemorian att det inte finns någon anledning att tillämpa olika kriterier för de båda fondernas respektive regressrätt. De regler som gäller oljeskadefond bör mot den bakgrunden föras över till den nya lagen och kompletteras med en regel som utvidgar tillämpningsområdet till att omfatta även kompletterande oljeskadefond. Detta förslag innebär, som observerat, att skillnaderna mellan regleringarna av oljeskadefondernas regressrätt i de nordiska länderna kommer att bestå. Det är emellertid inte möjligt att utjämna dessa skillnader genom svensk lagstiftning. Den nordiska rättsolikheten på detta område har för övrigt såvitt känt inte inneburit några särskilda olägenheter. Slutligen finns det anledning att i detta sammanhang anknyta till regeringens proposition med förslag till ny försäkringsavtalslag (prop. 2003/04:150 Ny försäkringsavtalslag) som överlämnades till . Den föreslagna nya försäkringsavtalslagen innehåller i likhet med försäkringsavtalslag bestämmelser om försäkringsgivares regressrätt. Bestämmelsen i 8 kap. 19 § jämförd med 7 kap. 9 § i förslaget till ny försäkringsavtalslag innebär en utvidgning av regressrätten i förhållande till 25 § lag. Av förslaget följer nämligen att en försäkringsgivare inträder i den försäkrades rätt till skadestånd med anledning av skadan, i den mån skadan omfattas av försäkringen och har ersatts av försäkringsgivaren. Något krav på uppsåt, grov vårdslöshet eller rent strikt ansvar skall inte längre ställas. Om en försäkringsgivares regressrätt utvidgas i enlighet med förslaget Prop. 2004/05:78 till ny försäkringsavtalslag, blir det nödvändigt att göra en följdändring i den nya lagen om ersättning från de internationella oljeskadefonderna för att skall uppfylla sina internationella åtaganden. Oljeskadefondernas regressrätt får nämligen enligt artikel 9.2 fondkonvention och artikel 9.3 fondprotokoll inte vara mindre förmånlig än den som tillkommer en försäkringsgivare för den som fått ersättning. 7.3Erkännande och verkställighet av domar mot oljeskadefonderna