prop · GS03135 · 2005-03-23 00:00:00 — Att vidga tillämpningsområdet för egendom som varit avsedd att användas till att gälla även i de fall då nå- got brott inte har förövats skulle enligt regeringens uppfattning föra för långt. För förverkande av egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel bör följaktligen krävas att brottet i fråga fullbordats eller att straffbart försök eller straffbar förberedelse eller stämpling föreligger. Förverkande skall i detta fall alltså bara kunna ske som en särskild rätts- verkan av brott. Regeringen föreslår sålunda att det föreskrivs i 36 kap. 2 § brottsbal- ken att egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott får förverkas om brottet har fullbordats eller förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller straffbar förberedelse eller stämpling. Förverkande kan bara ske om det behövs för att förebygga brott eller annars särskilda skäl föreligger. Enligt Justitiekanslern framstår det som oklart vad utvidgningen till egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott kom- mer att få för konsekvenser i praktiken. Som regeringen anfört tidigare är det inte i alla delar lätt att förutse konsekvenserna av ett utvidgat tillämp- ningsområde för förverkandelagstiftningen. Det torde gälla än mer när det är fråga om en ny typ av förverkande. Som anförts ovan är bestäm- melsen begränsad till egendom som varit avsedd att användas vid ett brott som verkligen har fullbordats eller inneburit ett straffbart försök eller straffbar förberedelse eller stämpling. Vidare gäller den allmänna begränsningen att förverkandet behövs för att förebygga brott eller att särskilda skäl annars föreligger. Vad som i första hand kan bli aktuellt att tillämpa är egendom som ingått i planeringen men som inte kom till an- vändning när brottet verkligen realiserades. I många fall kommer redan dagens lagstiftning exempelvis 36 kap. 3 § kunna till- lämpas i sådana fall. När de särskilda förutsättningarna som gäller enligt den paragrafen inte är uppfyllda kan i stället egendomen komma att för- verkas för att den var avsedd att användas vid brottet. Avsikten måste givetvis ha förelegat hos någon av de personer mot vilken ett förverkan- deyrkande enligt 36 kap. 5 § kan riktas. Den nya regleringen bör även avse specialstraffrätten I avsnitt 10.1 föreslås att bestämmelser om förverkande av hjälpmedel även till viss del skall gälla inom specialstraffrätten. Brotts- balkens utvidgade definition av hjälpmedel som föreslås i detta avsnitt kommer då givetvis att även gälla dessa författningar. I de fall det finns särskilda förverkanderegler i specialstraffrätten skall den allmänna regeln i inte tillämpas. De författningar med specialstraffrättsliga bestämmelser som innehåller regler om förverkande av hjälpmedel ansluter i huvudsak till och saknar även de möjlighet att förverka egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott. I följande specialstraffrättsliga författningar i vilka det finns brott med fängelse i straffskalan finns det bestämmelser om förverkande av hjälpmedel vid brott: narkotikastrafflagen (1968:64) jaktlagen (1987:259) lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel fiskelagen (1993:787) lotterilagen (1994:1000) lagen (1994:1776) om skatt på energi lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor lagen (2000:171) om förbud beträffande viss avkodningsutrustning lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användnings- områden och av tekniskt bistånd lagen (2000:1225) om straff för smuggling lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Sedan finns det en grupp av författningar som har bestämmelser om för- verkande av hjälpmedel som innebär att viss särskilt angiven egendom av brott skall förverkas: lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott upphovsrättslagen (1960:729) lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m strålskyddslagen (1988:220) lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor utlänningslagen (1989:529) kretsmönsterlagen (1992:1685) alkohollagen (1994:1738). För att fullt ut uppfylla förverkandekonventionen och rambeslutet om förverkande bör även dessa författningar kompletteras till att även avse egendom som varit avsedd att användas vid brott (se vidare om dessa författningar i avsnitt 10.3 och 10.4) Den föreslagna lösningen innebär ytterligare en särskild konsekvens. Den generella regleringen begränsas till att avse brott för vilka föreskrivs innebär flera av de ovan nämnda för- fattningsändringarna, där befintliga bestämmelser om hjälpmedelsförver- kande kompletteras, att en möjlighet att förverka egendom som varit av- sedd att användas vid brott öppnas även för brott med ett lindrigare Detta gäller dels för brottsbalksbrotten, dels i fall där det i en annan författning finns både brott med ett sådant lindrigare straff- maximum och åtminstone något brott för vilket stadgas fängelse i mer än och där det också finns en för dessa brott gemensam bestäm- melse om förverkande av hjälpmedel. Denna lösning får dock enligt regeringens mening anses som den lämpligaste, även om den inte är helt igenom konsekvent. tillräckliga skäl för att göra förverkanderegleringen generellt tillämplig för alla brott oberoende av straffmaximum. inte som motiverat att i en viss författning, som redan innehåller be- stämmelser om förverkande av hjälpmedel, begränsa tillämpningen av en ny bestämmelse om förverkande av egendom som varit avsedd att an- vändas vid brott, till att endast avse vissa av de gärningstyper som straff- beläggs i författningen. Bestämmelser som tar sikte på egendom som varit avsedd att Särskilda överväganden bör enligt regeringens mening i detta samman- hang göras beträffande jaktlagen, fiskelagen, alkohollagen och miljöbal- Dessa författningar innehåller bestämmelser som till viss del tar sikte på egendom som varit avsedd att användas vid brott. I 49 § jaktlagen föreskrivs att jaktredskap, fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som har använts eller medförts vid jaktbrott får förkla- ras förverkade, om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Motsvarande bestämmelse finns i 45 § fiskelagen. Fiskeredskap som använts eller medförts vid brott enligt den lagen skall förklaras förverkat, om det inte är oskäligt. och andra hjälpmedel om det behövs för att förebygga brott. stämmelse med den konstruktionen återfinns också i 29 kap. 12 § miljö- Fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som har använts eller medförts får enligt den bestämmelsen förklaras förverkade. Vad som kan övervägas är huruvida dessa bestämmelser uppfyller kra- vet i förverkandekonventionen på att egendom som varit avsedd att an- vändas som hjälpmedel vid brott skall kunna förverkas. varit avsedd att användas torde i många fall ha medförts vid utförandet av de brott som dessa författningar omfattar. Utrymmet för att förverka annan egendom som varit avsedd att användas torde därför vara relativt begränsat. går det inte att utesluta att sådana fall kan föreligga. Egendom som varit del av brottsplanen kan exempelvis förvaras hos nå- gon och aldrig medföras till brottsplatsen. Även i dessa fall bör bestäm- melserna således utvidgas till att generellt gälla egendom som varit av- sedd att användas vid brottet. Om egendomen exempelvis ett vapen har medförts vid ett jaktbrott har gärningsmannen på ett tydligt sätt manifesterat sin avsikt att använda egendomen. Det är därför inte nödvändigt att i jaktlagen föreskriva om förverkande av egendom som medförts vid brott. Motsvarande bedöm- ning kan göras gällande . Dessa särregler kan därför upphä- vas när det enligt förslaget i stället införs bestämmelser om förverkande av egendom som varit avsedd att användas vid brott. Det ligger nära till hands att göra samma bedömning såvitt avser fiske- lagens bestämmelse som har en likalydande utformning. I detta fall finns det emellertid särskilda överväganden som måste göras. Ett fiskeredskap som förvaras ombord kan vara olagligt i det område där fartyget inspek- teras men kan påstås vara avsett för fiske i ett annat område, där redska- pet är tillåtet och där fartyget har varit eller dit fartyget är på väg. Att avgöra om redskapet varit avsett att användas vid brott kan under sådana omständigheter vara svårt. Att ha en särskild reglering i fiskelagen för fiskeredskap som medförts vid sidan av egendom som i övrigt varit avsedd att användas förefaller därför som ändamålsenligt. I detta fall föreslår därför inte regeringen att den särskilda regleringen för redskap som medförts skall slopas. Motsvarande överväganden bör även göras beträffande alkohollagen. Har sprit eller alkoholdrycker olovligen tillverkats skall även destilla- tionsapparater, apparatdelar och redskap som har använts vid tillverk- ningen, råämnen som uppenbarligen varit avsedda för tillverkningen och beredningen samt kärl och emballage som varorna har förvarats i, förkla- ras förverkade. Likaså skall förråd av renings- och filtreringsmedel vilka uppenbarligen avsetts för rening eller filtrering av olovligen tillverkad sprit förklaras förverkat. Destillationsapparater och apparatdelar som har varit föremål för brott enligt 10 kap. 1 a § (otillåten tillverkning, överlå- telse eller innehav av apparat) eller värdet därav samt utbyte av sådant brott skall förklaras förverkade. Föremål som typiskt sett kan komma till användning omfattas redan av alkohollagens förverkanderegler. bör lagstiftningen vara hel- täckande för att fullt ut motsvara kraven enligt förverkandekonventionen. Såsom anförts i avsnitt 10.3 kan det leda till oklarheter med en generell reglering i med en vid definition av hjälpmedel och därut- över andra författningar med mer begränsade eller partiella bestämmel- ser. Alkohollagens förverkandebestämmelser bör därför utvidgas till att generellt gälla egendom som varit avsedd att användas. Till skillnad från vad som gäller enligt exempelvis jaktlagen kan det inte självklart sägas att exempelvis renings- och filtreringsmedel varit avsedda att användas just för det brott som lagföringen avser. Det finns därför anledning att till skillnad från vad som föreslås beträffande jakt- lagen och också behålla de specifika bestämmelserna som redan finns i alkohollagen om egendom som varit avsedd att användas vid brott. 10.3Förverkande vid brott enligt , jaktlagen och utlänningslagen Regeringens förslag: Bestämmelsen om förverkande av hjälpmedel i utvidgas till att även avse försvårande av miljökontroll. Bestämmelsen om förverkande av hjälpmedel i jaktlagen (1987:259) utvidgas till att även avse jakthäleri. Bestämmelserna om förverkande av hjälpmedel i utlänningslagen (1989:529) utvidgas till att även avse hjälp till olovlig vistelse. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser det naturligt att samma förutsättningar gäller för förverkande vid jakthäleri som vid jaktbrott. Skälen för regeringens förslag Enligt 29 kap. 12 § kan hjälpmedel som använts eller med- förts vid de flesta brott enligt som har fängelse i straffskalan förklaras förverkade. Det gäller dock inte försvårande av miljökontroll som har ett straffmaximum fängelse. I avsnitt 9.4 föreslås att bestämmelserna om förverkande av utbyte i bl.a. skall kompletteras till att även avse brottet försvårande av miljökontroll. Skälet till detta är att en begränsning av förklaringen till förverkandekonventionen förutsätter regler som innebär förverkande vid brott med fängelse i straffskalan samt att det är svårt att utesluta vissa brott från en sådan reglering med hänvisning till att förver- kande aldrig kan komma att aktualiseras. Vidare kan det leda till oklarhet i rättstillämpningen om det dels finns en generell regel om att förverkan- de skall kunna ske vid alla brott med fängelse i straffska- lan, som det finns författningar som bara för vissa brott med fängelse i straffskalan föreskriver att förverkande skall kunna ske. Samma situation uppstår i om det införs en generell be- stämmelse om förverkande av hjälpmedel. Av samma skäl som när det gäller förverkande av utbyte bör bestämmelsen om förverkande av hjälpmedel i enligt regeringens mening utvidgas till att även avse försvårande av miljökontroll. Motsvarande frågeställning uppkommer vad gäller jakthäleri i jaktla- gen. I 49 § jaktlagen föreskrivs att jaktredskap, fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som har använts eller medförts vid jaktbrott får förkla- ras förverkade. Brottet jakthäleri enligt 46 § har som straffmaxi- mum om brottet är att anse som grovt. Bestämmelsen om förverkande av hjälpmedel i jaktlagen bör därför som regeringen bedömer det utvidgas till att även avse jakthäleri. I författningskommentaren utvecklas frågan om bestämmelsens tillämpningsområde. Även utlänningslagen bör behandlas i detta sammanhang. I 10 kap. 6 § föreskrivs att transportmedel som använts vid brott som avses i 2 a eller 5 § får förverkas. I avsnitt 10.4 föreslås att bestämmelsen utvidgas till att avse all egendom som använts eller varit avsedd att användas vid brott. Den särskilda bestämmelsen om förverkande av hjälpmedel i ut- länningslagen omfattar emellertid inte brott enligt 3 a §, att dölja en ut- Prop. 2004/05:135 länning eller genom någon annan sådan åtgärd uppsåtligen hjälpa en ut- länning att olovligen uppehålla sig i , medlemsstat i Europeiska unionen, eller , om detta görs i vinstsyfte. Av de skäl som anförts ovan anser regeringen att förverkandebestämmelsen i utlännings- lagen även bör omfatta brott enligt 3 a §. I författningskommentaren ut- vecklas närmare dess tillämpningsområde. 10.4 Komplettering av vissa partiella förverkanderegler Regeringens förslag: Bestämmelserna om förverkande av hjälpmedel i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m., strålskyddslagen (1988:220), lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor, utlänningslagen (1989:529) och alkohollagen (1994:1738) utvidgas till att avse all egendom som använts eller varit avsedd att användas vid brott. Förverkande av hjälpmedel enligt lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor samt lotterilagen (1994:1000) skall få ske om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- ens. Regeringen föreslår därutöver en ändring i lagen (1961:181) om för- säljning av teknisk sprit m.m. Remissinstanserna: Hovrätten för ifrågasätter prome- förslag att behålla specifika bestämmelser i vissa specialstraff- rättsliga författningar om att visst hjälpmedel skall kunna förverkas. Hovrätten anser vidare att grunderna för att förverka hjälpmedel bör vara lika oavsett vilket typ av egendom som är aktuell att förverka och har i det sammanhanget pekat på den föreslagna regleringen i strålskyddsla- gen, lagen om kulturminnen m.m., utlänningslagen, fiskelagen, lotterila- gen samt alkohollagen. anser att det bör motiveras tydligare varför det i ut- länningslagen och lagen om straff för vissa trafikbrott skall göras en ob- ligatorisk skälighetsbedömning medan den är fakultativ enligt brottsbal- kens förverkandereglering. Tingsrätten anser vidare, vad gäller förver- kande av hjälpmedel enligt alkohollagen att värdeförverkande skall kun- na ske av all egendom som används som hjälpmedel samt att det inte skall föreskrivas någon obligatorisk skälighetsbedömning. Statens folk- hälsoinstitut anser att lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. bör ses över i detta sammanhang. Skälen för regerings förslag I vissa författningar finns det bestämmelser om förverkande av hjälpme- del som är partiella i den meningen att de föreskriver att bara vissa hjälpmedel skall kunna förverkas. I 7 § lagen om straff för vissa trafikbrott föreskrivs att ett fordon som använts vid brott enligt den lagen får förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är oskä- I 40 § strålskyddslagen föreskrivs följande. Radioaktiva ämnen eller tekniska anordningar som varit föremål för brott enligt den lagen skall förklaras förverkade. I andra stycket föreskrivs vidare att detta även gäll- er behållare eller andra strålskyddsanordningar som hör till radioaktiva ämnen eller tekniska anordningar. Även lagen om brandfarliga och explosiva varor innehåller bestäm- melser om förverkande av vissa hjälpmedel (2425 §§). Brandfarliga och explosiva varor som varit föremål för brott skall förverkas. Även varans förpackning skall i så fall förverkas. Anordningar för hantering av brand- farliga eller explosiva varor som varit föremål för brott eller värdet av anordningarna skall förverkas, om den brottsliga gärningen har medfört uppenbar risk för en betydande skada genom brand eller explosion. Om anordningen förverkas, får även anordningens innehåll och förpackning förverkas. I 10 kap. 6 § utlänningslagen föreskrivs att transportmedel som an- vänts vid brott som avses i 2 a eller 5 § får förverkas om ägaren eller be- fälhavaren eller någon annan som var i ägarens ställe förövat gärningen eller medverkat till denna och förverkandet behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl till detta. Förverkande får dock inte ske om det är uppenbart oskäligt. Ytterligare en författning som bör beaktas i sammanhanget är alkohol- lagen. Har sprit eller alkoholdrycker olovligen tillverkats skall även des- tillationsapparater, apparatdelar och redskap som har använts vid till- verkningen, råämnen som uppenbarligen varit avsedda för tillverkningen och beredningen samt kärl och emballage som varorna har förvarats i, förklaras förverkade. Likaså skall förråd av renings- och filtreringsmedel vilka uppenbarligen avsetts för rening eller filtrering av olovligen tillver- kad sprit förklaras förverkat. Destillationsapparater och apparatdelar som har varit föremål för brott enligt 10 kap. 1 a § (otillåten tillverkning, överlåtelse eller innehav av apparat) eller värdet därav samt utbyte av sådant brott skall förklaras förverkade. Slutligen har lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. förverkande- bestämmelser som till stora delar motsvarar vad som föreskrivs i alkohol- lagen. Begår någon brott skall, om det inte är uppenbart oskäligt, hos honom befintliga förråd av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat lik- som kärl och emballage samt renings- och filtreringsmedel förklaras för- verkade. Detsamma skall gälla redskap som använts i fall som avses i 10 §. Dessa författningar har brott med fängelse i straffskalan, vilket innebär att det generella åliggandet har att kunna förverka hjälpmedel gäller även för dessa brott. Även om lagstiftningen i dessa författningar tar sikte på sådana hjälpmedel som typiskt sett kan komma att användas vid denna brottslighet, så går det enligt regeringens mening inte att utesluta att även annan egendom kan komma till användning som hjälpmedel på ett sätt som skulle motivera ett förverkande och då även vara påkallat enligt internationella åtagande. Vad gäller exem- pelvis alkohollagen bör egendom som använts som hjälpmedel vid olov- lig försäljning av alkoholdrycker i vissa fall kunna förverkas. Vidare kan det uppkomma tolknings- och tillämpningsproblem om det dels finns en generell bestämmelse i om att förverka hjälpmedel och dels bestämmelser i vissa andra författningar som föreskriver ett mer begrän- sat förverkandeinstitut. Det sagda leder till slutsatsen att nämnda förverkandebestämmelser bör utvidgas till att avse all egendom som använts eller varit avsedd att an- vändas som hjälpmedel vid brott. Det bör då även föreskrivas att egen- dom får förklaras förverkad om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Bestämmelserna bör ges samma fa- kultativa utformning som 36 kap. 2 § . har pekat på att det i utlänningslagen och lagen om straff för vissa trafikbrott föreskrivs en obligatorisk skälighetsbedömning medan den är fakultativ enligt 36 kap. 16 § samt att det inte finns något uppenbarhetsrekvisit i lagen om straff för vissa trafikbrott. Enligt tingsrätten bör den föreslagna särregleringen motiveras tydligare. Den särregelring som tingsrätten pekar på finns redan enligt gällande bestämmelser. Som anförts i avsnitt 9.1 påkallar en helt konsekvent re- glering en fullständig omarbetning av förverkandeinstitutet, något som inte ryms inom detta lagstiftningsärende. Den metod som promemorian valt är att komplettera gällande förverkandebestämmelser så att de fullt ut efterlever internationella åtaganden. Regeringen anser att metoden är ändamålsenlig och utgår från att de skillnader som fortfaran- de föreligger mellan olika förverkandebestämmelser i detta avseende inte utgör något problem i rättstillämpningen. Hovrätten för ifrågasätter den bedömning som gjorts i promemorian att det i lagstiftningen bör behållas bestämmelser om att vissa särskilt utpekade hjälpmedel skall förverkas och att dessa i stället kompletteras med bestämmelser om att även andra ospecificerade hjälp- medel kan komma att förverkas. Hovrätten pekar vidare på att det för vissa angivna hjälpmedel i exempelvis lagen om kulturminnen m.m., fiskelagen och strålskyddslagen föreskrivs att dessa skall förverkas om det inte är uppenbart oskäligt medan det för andra hjälpmedel förutsätts att det behövs för att förebygga brott. Regeringen delar den bedömning som gjorts i promemorian, att de spe- cifika bestämmelserna om att visst hjälpmedel skall förverkas bör behål- las av tydlighetsskäl. Därtill bör i bestämmelserna läggas till att även annan egendom som använts som hjälpmedel vid brott får förverkas, om det är påkallat till förebyggande av brott eller annars särskilda skäl före- ligger. Den omständigheten att det för vissa hjälpmedel presumeras för- verkande beror på överväganden i det enskilda fallet, exempelvis att in- nehavet av hjälpmedlen i sig är kriminaliserat. I de fall som Hovrätten för har lyft fram bedömer regeringen att den särskilda regler- ingen är motiverad. I andra fall kan det tvärtom vara motiverat med en lagteknisk harmoni- sering. Som nämnts ovan skall anordningar för hantering av brandfarliga eller explosiva varor som varit föremål för brott enligt lagen om brand- farliga och explosiva varor förklaras förverkade om den brottsliga gär- ningen har medfört uppenbar risk för en betydande skada genom brand eller explosion och förverkande inte är oskäligt. Bestämmelsen om för- verkande i denna lag avviker sålunda från vad som är föreskrivet i och normalt inom specialstraffrätten. Detsamma gäller be- stämmelsen om förverkande av hjälpmedel i lotterilagen. Enligt den la- gen skall utrustning, handlingar och annan egendom som använts vid brott förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. geln inom hela straffrätten bör vara att hjälpmedel vid brott får förverkas om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Eftersom det i dessa fall inte föreligger några särskilda skäl att ha några avvikande regler, bör de anpassas till huvudregeln. har i sitt delbetänkande Var går gränsen (SOU 2004:86) föreslagit att det i alkolhollagen införs en ny bestämmel- se som föreskriver att egendom som använts som hjälpmedel vid brott får förklaras förverkad, om förverkandet behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl till det. Regeringen delar den bedömning har gjort, att bestämmelsen bör utformas på det sätt Al- koholinförselutredningen föreslagit. Det innebär att värdeförverkande skall kunna ske och att den obligatoriska skälighetsbestämmlesen i 10 kap. 3 § alkohollagen inte skall omfatta förverkande av hjälpmedel. Därtill bör det, som det föreslås i promemorian, föreskrivas att även egendom som varit avsedd att användas vid brott kan bli föremål för för- verkande (se avsnitt 10.2). I författningskommentarerna utvecklas närmare i vilka situationer de utvidgade bestämmelserna kan komma att tillämpas.