prop · GS03140 · 2005-03-31 00:00:00 — Om inte annat följer av omständigheterna skall ett dominerande inflytande anses finnas om det allmänna direkt eller indirekt innehar mer än hälften av rösterna eller kapitalet i företaget eller har rätt att utse mer än hälften av personerna i företagets administrativa eller verk- ställande ledning eller i dess styrelse. 2.Offentligt företag inom tillverkningsindustrin: ett offentligt före- tag med en nettoomsättning som till minst hälften hänför sig till verksamhet som anges i Avdelning D: Tillverkning, i bilagan till rådets förordning (EEG) nr 3037/90 av om statistisk näringsgrensindelning i Europeiska gemenskapen (Nace, rev. 3.Exklusiva rättigheter: rättigheter som det allmänna genom lag eller annan författning eller något administrativt instrument beviljar ett företag och som ger företaget ensamrätt att bedriva viss verk- samhet inom ett geografiskt område. Särskilda rättigheter: rättigheter som det allmänna genom lag eller annan författning eller något administrativt instrument beviljar ett begränsat antal företag och som inom ett geografiskt område a)begränsar antalet företag som har rätt att bedriva viss verk- samhet till två eller flera, b)beviljar flera konkurrerande företag tillstånd att bedriva viss verksamhet, eller c)ger ett eller flera företag författningsmässiga fördelar som i betydande mån påverkar andra företags möjligheter att bedriva samma verksamhet på i allt väsentligt likvärdiga villkor. Som särskilda rättigheter enligt första stycket 4 anses inte sådana rättigheter som beviljats enligt objektiva, proportionerliga och icke- diskriminerande kriterier. (Jfr artikel 2 i transparensdirektivet) Genom den föreslagna paragrafen införs definitioner hämtade från trans- parensdirektivet. Definitionerna ligger till grund för tillämpningen av redovisnings- och rapporteringskraven enligt direktivet. I direktivets artikel 2.1a definieras offentliga myndigheter som alla offentliga myndigheter, inbegripet staten och regionala och lokala myndigheter samt alla övriga territoriella myndigheter. Denna definition kommer i lagtexten till uttryck genom begreppet det allmänna. Härmed avses stat, kommun och landsting. Även samverkan mellan olika organ t.ex. i form av kommunalförbund ingår i begreppet det allmänna. Definitionen av offentliga företag i första punkten första meningen motsvarar i sak artikel 2.1 b. Till offentliga företag torde alltså hänföras i första hand ekono- miska verksamheter inom staten, kommuner och landsting som omfattas av konkurrenslagens företagsbegrepp. I dessa fall finns per definition ett dominerande inflytande över företaget. Som offentliga företag räknas också aktiebolag och andra juridiska personer som kontrolleras av stat, kommun eller landsting och där det dominerande inflytandet kan utövas på grund av rösträtt eller av annan anledning, t.ex. föreskrifter i bolags- ordning eller stadgar. Avgörande är om staten, en kommun eller ett landsting var för sig eller tillsammans har det dominerande inflytandet över företaget. Lagförslaget innehåller inte någon definition av det grundläggande begreppet företag. Motivet för detta har behandlats i avsnitt 5.2.1. Ett dominerande inflytande skall enligt första punkten andra meningen presumeras under vissa omständigheter. Bestämmelsen motsvarar före- skriften enligt artikel 2.2. Den föreslagna regeln utgör en presumtions- regel och kan därför vederläggas i det enskilda fallet. Definitionen av offentliga företag i tillverkningssektorn enligt artikel 2.1 c har med en redaktionell anpassning tagits in i andra punkten. Definitionen påverkar vilka företag som skall rapportera till enligt 8 § för att informationen skall kunna sändas vidare till kommissionen. Definitionen av företag som är skyldiga att ha separat redovisning i artikel 2.1 d och av olika verksamheter i artikel 2.1 e ingår i sak som en del av de materiella bestämmelserna i 4 § om vem som skall upprätta en separat redovisning och om redovisningens innehåll. Definitionen av exklusiva rättigheter i tredje punkten motsvarar i sak artikel 2.1 f. Det omfattar verksamheter där ett företag fått ett legalt monopol att bedriva viss ekonomisk eller kommersiell verksamhet. Begreppet verksamhet täcker även det som enligt direktivet benämns tillhandahållande av viss tjänst. Verksamheten kan alltså i princip avse såväl tillhandahållande av varor eller tjänster som andra nyttigheter. Rättigheten skall enligt direk- tivet härröra från en medlemsstat. Detta omfattar i första hand rättig- heter som beviljas av , regeringen eller en myndighet. Definitionen av särskilda rättigheter enligt fjärde punkten motsvarar artikel . Det är här fråga om att ett begränsat antal företag får en för- del framför andra. Det kan ske genom att det antal företag som får vara verksamma på en viss marknad begränsas eller att vissa företag tilldelas rättigheter som ger dem en konkurrensfördel framför andra. Inte alla rättigheter som en stat, kommun eller ett landsting beviljar är att anse som en särskild rättighet enligt direktivet. Undantagna från defi- nitionen av särskilda rättigheter är sådana rättigheter som beviljats genom objektiva, proportionerliga och icke-diskriminerande kriterier. Ett motsvarande undantag föreslås infört i andra stycket. Undantaget bör i vart fall kunna tillämpas när en rättighet beviljas efter prövning mot konkurrensneutrala villkor i samband med offentlig upphandling eller i samband med beviljande av licenser och andra verksamhetstillstånd, t.ex. tillstånd att bedriva bankrörelse. En förutsättning är att villkoren upp- fyller kraven på objektivitet, proportionalitet och icke-diskriminering. Öppen redovisning av finansiella förbindelser 3 § Ett offentligt företag skall redovisa sina finansiella förbindelser med det allmänna så att det tydligt framgår vilka offentliga medel som företaget fått direkt eller indirekt, via andra offentliga företag eller finansiella institut, och hur medlen har använts (öppen redovis- ning). Av den öppna redovisningen skall särskilt framgå finansiella förbindelser som avser kapitaltillskott, förlustbidrag, amorterings- fria eller på annat sätt förmånliga lån, gynnande genom avstående från vinst, fordran eller normal avkastning på offentliga medel samt ersättningar för ekonomiska ålägganden från det allmänna. Redovisningsskyldigheten enligt första stycket omfattar inte det allmännas förbindelser med 1.företag som tillhandahåller tjänster som inte i nämnvärd omfattning kan påverka handeln med andra EES-länder, 2.företag som är kreditinstitut, när det gäller insättningar på normala affärsmässiga villkor, eller 3.företag med en nettoomsättning som för vart och ett av har understigit eller, om företaget är ett kreditinstitut, en balansomslutning som vid vart och ett av de två senaste räkenskapsårens utgång har understigit . (Jfr artikel 1.1 och 4.1 i transparensdirektivet) Genom den föreslagna paragrafen införlivas bestämmelser om öppen redovisning av offentliga finansiella förbindelser i direktivets artikel 1.1. Paragrafen träffar offentliga företag. Vilka verksamheter som hör dit har behandlats i författningskommentaren till 2 §. För att underlätta hänvisningar i andra paragrafer och för att peka på sambandet med transparensdirektivet används beteckningen öppen redovisning. Det bör dock framhållas att paragrafen i sig inte innebär någon skyldighet för företaget att ta in informationen i en årsredovisning eller att på annat sätt göra informationen tillgänglig för allmänheten. Paragrafens första stycke innebär en skyldighet för alla offentliga företag att redovisa i princip alla sina finansiella mellanhavanden med det allmänna på ett öppet sätt. Det gäller inte bara om företaget bedrivs i en särskild juridisk person. Det gäller också om företaget ingår som en del av staten, en kommun eller ett landsting. Av redovisningen skall enligt den föreslagna bestämmelsen framgå vilka offentliga medel som mottagits och hur dessa har använts. Bestämmelsen innebär att kravet på öppenhet i direktivets mening gäller såväl direkt tillförda offentliga medel som medel som tillförts genom förmedling av ett annat offentligt företag eller en bank eller annat finansiellt institut. Begreppet finansiellt institut bör tolkas vitt och i princip avse alla slag av institut som sysslar med kapitalförmedling. Paragrafen anger inte i detalj hur den öppna redovisningen skall utformas. Det bör i stället bedömas från fall till fall med hänsyn till bestämmelsens syfte att det ekonomiska materialet i efterhand skall kunna ligga till grund för kommissionens prövning av om otillåtet stats- stöd lämnats. Andra stycket anger vilka slag av transaktioner som är särskilt viktiga att redovisa öppet. Exemplifieringen är hämtad från direktivets artikel 3. Föreskriften kan anses motiverad av att det är just sådana förmögenhets- överföringar som det är av särskilt intresse att få information om när det gäller kontrollen av . Tredje stycket motsvarar undantagen i artikel 4.1. Utformningen och den närmare innebörden av bestämmelserna har behandlats i avsnitt 5.3.3. Undantaget i tredje stycket första punkten motsvarar artikel 4.1 a. Viss vägledning för tolkningen torde kunna hämtas från tillämpningen av samhandelskriteriet enligt artiklarna 81 och 82 och från kommissionens tillkännagivande Riktlinjer om begreppet påverkan på handeln i artiklarna 81 och 82 i fördraget (2004/C 101/07). Undantaget i andra punkten avser förbindelser med offentliga företag som är kreditinstitut. Också begreppet kreditinstitut får tolkas i enlighet med vad som gäller inom EG-rätten. Enligt denna är ett kreditinstitut ett kreditgivande institut som lånar upp medel från allmänheten (prop. 2002/03:139 s. 2). Föreskriften gör undantag för vad som förenklat kan beskrivas som insättningar på vanliga villkor. Undantaget i tredje punkten motsvarar i sak artikel 4.1 d, men har förtydligats så att storleksgränserna skall ha underskridits för vart och ett av och att undantaget för kreditinstitut är beroende av balansomslutningen vid utgången av räkenskapsåren. Gränserna är kopplade till företagets verksamhet, dvs. omsättningen i myndighetsdelen skall inte räknas med. Separat redovisning av olika verksamheter 4 § En särskild ekonomisk redovisning (separat redovisning) skall för varje räkenskapsår upprättas för ett företag som har 1.beviljats exklusiva eller särskilda rättigheter, eller 2.anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse enligt artikel 86.2 i EG-fördraget och som fått offentligt stöd inågon form för detta, allt under förutsättning att företaget även bedriver annan ekono- misk verksamhet. Redovisningsskyldigheten enligt första stycket gäller inte för a)företag som tillhandahåller tjänster som inte i nämnvärd omfattning kan påverka handeln med andra EES-länder, b)företag med en nettoomsättning som för vart och ett av har understigit eller, om företaget är ett kreditinstitut, en balansomslutning som vid vart och ett av de två senaste räkenskapsårens utgång har understigit , c)företag enligt första stycket 2 som fått det offentliga stödet för en skälig tidsperiod genom ett öppet, genomblickbart och icke- diskriminerande förfarande, eller d)verksamheter som omfattas av särskilda bestämmelser om separat redovisning av motsvarande slag med EG-rättslig grund. (Jfr artikel 1.2, 2.1 d och 4.2 i transparensdirektivet) Paragrafens första stycke motsvarar direktivets artikel 2.1 d. Artikeln är utformad som en definition av företag som är skyldiga att upprätta separat redovisning, men ålägger i praktiken alla företag att under vissa förutsättningar särredovisa olika delar av verksamheten. Bestämmelsen träffar både offentliga och privata företag. Av samma skäl som för bestämmelsen om öppen redovisning har det ansetts lämpligt att införa begreppet separat redovisning. I förhållande till direktivet förtydligas att redovisningen skall göras för varje räkenskapsår. Vilket som är företagets räkenskapsår bestäms enligt ordinarie redovisningsregler för företaget. Skyldigheten att upprätta en separat redovisning förutsätter enligt första stycket första punkten att företaget beviljats exklusiva eller särskilda rättigheter. Dessa definitioner förutsätter i sin tur att rättigheterna beviljats av det allmänna, dvs. staten, en kommun eller ett landsting. En separat redovisning kan också bli aktuell enligt andra punkten om företaget bedriver tjänster av allmänt ekonomiskt intresse enligt angiven artikel i . En förutsätt- ning i detta fall är dock att företaget för sådan tjänst fått offentligt stöd i någon form, vilket inkluderar såväl bidrag som andra ersättningar. Även indirekta stöd i form av t.ex. särskilda skatterabatter kan vara att betrakta som ett offentligt stöd. Det kan anmärkas att en viss verksamhet kan falla in både under första och andra punkten. En nödvändig förutsättning för en skyldighet att upprätta separat redovisning är dock i båda fallen att företaget också bedriver annan verksamhet (jfr artikel 1.2 d och e). Redan genom begreppet företag torde förutsättas att den andra verksam- heten är av ekonomisk natur. Annars finns det ingenting att särredovisa. Det har förtydligats i paragrafen. Andra stycket motsvarar artikel 4.1 och anger när en separat redovis- ning trots första stycket inte behöver upprättas. Undantagen i punkterna a) och b) är av motsvarande slag som beträffande den öppna redovisningen (se författningskommentaren till 3 §). Undantaget i punkten c) avser i enlighet med direktivet situationer när den bedrivna verksamheten avser tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (jfr artikel 4.2 c). Undantaget torde i vart fall kunna tillämpas när ersätt- ningen ges efter upphandling enligt lagen (1992:1528) om offentlig upp- handling eller motsvarande förfarande. Undantaget i punkten d) innebär att en separat redovisning enligt denna lag inte behöver upprättas för verksamheter som omfattas av särskilda EG-bestämmelser om separat redovisning av motsvarande slag. En över- sikt över sådana gällande bestämmelser har lämnats i det föregående (se avsnitt 4.3). Motivet för bestämmelsen har diskuterats i den allmänna motiveringen, avsnitt 5.2.2. Om förutsättningar för undantaget finns behöver 5 och 6 §§ inte heller tillämpas. Detta följer av att dessa bestämmelser avser en separat redovisning som upprättas enligt före- varande lagförslag. Undantaget har sitt upphov i artikel 1.2. Undantaget i punkten d) är inte begränsat till fall när särregler om separat redovisning finns infört i en svensk lag eller författning. Undantaget kan också tillämpas när motsvarande bindande regler finns direkt i en EG-förord- ning. 5 § I den separata redovisningen skall 1.organisationen och finansieringen av olika verksamheter beskrivas, 2.intäkter och kostnader i företagets verksamheter enligt 4 § första stycket 1 och 2 redovisas skilt från intäkter och kostnader i annan verksamhet, vilket skall göras på ett korrekt och konsekvent sätt enligt sakligt motiverade redovisningsprinciper, och 3.principerna och metoderna för beräkningen och fördelningen av intäkter och kostnader för olika verksamheter anges på ett tydligt och fullständigt sätt. Händelser av ekonomisk art skall redovisas uppdelat på de olika verksamheter som skall redovisas åtskilda enligt första stycket 2. (Jfr artikel 1.2 och 3a.1 i transparensdirektivet) Paragrafen reglerar den separata redovisningens innehåll och motsvarar direktivets artikel 1.2 och delvis artikel 3a.1. Vissa mindre komplette- ringar har gjorts i förhållande till direktivets text. Till följd av artikel 1.2, som innebär att medlemsländerna skall säkerställa att den finansiella och organisatoriska strukturen återspeglas korrekt i den separata redovis- ningen, anges i första stycket första punkten att organisationen och finansieringen av olika verksamheter skall beskrivas. Ett sådant material torde i praktiken ändå vara nödvändigt som utgångspunkt för en korrekt fördelning och en tillfredsställande kontroll av att intäkter och kostnader avspeglas korrekt för olika bedrivna verksamheter. Andra punkten i första stycket tillgodoser artikel 1.2 a. Eftersom redovisningen enligt paragrafen skall omfatta företagets verksamhet bör intäkter och kost- nader i t.ex. myndighetsutövning exkluderas. Av den föreslagna bestäm- melsen följer att intäkter och kostnader skall anges uppdelade på den verksamhet till vilken de hör. På så sätt kan resultatet för varje affärs- verksamhet framgå. Enligt bestämmelsen behöver uppdelningen bara göras på två redovisningsobjekt. Det ena omfattar de affärsverksamheter som bedrivs med exklusiva rättigheter eller särskilda rättigheter eller finansieras med statligt stöd och är en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse. Det andra redovisningsobjektet omfattar de övriga ekonomiska eller kommersiella verksamheter som bedrivs i företaget (annan affärs- verksamhet). I 8 § föreslås ett normgivningsbemyndigande om den separata redovisningens innehåll som vid behov bl.a. kan användas för att meddela föreskrifter om en ytterligare redovisningsmässig uppdelning av olika verksamheter och avgränsningen mot myndighets- och förvalt- ningsverksamhet. I andra punkten har också intagits de kvalitetsnormer för den separata redovisningen som finns i artikel 3a.1 b. Första stycket tredje punkten införlivar dels artikel 1.2 b som före- skriver att fullständiga uppgifter skall lämnas om tillämpade metoder för konteringen och fördelningen av olika kostnader på olika verksamheter, dels artikel 3a.1 c som föreskriver att det klart skall anges vilka principer för kostnadsredovisning som ligger till grund för den separata redovis- ningen. För att främja att fullständiga uppgifter finns anges att den separata redovisningen också skall ange metoderna för beräkningen av intäkter och kostnader samt att informationen om principerna även skall avse intäkterna. Andra stycket är avsett att i sak införliva föreskriften i artikel 3a.1 a. I artikeln föreskrivs att en separat internredovisning skall föras för var och en av verksamheterna. Begreppet händelser av ekonomisk art omfattar i första hand sådana händelser som kallas för affärshändelser enligt bok- föringslagen (1999:1078). Det omfattar också ekonomiska händelser enligt lagen (1997:614) om redovisning och förordningen (2000:606) om myndigheters bokföring. Begreppet kan även få betydelse för ekonomiska händelser inom en myndighet, en kommun eller ett landsting, om händelserna är av betydelse för den separata redovis- ningens innehåll. Det kan t.ex. gälla interna köp eller försäljningar av de varor, tjänster eller andra nyttigheter som företaget annars tillhandahåller inom ramen för den konkurrensskyddade eller övriga affärsverksam- heten. Som behandlats i avsnitt 5.2.4 uppställs inget krav på att händelser av ekonomisk art skall redovisas löpande. 6 § En öppen redovisning och en separat redovisning enligt 3 och 4 §§ som avser verksamhet som bedrivs inom en kommun eller ett landsting och som inte utgör räkenskapsinformation enligt lagen (1997:614) om redovisning skall arkiveras i enlighet med bestämmelserna om bevarande och arkivering m.m. i 2 kap. 10 13 §§ den lagen. Detsamma gäller uppgifter av betydelse för redovis- ningarna. Sådana redovisningar och uppgifter som sägs i första stycket och Prop. 2004/05:140 som avser verksamhet som bedrivs av en fysisk eller juridisk person vilken omfattas av bokföringslagen (1999:1078) skall arkiveras i enlighet med bestämmelserna om arkivering m.m. i 7 kap. den lagen även om informationen inte utgör räkenskapsinformation i bok- föringslagens mening. I arkivlagen (1990:782) finns ytterligare bestämmelser om arkive- ring. (Jfr artikel 5 i transparensdirektivet) I paragrafen föreskrivs att information från en öppen och en separat redovisning, liksom uppgifter av betydelse för dessa redovisningar, skall bevaras och arkiveras i enlighet med de bestämmelser som gäller för företagets ordinarie räkenskapsinformation. I första stycket behandlas vad som i detta avseende skall gälla för företag som omfattas av lagen om redovisning. 2 kap. 10 § den lagen behandlar i vilken form räkenskapsinformationen skall bevaras. I 2 kap. 11 § tas bl.a. upp hur länge informationen måste sparas (). I 2 kap. 12 § finns bestämmelser som möjliggör för den bokföringsskyldige att byta medium för bevarandet av räkenskapsinformationen. I 2 kap. 13 § föreskrivs att , om det finns särskilda skäl, för visst fall får tillåta att dokument etc. som används för att bevara räkenskapsinformation får förstöras före utgången av den tioåriga bevarandetiden. Sistnämnda bestämmelse föreslås ändrad så att information som också omfattas av lagen om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. får förstöras tidigast (se avsnitt 5.5 och 7.3). I andra stycket behandlas vad som skall gälla för redovisningar och uppgifter enligt den nya lagen hos fysiska och juridiska personer som omfattas av bokföringslagen. Genom hänvisningen till 7 kap. görs bok- föringslagens bestämmelser om arkivering m.m. tillämpliga också på information som inte redan är räkenskapsinformation i den lagens mening. Dessa bestämmelser innefattar former för bevarande, tid () och plats för förvaring, tillfällig förvaring av verifikation utomlands och överföring av räkenskapsinformation på maskinläsbart medium till annan form. Vidare finns en bestämmelse om förtida förstörande av dokument etc. efter tillstånd av myndighet som motsvarar 2 kap. 13 § lagen om redovisning. Också denna bestämmelse, 7 kap. 7 §, föreslås ändrad så att information som omfattas av lagen om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. får förstöras tidigats (se avsnitt 5.5 och 7.4). Inte bara de öppna och separata redovisningarna som sådana skall bevaras utan även uppgifter av betydelse för dessa. Utöver verifikationer och annan räkenskapsinformation som skall bevaras redan enligt tillämpliga redovisningsförfattningar kan det, som berörts i avsnitt 5.5, bli aktuellt att upprätta särskilda specifikationer och sammanställningar med anledning av de nya redovisningsreglerna. Också dessa skall till följd av paragrafen bevaras på samma sätt och som gäller för företagets ordinarie räkenskapsinformation. I tredje stycket har en hänvisning till arkivlagen tagits in. främst betydelse för statliga myndigheter men också kommuner och landsting kan beröras av arkivlagens och arkivförordningens (1991:446) bestämmelser. 7 § Företagets revisor skall för varje räkenskapsår granska om en öppen redovisning och en separat redovisning för ett företag har fullgjorts i enlighet med bestämmelserna i denna lag och i före- skrifter som meddelats med stöd av lagen. Revisorn skall utfärda ett särskilt intyg över granskningen. Intyget skall lämnas till stämman och styrelsen eller motsvarande lednings- och förvaltningsorgan på samma sätt och som före- skrivs för revisionsberättelsen enligt tillämplig revisionsförfattning för företaget. (Jfr artikel 1 och artikel 3a.1 i transparensdirektivet) Paragrafen, som innebär en revisionsplikt, föreslås som ett led i skyldighet att se till att kraven på en öppen redovisning och en separat redovisning fullgörs (artikel 1.1 och artikel 1.2), att varje företag som skall ha en separat redovisning gör en internredovisning för var och en av verksamheterna, korrekt fördelar alla kostnader och intäkter på grundval av konsekvent tillämpade och sakligt motiverade redovisningsprinciper samt att det klart anges vilka principer för kostnadsredovisning som tillämpas (artikel 3a.1). Enligt första stycket skall granskningen utföras av den eller de som granskar företagets ordinarie räkenskaper (företagets revisor). Granskningen skall bl.a. avse huruvida en öppen redovisning och separat redovisning fullgjorts i enlighet med denna lag. Detta inne- fattar såväl skyldigheten att upprätta redovisningarna som skyldigheten att upprätta redovisningarna på rätt sätt. Revisorn skall enligt andra stycket utfärda ett särskilt intyg över granskningen. Intyget skall lämnas till stämman och styrelsen.