prop · GS03105 · 2005-03-22 00:00:00 — Regeringens proposition 2004/05:105 Regeringen överlämnar denna proposition till . (Utbildnings- och ) I propositionen föreslås att skyldigheten att vidarebefordra TV-sänd- ningar i kabelnät skall avse högst fyra sända programtjänster som sänds av tillståndshavare vars verksamhet finansieras genom TV- avgifter enligt lagen (1989:41) om TV-avgift. Fram till skall också högst en programtjänst som sänds av en annan till- ståndshavare vidaresändas. I kabelnät där det förekommer TV-sändningar med såväl analog som digital teknik föreslås att två programtjänster som sänds av tillståndsha- vare vars verksamhet finansieras genom TV-avgifter samt, till den 1 feb- ruari 2008, en programtjänst som sänds av en annan tillståndshavare skall sändas vidare med analog teknik. De nya reglerna föreslås i huvudsak träda i kraft . För- slaget om att sändningsplikten för den programtjänst som inte finansieras med TV-avgifter tas bort föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844)........................................................................... 2.2Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844)........................................................................... Ärendet och dess beredning............................................................. Bakgrund och utgångspunkter......................................................... 5.2Europeiska konventionen angående skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna .......... Radio- och TV-lagen......................................................... Direktivet om samhällsomfattande tjänster ...................... 5.6Direktivet om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television...... Överväganden och förslag............................................................... Skall vidaresändningsplikten finnas kvar?........................ 6.2Vilka distributionsformer och vilka nät skall omfattas av 6.3Vilka programtjänster skall vidaresändningsplikten Nät med analog och digital sändningsteknik .................... 8.1Förslaget till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844) enligt avsnitt 2.1 ............................................ 8.2Förslaget till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844) enligt avsnitt 2.2............................................. Bilaga 1 Sammanfattning (SOU 2003:109)......................................... Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser.......................................... Bilaga 4 Sammanfattning (SOU 2004:39)........................................... Bilaga 6 Förteckning över remissinstanser.......................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... Regeringen föreslår att antar regeringens båda förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:84). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § och 8 kap. 1 § radio- och TV-lagen (1996:844) skall ha följande lydelse. För sändningar genom tråd som genom tråd endast om sändningen når 100 hushåll eller färre gäller når fler än 100 bostäder. endast 8 kap. 1 § samt i yttrande- föreskrivs i 8 kap. 1 § första stycket frihetsgrundlagen endast 1 kap. 2 och 3 §§. gäller dock för sändningar som når fler än tio bostäder. Inga andra bestämmelser i ytt- randefrihetsgrundlagen än 1 kap. 2 genom tråd som når 100 bostäder Var och en som äger eller annars Var och en som äger eller annars förfogar över en anläggning för förfogar över ett elektroniskt kom- munikationsnät som används för sänds vidare till allmänheten och överföring av TV-sändningar till varifrån sändningarna når fler än allmänheten genom tråd skall, om tio bostäder skall se till att de ett betydande antal hushåll som är boende i fastigheter som är anslutna till nätet använder det anslutna till anläggningen kan ta som sitt huvudsakliga medel för att emot TV-sändningar som sker med ta emot TV-sändningar, se till att tillstånd av regeringen och som är de boende i de anslutna hushållen avsedda att tas emot i området utan kan ta emot TV-sändningar som sker med tillstånd av regeringen och som kan tas emot i området sändningar för vilka sändningstill- utan villkor om särskild betalning. ståndet har förenats med krav på Skyldigheten gäller endast för TV- opartiskhet och saklighet samt ett sändningar för vilka sändningstill- villkor om ett mångsidigt program- ståndet har förenats med krav på utbud där det skall ingå nyheter. opartiskhet och saklighet samt ett 1Senaste lydelse 1998:1713. 2Senaste lydelse 1998:1713. villkor om ett mångsidigt program- utbud där det skall ingå nyheter. sådan sändningsplikt gäller endast om förutsättningarna för vidare- om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk är uppfyllda. emot på ett tillfredsställande sätt stycket skall kunna tas emot på ett och utan kostnad för själva mottag- Ett program som har sänts kostnad för själva mottagningen. ut enbart med digital teknik behö- ver sändas vidare endast om det sänds andra program i anlägg- ningen med digital teknik. behöver då sändas vidare endast sändningar som en tillståndshavare stycket gäller även TV-sändningar genomför för att uppfylla skyldig- som en tillståndshavare genomför heten att sända till hela landet eller för att uppfylla skyldigheten att till delar av landet, men där sättet sända till hela landet eller till delar att sända inte kräver regeringens av landet, men där sättet att sända inte kräver regeringens tillstånd. stycket omfattar högst tre stycket omfattar inte fler än sända TV-program som sänds av 1. fyra programtjänster som finansieras genom anslag från TV- vars verksamhet finansieras genom avgiften enligt lagen (1989:41) om TV-avgifter enligt lagen (1989:41) TV-avgift och högst ett TV-pro- om TV-avgift, och gram som sänds av en annan till- 2. en programtjänst som sänds av en annan tillståndshavare. I nät där TV-sändningar sker med både analog och digital teknik analog teknik av minst två pro- gramtjänster som avses i fjärde stycket 1, om de sänds eller har sänts ut med analog teknik. samma förutsättningar skall också den programtjänst som avses i fjärde stycket 2 sändas analogt. övrigt får vidaresändning ske med gäller inte för en anläggning där ett stycket gäller inte för en anlägg- begränsat antal TV-program förs ning där ett begränsat antal TV- fram till abonnenterna genom ett program förs fram till abonnen- kopplat telenät med hjälp av digital terna genom ett allmänt kommuni- kationsnät, som består av parkabel Sändningsplikten omfattar inte sändningar som sker med stöd av tillstånd till vidaresändning enligt 3 kap. 5 §. av metall, med hjälp av digital tek- Prop. 2004/05:105 nik. Sändningsplikten enligt första stycket omfattar inte sändningar som sker med stöd av tillstånd till vidaresändning enligt 3 kap. 5 §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för elektroniska kommunika- tionsnät som är i bruk vid ikraftträdandet, i den mån de tar emot TV- sändningar som sker med analog teknik. 3.De programtjänster som vid ikraftträdandet sänds ut med analog teknik och som enligt äldre föreskrifter skall vidaresändas, skall sändas vidare enligt vad som följer av de nya föreskrifterna så länge de villkor som anges i 8 kap. 1 § första stycket gäller. Sändningsplikten för den programtjänst som avses i 8 kap. 1 § fjärde stycket 2 skall dock upphöra att gälla . Sändningsplikten enligt första stycket omfattar inte fler än fyra programtjänster som sänds sam- tidigt av tillståndshavare vars verksamhet finansieras genom TV-avgifter enligt lagen (1989:41) om TV-avgift.I nät där TV-sändningar sker med både analog och digital teknik skall vidaresändning ske med analog teknik av minst två pro- gramtjänster som avses i fjärde stycket, om de sänds eller har sänts ut med analog teknik. I övrigt får vidaresändning ske med digital teknik. Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen Härigenom föreskrivs att 8 kap. 1 § radio- och TV-lagen (1996:844) skall ha följande lydelse. Lydelse enligt avsnitt 2.1 Var och en som äger eller annars förfogar över ett elektroniskt kom- munikationsnät som används för överföring av TV-sändningar till all- mänheten genom tråd skall, om ett betydande antal hushåll som är anslutna till nätet använder det som sitt huvudsakliga medel för att ta emot TV-sändningar, se till att de boende i de anslutna hushållen kan ta emot TV-sändningar som sker med tillstånd av regeringen och som kan tas emot i området utan villkor om särskild betalning. Skyldigheten gäller endast för TV-sändningar för vilka sändningstillståndet har förenats med krav på opartiskhet och saklighet samt ett villkor om ett mångsidigt pro- gramutbud där det skall ingå nyheter. En sådan sändningsplikt gäller endast om förutsättningarna för vidaresändning enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk är uppfyllda. TV-sändningar enligt första stycket skall kunna tas emot på ett till- fredsställande sätt och utan kostnad för själva mottagningen. Sändningsplikten enligt första stycket gäller även TV-sändningar som en tillståndshavare genomför för att uppfylla skyldigheten att sända till hela landet eller till delar av landet, men där sättet att sända inte kräver regeringens tillstånd. Sändningsplikten enligt första stycket omfattar inte fler än 1. fyra programtjänster som sänds av tillståndshavare vars verksamhet finansieras genom TV-avgifter enligt lagen (1989:41) om TV-avgift, och 2. en programtjänst som sänds av en annan tillståndshavare. I nät där TV-sändningar sker med både analog och digital teknik skall vidaresändning ske med analog teknik av minst två pro- gramtjänster som avses i fjärde stycket 1, om de sänds eller har sänts ut med analog teknik. Under samma förutsättningar skall också den programtjänst som avses i fjärde stycket 2 sändas analogt. I övrigt får vidaresändning ske med digital teknik. Sändningsplikten enligt första stycket gäller inte för en anläggning där ett begränsat antal TV-program förs fram till abonnenterna genom ett allmänt kommunikationsnät, som består av parkabel av metall, med hjälp av digital teknik. Sändningsplikten enligt första stycket omfattar inte sändningar som sker med stöd av tillstånd till vidaresändning enligt 3 kap. 5 §. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Prop. Regeringen beslutade att bemyndiga chefen för departementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att analysera och överväga behovet av ändringar i framför allt radio- och TV-lagen (1996:844) och lagen (1989:41) om TV-avgift samt föreslå de lagänd- ringar som föranleds av övervägandena (dir. 2000:43). Utredningen antog namnet Radio- och . Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2001:11), (dir. 2003:30), (dir. 2003:100), (dir. 2003:121), (dir. 2004:69) och (dir. 2004:131). överlämnade utredningen delbetänkandet Must carry (SOU 2003:109). En sammanfattning av delbetänkandet finns i bilaga 1. Delbetänkandets lagförslag finns i bilaga 2. Delbetänkandet har remissbehandlats. En förteckning av remissinstan- serna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissvaren finns tillgäng- lig i (dnr U2005/369/Me). överlämnade utredningen även delbetänkandet Nytt regel- verk för marksänd digital-TV (SOU 2004:39). En sammanfattning av delbetänkandet finns i bilaga 4. Delbetänkandets lagförslag finns i bilaga 5. Även detta delbetänkande har remissbehandlats. En förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 6. En sammanställning av delar av dessa svar finns tillgängliga i (dnr U2005/466/Me). Propositionen har utarbetats i samarbete med och Miljö- partiet de gröna. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets ytt- rande över det lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Lagrådets synpunkter har i huvudsak följts. I övrigt behandlas Lagrådets synpunkter i avsnitt 6.3, 6.5 och 8. Därutöver har redaktionella ändringar gjorts. 4 Bakgrund och utgångspunkter beslutade att de digitala TV-sändningarna skall byggas ut och att de analoga TV-sändningarna skall upphöra efter en övergångsperiod (prop. 2002/03:72, bet. 2002/03:KU33 och rskr. 2002/03:196). Nedläggningen av de analoga TV-sändningarna skall ske etappvis och påbörjas tidigast när lagstiftningen om skyldighet att vidaresända vissa TV-program i kabelnät har anpassats till att alla marksändningar är digitala. De analoga sändningarna skall ha upphört helt . beslutade regeringen propositionen Digitala TV- sändningar (prop. 2003/04:118). I propositionen föreslås att de digitala marksändningarna av AB:s och Utbild- ningsradio AB:s TV-program skall byggas ut så att de får samma räck- Prop. 2004/05:105 vidd som företagens analoga marksändningar. Det innebär att ca 99,8 procent av befolkningen kommer att kunna ta emot programmen i sina fasta bostäder. av befolkningen bör kunna ta emot digital marksänd TV från ytterligare minst en frekvenskanal. har beslutat i enlighet med regeringens förslag (bet. 2003/04:KU24, rskr. 2003/04:231). Regeringen beslutade därefter direktiv till en kommission för övergång till digital marksänd TV (dir. 2004:32). Kommissionen lade den 27 sep- tember fram en plan för den första etappen för teknikövergången. I en skrivelse till regeringen har angett att samtliga större sän- darstationer kommer att ha försetts med digital sändarutrustning före . Det innebär att av befolkning då kommer att kunna ta emot digitala sändningar från mark- nätet. Regeringen beslutade att nedläggningen av de analoga marksändningarna skall inledas i och samt på . I delbetänkandet Must carry lämnas förslag om vidaresändningspliktens omfattning, vilka distributionsformer som skall omfattas av vidaresänd- ningsplikten och reglering av vissa ersättningsfrågor. I delbetänkandet Nytt regelverk för marksänd digital-TV redovisar utredningen övervä- ganden och förslag som i huvudsak rör frågor om ett fristående opera- törsföretag och tillståndsgivning, men också ytterligare förslag som rör vidaresändningsplikten. När det gäller det sist nämnda betänkandet behandlas i denna proposition endast förslaget om att en tillståndshavare vars programtjänst omfattas av vidaresändningsplikt skall tillhandahålla den programbärande TV-signalen till den som är skyldig att sända programtjänsten vidare. Genom 2 kap. 1 § 1 regeringsformen (RF) är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet. I yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) regleras närmare vad yttrandefriheten i bl.a. radio- och TV-pro- gram innebär och anges även uttömmande vilka begränsningar i denna som får göras. I 2 kap. 18 § RF föreskrivs att varje medborgares egendom är tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Begränsningar i rätten att driva näring eller utöva yrke får enligt 2 kap. 20 § RF införas endast för att skydda angelägna allmänna intressen och aldrig i syfte att ekonomiskt gynna vissa personer eller företag. 5.2 Europeiska konventionen angående skydd för de Prop. 2004/05:105 mänskliga rättigheterna och de grundläggande Artikel 10 i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () slår fast att var och en har rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattar åsikts- frihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offent- lig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser. Arti- keln hindrar inte en stat från att kräva tillstånd för radio-, televisions- eller biografföretag. Utövandet av de nämnda friheterna medför ansvar och skyldigheter. Enligt andra punkten i artikeln får därför utövandet underkastas sådana formföreskrifter, villkor, inskränkningar eller straff- påföljder som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga. Härmed avses hänsyn till statens säkerhet, till den territori- ella integriteten eller den allmänna säkerheten, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral eller för annans goda namn och rykte eller rättigheter, för att förhindra att förtroliga underrät- telser sprids eller för att upprätthålla domstolars auktoritet och opartisk- het. I första tilläggsprotokollet (d. ) till konventionen finns vidare en artikel som föreskriver skydd för enskilds egendom (artikel 1). Enligt 1 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) är varje svensk medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad rätt att i ljudra- dio, television och vissa liknande överföringar samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst. Av 3 kap. 2 § YGL följer emellertid att friheten att sända radiopro- gram (vilket även inkluderar TV-program) på annat sätt än genom tråd får regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och vill- kor att sända. Anledningen till att det inte råder fullständig etablerings- frihet för TV-sändningar är att det av tekniska skäl är nödvändigt att reglera radiospektrum (prop. 1990/91:64 s. 116). Frekvensutrymme är en begränsad naturresurs som kräver noggrann planering, reglering och kontroll för att denna skall kunna användas på ett så effektivt sätt som möjligt. För trådsändningar gäller däremot den grundläggande principen om etableringsfrihet som slås fast i 3 kap. 1 § första stycket YGL. Där stad- gas att varje svensk medborgare och svensk juridisk person har rätt att sända radioprogram genom tråd. Enligt andra stycket hindrar inte den frihet som följer av första stycket att det i lag meddelas föreskrifter i fråga om bland annat skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhe- tens intresse av tillgång till allsidig upplysning. Inskränkningar i etable- ringsfriheten får också under vissa förutsättningar göras för att öka kon- kurrensen i trådnäten, för stärkt abonnentinflytande och för att stoppa sändningen av ett utbud som inriktas på våldsframställningar, pornogra- Prop. 2004/05:105 fiska bilder eller hets mot folkgrupp. I fråga om sådana begränsningar i sändningsrätten som avses i 3 kap. 1 och 2 §§ YGL gäller enligt 3 § samma grundlag vad som föreskrivs om begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap. 12 § andra femte styckena och 13 § RF. Radio- och TV-lagen (1996:844) innehåller föreskrifter om sändningar av ljudradio- och TV-program. I 8 kap. radio- och TV-lagen finns bestämmelser om vidaresändningar i kabelnät. Enligt 8 kap. 1 § skall var och en som äger eller annars förfogar över en anläggning för trådsänd- ning där TV-program sänds vidare till allmänheten och varifrån sänd- ningarna når fler än tio bostäder se till att de boende i fastigheter som är anslutna till anläggningen kan ta emot TV-sändningar som sker med till- stånd av regeringen och som är avsedda att tas emot i området utan vill- kor om särskild betalning. Skyldigheten gäller endast för sändningar för vilka sändningstillståndet har förenats med krav på opartiskhet och sak- lighet samt ett villkor om ett mångsidigt programutbud där det skall ingå nyheter. Enligt 1 § andra stycket skall sändningar som omfattas av vidaresänd- ningsplikt kunna tas emot på ett tillfredsställande sätt och utan kostnad för själva mottagningen. Ett program som har sänts ut enbart med digital teknik behöver sändas vidare endast om det sänds andra program i anläggningen med digital teknik. Det behöver då sändas vidare endast digitalt. Enligt 1 § tredje stycket gäller sändningsplikten även sändningar som en tillståndshavare genomför för att uppfylla skyldigheten att sända till hela landet eller till delar av landet, men där sättet att sända inte kräver regeringens tillstånd. I 1 § fjärde stycket slås fast att sändningsplikten enligt första stycket omfattar högst tre sända TV-program som sänds av tillstånds- havare vars verksamhet finansieras genom anslag från TV-avgiften enligt lagen (1989:41) om TV-avgift och högst ett TV-program som sänds av en annan tillståndshavare. I punkten 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1998:1713) om änd- ring i radio- och TV-lagen föreskrivs att de sändningar som enligt 8 kap. 1 § första stycket i dess äldre lydelse skall sändas vidare i kabelnät skall sändas vidare enligt de nya föreskrifterna så länge de villkor som anges i 8 kap. 1 § första stycket i dess nya lydelse är upp- fyllda. Detta innebär att nätinnehavarna inte kan utesluta ett sådant pro- gram till förmån för ett annat program. Så länge de tillståndsvillkor som gäller för programtjänsterna SVT1, SVT2 och TV4 är i kraft kommer därför sändningsplikten fortsätta att gälla, om inte villkoren änd- ras i berört hänseende. Enligt 1 § femte stycket gäller skyldigheten enligt första stycket inte för en anläggning där ett begränsat antal TV-program förs fram till abon- nenterna genom ett kopplat telenät med hjälp av digital teknik. Av 1 § sista stycket framgår att sändningsplikten inte omfattar sänd- Prop. 2004/05:105 ningar som sker med stöd av tillstånd till vidaresändning enligt 3 kap. I 2 § anges att var och en som förfogar över en anläggning för tråd- sändning där TV-program vidaresänds till allmänheten och varifrån sändningarna når fler än 100 bostäder skall i varje kommun där han eller hon har en sådan anläggning kostnadsfritt tillhandahålla ett särskilt bestämt utrymme för sändningar av TV-program från ett eller flera av Radio- och utsedda företag (lokala kabelsändarföretag). Enligt 3 § gäller vad som sägs i 1 och 2 §§ inte om vidaresändningarna i anläggningen endast avser TV-program från sändare på jordytan på lägre frekvens än 3 gigahertz. I 4 § anges att den som vidaresänder TV-program med hjälp av radio- vågor på frekvens över 3 gigahertz skall i varje kommun där han eller hon bedriver en sådan verksamhet kostnadsfritt tillhandahålla ett särskilt bestämt utrymme för sändningar av TV-program från ett eller flera lokala kabelsändarföretag. Enligt 6 § får Radio- och medge undantag från skyldighe- terna enligt 1, 2 och 4 §§ om det finns särskilda skäl till det. Enligt 10 kap. 9 § första stycket p. 3 och andra stycket andra meningen får Radio- och förelägga bland annat den som åsidosätter bestämmelserna om sändningsplikt (8 kap. 1 §) att följa bestämmelserna. Ett föreläggande får förenas med vite. Av 13 kap. 3 § framgår att beslut av Radio- och om före- lägganden som har förenats med vite enligt 10 kap. 9 § första stycket p. 3 får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Av 13 kap. 2 § följer att även beslut av Radio- och enligt 8 kap. 6 § om bl.a. undantag från sändningsplikt får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Att det skall vara möjligt att påkalla domstolsprövning av beslut som rör rätten att sända radioprogram framgår av 3 kap. 5 § YGL. 5.5Direktivet om samhällsomfattande tjänster Inom Europeiska unionen antogs 2002 ett moderniserat regelverk på området för elektroniska kommunikationer. Regelverket, som omfattar fem harmoniseringsdirektiv, bestående av ett ramdirektiv och fyra särdi- rektiv, samt ett beslut om radiospektrumpolitik inom gemenskapen, har i stora delar genomförts i svensk rätt genom lagen (2003:389) om elektro- nisk kommunikation. Bestämmelser om vidaresändningsskyldighet finns i och rådets direktiv /22/EG av om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (USO- direktivet).