prop · GS03114 · 2005-03-23 00:00:00 — har aktivt verkat för medlemskap för alla EU- medlemmar i regimerna. Huvudskälen är önskvärdheten av en principiell positiv inställning till regimerna som öppna fora både för att stärka exportkontrollen inom EU och för att underlätta arbetet där och i regimerna. Genom beslut i NSG och AG 2004 är nu samtliga EU-länder medlemmar i dessa regimer. Trots intensiva ansträngningar från EU:s sida har vissa av EU:s nya medlemsländer ännu inte upptagits som medlemmar i och WA. Ett syfte flera grupper Frågan om exportkontroll behandlas i en rad olika grupper inom EU- samarbetet. På krigsmaterielområdet behandlas ämnet inom rådsarbetsgruppen COARM. Exportkontroll av produkter med dubbla användningsområden tas upp inom CONOP. I denna grupp samordnas EU:s gemensamma agerande i politiska frågor inom exportkontrollregimerna. De konventionella vapenfrågor som behandlas i Wassenaararrangemanget diskuteras även i COARM. Rådsarbetsgruppen för EG-förordning 1334/2000 behandlar listförändringar i relation till alla regimer. har även tillsammans med andra medlemsländer inom EU drivit frågan om ett förenklat system för att behandla exportkontrollfrågor i . Ett av förslagen är upprättandet av en gemensam politisk och teknisk arbetsgrupp för exportkontroll. Önskvärdheten härav har ytterligare understrukits under samordningen av EU-ståndpunkter inom EU gällande medlemskapsfrågan i regimerna. mot spridning av massförstörelsevapen tog initiativ till en diskussion inom EU om hur unionens gemensamma politik avseende massförstörelsevapen kunde utvecklas och förstärkas. Initiativet resulterade i grundläggande principer för en strategi och handlingsplan som antogs av EU:s stats- och regeringschefer vid i . En vidareutvecklad och mer utförlig strategi antogs av EU:s stats- och regeringschefer vid i samma Skr. 2004/05:114 år. I strategin fastslås bl.a. EU:s stöd för en stark nationell samt internationellt samordnad exportkontroll. Arbetet ska inriktas på att understryka EU:s roll som en ledande samarbetspartner i de multilaterala exportkontrollregimerna och att stödja EU:s tillträdande medlemsländers ansökningar om medlemskap i dessa regimer. Handlingsplanen innefattar en serie konkreta åtgärder på exportkontrollområdet. Dessa handlar om att på olika sätt stärka exportkontrollen i det utvidgade , att bistå tredje land med tekniskt stöd på exportkontrollområdet samt att verka för ett förstärkt informationsutbyte om spridningsrisker i exportkontrollregimerna. 17Samarbetet inom de multilaterala exportkontrollregimerna Vad är massförstörelsevapen? har frågan om icke-spridning av massförstörelsevapen stått högt på den internationella dagordningen. Skälen härtill är framför allt att vissa länder i instabila regioner söker få tillgång till massförstörelsevapen samt indikationer på ett ökat intresse från icke-statliga aktörer att anskaffa massförstörelsevapen. Efter dåden i har terroristhotet stått i särskild fokus. Med massförstörelsevapen avses kärnvapen samt kemiska och biologiska stridsmedel. Därutöver inkluderas vissa vapenbärare, som ballistiska missiler med lång räckvidd och kryssningsmissiler, i arbetet för att hindra spridningen av massförstörelsevapen. Begreppet icke- spridning avser de multilaterala åtgärder som vidtas för att stävja spridningen av massförstörelsevapen. Dessa åtgärder har framförallt tagit sig uttryck i dels ett antal internationella avtal och dels ett antal mer informella s.k. exportkontrollregimer. Avseende de internationella avtalen kan särskilt nämnas fördrag om förhindrande av spridning av kärnvapen (NPT), konvention om förbud mot utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt deras förstöring (BTWC) samt konvention om förbud mot utveckling, produktion, lagring och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring (CWC). är part i alla tre konventionerna (jfr SÖ 1970:12; SÖ 1976:18 samt SÖ 1993:28). Genom NPT förpliktar sig icke-kärnvapenstaterna att inte ta emot eller tillverka kärnvapen, som de fem kärnvapenmakterna åtar sig att nedrusta. Vidare åtar sig parterna under fördragets artikel III att inte överföra atområbränsle eller särskilt klyvbart material, eller utrustning Skr. 2004/05:114 eller materiel som särskilt konstruerats för tillverkning av särskilt klyvbart material, till någon icke-kärnvapenstat med mindre än att materialet eller utrustningen står under det internationella atomenergiorganets () kontroll. I enlighet med artikel III i BTWC åtar sig parterna bl.a. att varken direkt eller indirekt överföra utrustning som kan användas för produktion av biologiska stridsmedel. Likaledes föreskriver artikel I i CWC att parterna inte direkt eller indirekt skall överföra kemiska stridsmedel till någon annan stat. Även om de internationella avtalens primära syfte är att förhindra spridning av massförstörelsevapen och nedrusta så innehåller alla tre också bestämmelser om att parterna skall främja handel för fredliga ändamål. Detta bottnar i att en betydande del av de aktuella produkterna och teknologierna har dubbla användningsområden, dvs. de utgör produkter som kan användas för både civila och militära ändamål. För att underlätta det internationella samarbetet för icke-spridning av massförstörelsevapen har ett fyrtiotal länder slutit sig samman i ett antal multilaterala exportkontrollregimer: (), (), Australiengruppen (AG), Missilteknologikontrollregimen (MTCR) samt Wassenaararrangemanget (WA). Deltagande länder i dessa regimer redovisas i bilaga 4. Regimernas syfte är att identifiera varor och teknologier som kan användas för framställning av massförstörelsevapen, och vars utförsel således bör kontrolleras på ett samordnat sätt av medlemmarna, samt att utbyta information om spridningsrisker. Arbetet omfattar också kontakter med tredje land för att främja regimernas icke-spridningsmålsättningar. Exportkontrollregimerna skiljer sig från de ovannämnda internationella avtalen genom att de inte är baserade på några folkrättsligt bindande avtal. Grunden för samarbetet står närmast att finna i en gemensam vilja att förhindra spridning av massförstörelsevapen samt i nationell lagstiftning som möjliggör exportkontroll av de varor och teknologier som har identifierats såsom strategiska produkter. Deltagande i regimerna underlättar vidare uppfyllandet av de folkrättsliga förpliktelserna i de ovan nämnda internationella avtalen om att inte direkt eller indirekt bistå en annan stat att anskaffa massförstörelsevapen. Grundläggande begrepp inom regimerna Två nyckelbegrepp i det multilaterala samarbetet är avslag (denials) och no undercut. Med det begreppet avses att en medlem i en regim som har nekat ett utförseltillstånd för en specifik transaktion med hänvisning till regimens målsättningar (ett s.k. avslag) förväntas informera de övriga medlemmarna om sitt beslut. De övriga förväntas då konsultera den stat som utfärdade detta avslag om de avser besluta om utförseltillstånd för en motsvarande transaktion. Detta konsultationsförfarande brukar benämnas som principen om no undercut. Systemet med att meddela avslag Skr. 2004/05:114 tillämpas inom NSG, AG, MTCR samt WA. konsultationer tillämpas inom NSG, AG och MTCR. Terroristattackerna i och förorsakade massförstörelse utan att massförstörelsevapen i traditionell bemärkelse kom till användning. Spridningen av mjältbrandsbakterier i visade att biologiskt material, som kan användas som biologiskt stridsmedel, hade kommit i orätta händer. Dessa händelser och risken för att terrorister får tillgång till massförstörelsevapen genom export har i hög grad bidragit till att samarbetet inom de multilaterala exportkontrollregimerna också kommit att inriktas på terroristhotet. Ett första steg har varit att uttryckligen fastslå i regimernas grunddokument att ett av syftena med verksamheten just är att förhindra spridning av produkter med dubbla användningsområden till terrorister. En sådan ändring genomfördes i Wassenaararrangemanget 2001, i Australien- gruppen och NSG 2002 samt i MTCR 2003. En annan åtgärd är att det informationsutbyte som äger rum inom regimerna även inriktas på spridningsriskerna till icke-statliga aktörer, som kan finnas i alla länder. Generalklausulen (catch-all) För att ytterligare stärka exportkontrollen har regimerna också inriktat sitt arbete på att införa en s.k. generalklausul i riktlinjerna för sin verksamhet (för ytterligare förklaring av begreppet, se Förklaringar i bilagedelen). Genom bestämmelser om en generalklausul ges en legal grund för att även kunna kontrollera export av sådana produkter och teknologier som inte är uppförda på regimernas kontrollistor, om det finns skäl att misstänka att de kan komma att användas för tillverkning av massförstörelsevapen och deras vapenbärare. AG införde en generalklausul 2002. I MTCR och WA skedde detta 2003 och i NSG 2004. EU, som redan har denna mekanism i förordning 1334/2000, har varit drivande i arbetet på området, liksom . (), som bildades , behandlar frågor om exportkontroll avseende det nukleära icke-spridningsfördraget (NPT). Kommittén fastställer vad som menas med utrustning och materiel som särskilt konstruerats för tillverkning av särskilt klyvbart material enligt fördragets artikel III. NPT föreskriver att export av sådan utrustning och materiel till en icke-kärnvapenstat, liksom atområbränsle och särskilt klyvbart material, endast får ske om det klyvbara materialet underställs IAEA-kontroll. Utrustningen och materielen anges i kommitténs kontrollista, som kontinuerligt uppdateras i ljuset av den tekniska Listan finns återgiven i informationscirkulär nr 209 Skr. 2004/05:114 (INFCIRC/209/Rev.2). arbete inriktades närmast på förberedelser inför NPT:s nästa översynskonferens . Därvid behandlades frågor rörande riktlinjerna för kommitténs verksamhet samt information om kommitténs roll och arbete inom ramen för NPT. () har sitt ursprung i den s.k. "", som bildades bl.a. mot bakgrund av den kärnsprängning som genomförde . NSG:s arbete avser exportkontroll av dels sådana produkter som kan användas för framställning av kärnämne för vapenbruk och dels produkter med dubbla användningsområden som kan användas vid tillverkning av kärnvapen. Produkterna finns återgivna i informationscirkulär nr 254, som innehåller en kontrollista för respektive varugrupp (INFCIRC/254/Rev.7/Part 1 och INFCIRC/254/Rev.6/Part 2). slutförde NSG arbetet för att införa en generalklausul i riktlinjerna för sin verksamhet. Därmed har alla exportkontrollregimerna infört en sådan klausul. vidtogs vidare åtgärder på svenskt initiativ för att ytterligare stärka informationsutbytet i NSG om spridningsrisker. Utvecklingen i och på det kärntekniska området liksom avslöjandet av A.Q. Khans spridningsnätverk följdes noga. Arbete bedrevs på ett antal områden i syfte att skärpa NSG:s villkor för leverans av varor på kontrollistorna. , , och upptogs som nya medlemmar. Därigenom är alla de fem kärnvapenstaterna och EU:s samtliga medlemsländer nu företrädda i NSG. Australiengruppen (AG) bildades på initiativ av . Dess verksamhet syftar till att harmonisera deltagarländernas exportkontroll för att förhindra spridning av kemiska och biologiska vapen till såväl stater som terroristgrupper. Ursprungligen omfattade gruppens verksamhetsområde endast kemikalier och kemisk tillverkningsutrustning. 1990 beslutades dock att utöka gruppens kontrollistor till att även omfatta mikroorganismer, toxiner samt viss tillverkningsutrustning för biologiska stridsmedel. vidtog AG olika åtgärder för att minska riskerna för att produkter på de kemiska och biologiska områdena avleds för icke- fredliga ändamål. Åtgärderna inriktas på effektiviteten i nationella exportkontrollsystem, transporter i transit och förmedlande verksamhet i handeln med produkter inom regimens verksamhetsområde. Vidare beslöts att uppföra nio nya kemikalier och fem nya sjukdomsframkallande mikroorganismer (patogener) på regimens kontrollistor. Regimen står vidare beredd att biträda i genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolution . , , , och upptogs som nya medlemmar i . I och med detta omfattar Skr. 2004/05:114 medlemskretsen nu samtliga EU-länder. Missilteknologikontrollregimen (MTCR) grundar sig på ett amerikanskt initiativ . Dess verksamhet gäller exportkontroll av fullständiga missilsystem (inklusive ballistiska missiler, raketer och missiler för rymduppskjutningar samt sondraketer) och andra obemannade luftfarkoster (inklusive kryssningsmissiler, mål- och spaningsplattformar) med en räckvidd eller mer. Därutöver kontrolleras komponenter till sådana system samt andra produkter som kan användas för produktion av sådana missiler. MTCR inledde ett arbete syftande till att stärka exportkontrollen inom områdena immateriella överföringar, transit och omlastning samt förmedlande verksamhet. Vidare beslöts att upprätthålla MTCR:s intensiva kontakter med tredje land i icke-spridningsfrågor och att stödja FN:s säkerhetsråds resolution genom att bl.a. verka för att länder utanför regimen tillämpar MTCR:s kontrollistor. upptogs som ny medlem i regimen. Wassenaararrangemanget (WA) bildades som en efterträdare till det multilaterala exportkontrollsamarbete, som tidigare hade bedrivits inom ramen för Coordinating Committe on Multilateral Export Controls (COCOM). Syftet med regimens verksamhet är att bidra till regional och internationell säkerhet och stabilitet genom att främja transparens och ett ansvarsfullt agerande rörande överföringar av konventionella vapen och produkter med dubbla användningsområden och därigenom undvika destabiliserande ansamlingar. WA baserar sin verksamhet på föresatsen att handel med de varor som återfinns på kontrollistorna skall vara tillåten, men måste ske under kontrollerade former. WA har en bredare produktinriktning än övriga exportkontrollregimer. Två kontrollistor är fogade till regimens grunddokument: Munitions List, omfattande konventionell krigsmateriel, samt List of Dual-Use Goods and Technologies, omfattande produkter och teknologi med civila och militära användningsområden som inte återfinns på övriga regimers kontrollistor. Arbetet i WA inriktades främst på genomförandet av de beslut som fattats 2003 avseende regimens verksamhet. Härutöver var informationsverksamheten outreach en stor fråga. Bland annat genomfördes ett tekniskt möte med . Vidare hölls under svensk ledning WA:s första större informationsseminarium med deltaganade av över 130 representanter för ett femtiotal olika organisationer och Skr. 2004/05:114 intresserade stater utanför regimen. Liksom i de övriga regimerna stod även medlemskapsfrågan i centrum för arbetet. Vid plenarmötet kunde deltagarländerna enas om att acceptera ett av de sju länder som ansökt om medlemskap, nämligen . På det tekniska området ägnades betydande uppmärksamhet åt frågan om kontroll av mörkerseendeteknologi. Denna fråga är av starkt svenskt intresse och kommer att fortsätta diskuteras . lade en god grund för en fortsatt utveckling och fördjupning av arbetet inom regimen. Denna trend fortsatte och har goda chanser att vidareutvecklas . Information om Wassenaararrangemanget finns på webbplatsen . 18Svenskt ordförandeskap i () stod 2004 värd för NSG:s årliga plenarmöte, vilket hölls i . Vid mötet övertog ordförandeskapet i regimen från . kommer att inneha detta uppdrag till nästa plenarmöte , då tar över. Arbetet under ordförandeskapsåret inriktas främst på NSG:s kontakter med tredje land. Dessa syftar till att informera om NSG:s verksamhet, föra en dialog om icke-spridningsfrågor och främja anslutning till NSG:s riktlinjer för exportkontroll. Tekniskt bistånd från NSG:s sida för att stärka de nationella exportkontrollsystemen kan också komma ifråga. Verksamheten bedrivs bl.a. genom besök i de berörda huvudstäderna. På programmet står också seminarier. Genom ordföranden förs vidare en dialog med det internationella atomenergiorganet, , i frågor av ömsesidigt intresse. Ordföranden står också i kontakt med den kommitté som upprättats under FN:s säkerhetsråds resolution om bl.a. exportkontroll för att vid behov kunna bidra med NSG:s expertis på området. 19 Att sprida kontrollpolitiken s.k. outreach En EU-koordinerad informationsverksamhet om exportkontroll En stor del av det svenska nationella informationsarbetet om exportkontroll sköts av ISP. Även internationellt genomförs en omfattande informationsverksamhet. Denna verksamhet syftar till att förstärka det internationella exportkontrollsystemet genom att höja förståelsen för behovet av exportkontroll och de krav denna ställer. Arbetet inriktas främst på de länder och regioner som inte deltar aktivt i den multilaterala verksamheten inom regimerna och på Skr. 2004/05:114 krigsmaterielområdet. Dessa länder har ofta ett etablerat nationellt exportkontrollsystem, men saknar ett internationellt kontaktnät. den rena informationsverksamheten under möten och seminarier ges även tillfälle att ha en öppnare diskussion om olika problemområden och spridningsrisker. På så sätt ges möjlighet att utvidga det internationella samarbetet i frågor som engagerar de flesta ansvarstagande exporterande länder. Inom EU har medlemsländerna bedrivit informationsverksamhet och gjort uppvaktningar i länder utanför EU för samtal om exportkontrollpolitiken. Fokus har legat på EU:s uppförandekod för vapenexport och hur den fungerar i praktiken. beslöt medlemsländerna att systematisera denna verksamhet. Detta innebär att man har identifierat vilka länder som är aktuella för besök och seminarier, kontaktat dessa samt upprättat en databas över det arbete som görs både gemensamt av flera EU-länder och bilateralt mellan ett EU- land och ett annat land utanför EU. Avsikten är att denna verksamhet ska bli mer effektiv och att EU ska kunna ge ett enhetligt budskap om exportkontroll och de värderingar som styr det gemensamma EU-arbetet. Några av de regioner som legat i fokus är Central och , samt . En rad seminarier och konferenser på exportkontrollområdet har ägt rum , bl.a. i (exportkontroll), och (nordisk-baltiska exportkontrollmöten), , (effektiv gränskontroll), (EU:s uppförandekod, produkter med dubbla användningsområden), (EU:s uppförandekod) och (kontroll av lätta vapen m.m.). Svenska deltagare har inbjudits att göra presentationer och i vissa fall leda en del av verksamheten. Det finns ett stort intresse inom regimerna för att ha en god dialog med länder utanför regimerna och med intresseorganisationer. Syftet med dessa kontakter är att skapa öppenhet kring regimernas verksamhet, främja deras icke-spridningsmålsättningar och vid behov kunna erbjuda tekniskt bistånd för stärkande av de nationella exportkontrollsystemen. Verksamheten bedrivs inom ramen för regimernas s.k. outreach-program. I egenskap av regimens ordförande leder detta arbete i NSG. Ett flertal konferenser om exportkontroll har också hållits med aktivt svenskt deltagande. Bland annat höll Wassenaararrangemanget sitt första större informationsseminarium . Vidare genomfördes den årliga internationella exportkontrollkonferensen, i . Förutom det breda internationella arbetet agerade även regionalt, framförallt genom att bistå de baltiska grannländerna i det arbete som är förknippat med EU-inträdet. Det nordiskbaltiska samarbetet rörande exportkontrollfrågor har alltmer breddats och fördjupats. Som ett led i detta arbete sker numera regelbundna möten mellan företrädare för de nordiska och baltiska länderna. Mötena ger möjlighet till utbyte av information och överväganden rörande aktuella exportkontrollfrågor på såväl krigsmaterielområdet som området för produkter med dubbel användning. Arbetet har bl.a. fokuserat på att fortsatt främja de baltiska ländernas medlemskap i de multilaterala exportkontrollregimerna. Frågan om kontroll av immateriella överföringar (intangible transfers) av programvara eller teknologi är ett aktuellt problemområde som varit föremål för arbete i flertalet exportkontrollregimer och inom EU och i flera medlemsländer. Området berör såväl krigsmateriel som produkter med dubbla användningsområden. Överföringen kan ske främst via elektroniska medier (datanät och Internet) från ett land till ett annat. Teknologi kan också överföras verbalt (person-till-person) av bl.a. forskare, konsulter och andra experter. I EG-förordningen (1334/2000) definieras programvara som en samling av ett eller flera program eller mikroprogram som är lagrade i ett konkret uttrycksmedium. Med teknologi (teknik) avses specifik information som är nödvändig för utveckling, produktion eller användning av produkter. Informationen kan ha formen av teknisk assistans eller tekniska uppgifter. Elektronisk överföring via Internet står i fokus i det pågående arbetet. Elektronisk överföring av programvara och teknologi kräver särskild uppmärksamhet i exportkontrollen. Mot bakgrund av den tekniska utvecklingen riskerar elektronisk överföring att bli en svag länk i exportkontrollkedjan. Internet ger mycket goda möjligheter till överföring av programvara och teknologi. Nätets utbredning medför att exportkontrollerad teknologi och programvara kan lagras på för exportören okända och olämpliga platser. Antalet användare (sändare och mottagare) av Internet är mycket stort. För icke-statliga aktörer, t.ex. terrorister och organiserad brottslighet, är elektronisk överföring enkelt, billigt och säkert att utnyttja för sina syften. Det ökar risken för att terrorister använder överförd information för att framställa och/eller använda massförstörelsevapen. Användning av Internet ökar även deras möjligheter att genomföra informationsoperationer syftande till att sätta väsentliga samhällsfunktioner ur spel (s.k. cyberterrorism). I arbetet med exportkontroll är det särskilt angeläget att vidta åtgärder för att förhindra icke-tillåten elektronisk spridning av teknologi. Alla betydande exportörer, såväl för krigsmateriel som för produkter med dubbla användningsområden, använder Internet för att få del av samt att sprida teknologi. I tillverkning av produkter kan exportörerna använda insatsvaror från leverantörer i andra länder. En stor del av det praktiska Skr. 2004/05:114 samarbetet sköts numera med hjälp av Internet. kan bli omfattande, och det är svårt att identifiera var känsliga exportkontrollerade komponenter utvecklas och sätts in i sin slutprodukt. har igångsatt en fördjupad beskrivning och analys av möjligheter, hot och risker relaterade till Internet, av betydelse för exportkontroll vid elektronisk överföring av programvara och teknologi. Analysen genomförs av experter på berörda myndigheter och under medverkan av flera departement. Arbetet beräknas vara slutfört . Analysen skall utgöra underlag för det fortsatta arbetet på området att stärka den svenska exportkontrollen samt för agerande i EU och exportkontrollregimerna. 21Galileo ett europeiskt civilt positioneringssystem utvecklar den Europeiska Gemenskapen satellitnavigationssystemet . Avsikten är att det europeiska systemet blir ett alternativ och komplement till det amerikanska GPS- systemet, vilket är militärt men också används för civilt bruk. är civilt system och under civil kontroll. Galileo-signalerna kan dock användas av alla för olika ändamål, inkl. för att stödja nationell säkerhet. har i slutsatser åren 19992004 betonat den strategiska betydelsen av . har i slutsatser kommit överens om vilka signaltjänster som skall erbjuda under driftsfasen (planerad till 2008 ca 2032). beslöt rådet om igångsättning av faserna för tillverkning och drift i projektet, säkerhetsfrågor, igångsättningen av EU:s nyinrättade tillsynsmyndighet, och om den offentliga och privata finansieringen. skall bestå av ca 30 radionavigationssatelliter, ca 10 huvudsakliga markstationer och ett par kontrollcentraler. Satelliterna sänder navigations- och tidssignaler, som mottagare på marken eller i luften kan ta emot och registrera i form av tidsuppgifter och uppgifter om mottagarens lokalisering.