prop · GS03100d4 · 2005-04-14 00:00:00 — De relativa måtten av medianinkomsten11 utvecklas i stort sett parallellt, men på olika nivåer, vilket framgår av diagram 1.5. Andelen med svag ekonomi minskar enligt dessa mått när ekonomin utvecklas svagt och arbetslösheten ökar.12 Mot slutet av perioden ökar andelen i takt med att ekonomin förbättras. Ökningen är särskilt tydlig för 60 procentsnivån vilket 10Proposition 2002/03:100, bilaga 3. 11Den justerade disponibla medianinkomsten (uppräknat till prisnivå) var , 2003 var den . Den lägre gränsen ökade realt och den högre . 12Jämförbara värden finns bara samt . De streckade linjerna mellan dessa år är endast inritade för att visa vilket värde avseende 1991 som hör ihop med respektive tidsserie. 2004/05:100 BILAGA 3 betyder att andelen med inkomster mellan av medianinkomsten ökat . Med det absoluta måttet ökar tvärtom andelen i början och minskar . över hela perioden minskar andelen med låg inkomst enligt det absoluta måttet. Inkomsterna för gruppen med lägst inkomst ökar alltså realt, men ökningen var mindre än ökningen i medianinkomst. Därför ökar andelen med inkomst under den relativa gränsen. Slutsatsen blir att den nedre delen av fördelningen har varit förhållandevis stabil trots den dramatiska ekonomiska utvecklingen . Styrande för utvecklingen av hur många som hamnar under gränsen för låg inkomst är i stor utsträckning den valda gränsen i sig. Diagram 1.5 Andel med svag ekonomi 19912003 Källa: HEK, SCB, beräkningar Andelen med inkomster understigande av medianinkomsten ökade mest för de äldre (eller äldre) där andelen ökade (tabell 1.4). Minst är ökningen bland ungdomarna . De ålderspensionärer som har lägst inkomst är ofta äldre kvinnor som inte varit förvärvsaktiva och därför saknar ATP-poäng. Deras disponibla inkomst bestäms, om de söker bostadstillägg, av nivån på det särskilda bostadstillägget (SBTP). Nivån på SBTP ligger strax ovanför en schablonmässigt beräknad socialbidragsnivå och utvecklas i takt med konsumentpriserna. Medianinkomsten har ökat realt vilket medfört att SBTP-nivån successivt kommit att understiga av medianinkomsten för allt fler. 2004/05:100 BILAGA 3 Tabell 1.4 Andel med ekonomisk standard understigande av medianinkomsten 1995 och 2003 Källa: HEK, SCB, beräkningar Även för andra åldersgrupper kan en viss del av ökningen förklaras av att socialbidragsnivån inte ökat lika snabbt som medianinkomsten. De som varaktigt lever på socialbidrag har därför i ökad utsträckning fått en ekonomisk standard på av medianinkomsten. För att beskriva utvecklingen för individer i olika delar av inkomstfördelningen används ofta inkomstandelar. Dessa inkomstandelar beräknas som den andel av de totala inkomsterna som en viss grupp förfogar över. Inkomstandelen för decil 1 (dvs. de av befolkningen med lägst ekonomisk standard) minskade t.ex. från 2003. I toppen av fördelningen varierar inkomstandelarna däremot något mer mellan åren, framförallt om kapitalvinsterna inkluderas i inkomstbegreppet. I diagram 1.6 redovisas den översta decilens andel av disponibel inkomst. Den högsta decilens andel av disponibel inkomst inklusive kapitalvinster ökade från . Därefter har andelen sjunkit och 2003 var den . När kapitalvinsterna exkluderas blir utvecklingen mindre dramatisk, andelen var 1991, 2003.13 Diagram 1.6 Den högsta decilens inkomstandel 19912003 Källa: HEK, SCB, beräkningar I diagrammet har även de Gini-koefficienter som redovisades i diagram 1.3 lagts in (de gråa linjerna). Jämförelsen tyder på att utvecklingen av Gini-koefficienten i stor utsträckning beror av vad som händer med höginkomsttagarnas inkomster. Inom decil 10 har de med de allra högsta inkomsterna störst årlig variation i sina inkomstandelar. I diagram 1.7 redovisas den rikaste procentens (översta percentilens) andel av disponibel inkomst. Diagram 1.7 Den översta percentilens inkomstandel 1991 Källa: HEK, SCB, beräkningar Den hundradel av befolkningen som har högst disponibel inkomst (inklusive kapitalvinster) ökade sin inkomstandel från , därefter har andelen minskat och 2003 var den . Om kapitalvinster exkluderas var andelarna 1991, 2003. 13 Indelningen i inkomstgrupper är separat för de olika inkomstbegreppen. 1.3.6Har de rika blivit rikare? i ett internationellt perspektiv I avsnittet ovan analyserades hur inkomstandelen för den del av befolkningen som har högst ekonomisk standard har utvecklats . För att bättre förstå denna utveckling görs här en fördjupning. Dels förlängs den analyserade perioden så att utvecklingen kan följas, dels görs avgränsningen snävare så att de allra högsta inkomsterna kan studeras. Internationellt, framförallt i , har inkomstutvecklingen för de allra rikaste väckt stor uppmärksamhet. I en redovisning av tidsserier över den rikaste tiondelens, hundradelens samt tusendelens andel av de totala inkomsterna i respektive för perioden 19131998 konstateras bland annat att höginkomsttagarnas andel av inkomsterna ökat markant i men inte i Frankrike.14 De traditionella förklaringarna till att inkomstolikheterna ökar är att den teknologiska utvecklingen och globaliseringen förskjuter efterfrågan från lågproduktiv mot högproduktiv arbetskraft och att relativpriset, dvs. lönerna, för de högproduktiva därför ökar.15 En annan förklaring till att de allra högst betalda drar ifrån är stjärnteorin16, dvs. att ekonomin numera genom framförallt TV-mediet skapar ett fokus på verksamheters superstars som möjliggjort extrema ersättningsnivåer. Dessa teorier räcker dock inte till för att förklara det långsiktigt observerade förloppet. Förändrade sociala normer har också lyfts fram som en tänkbar förklaring.17 Även i finns tecken på att de med högst inkomster har ökat sitt avstånd till resten av befolkningen. Mest iögonfallande är de kraftigt höjda ersättningar som utgår till ett begränsat toppskikt inom det privata näringslivet. i (LO) belyser i sina årliga studier vad som sker för den så kallade makteliten. 14Piketty, T. and Saez, E. (2003), Income Inequality in the , , 118, 139. 15För en genomgång av de vanligaste förklaringarna till inkomstfördelningens utveckling se t.ex. , A.B. (2003), Income Inequality in Countries: Data and Explanations, CESifo working paper No. 16Rosen S., (1981), The Economics of Superstars, . 71, 845858. 17Piketty & Saez (2003). 2004/05:100 BILAGA 3 I den senaste studien redovisar LO bland annat hur inkomsterna av tjänst eller tillfällig förvärvsinkomst utvecklats för verkställande direktörer i 50 utvalda börsnoterade bolag. Studien visar att dessa direktörer ökade sina inkomster från motsvarigheten till 32 årslöner för en industriarbetare till 46 motsvarande löner . var motsvarande tjänsteställningar avlönade med mindre än 10 industriarbetarlöner. Det handlar här om ett mycket litet urval av unika tjänster som ger begränsat avtryck i inkomststatistiken. Som jämförelse kan nämnas att inkomsterna för top 100 C.E.O i ökat från 39 till 1000 gånger industriarbetarlönen mellan åren 1970 och 1999.18 Inkomstfördelningsundersökningen, som använts, medger inte en nedbrytning i tusendelar av befolkningen. Istället används databasen (se underbilaga) som är baserad på ett större urval av befolkningen. En fördel med förutom urvalsstorleken är att data finns tillgängliga ända . Den disponibla inkomsten kan dock inte följas varför analysen begränsas till att studera individuell bruttoinkomst. Utgångspunkten är sammanräknad nettoinkomst, ett inkomstbegrepp som förekommer i statistiken (och skattelagstiftningen) . Sammanräknad nettoinkomst består av inkomst av tjänst, inkomst av rörelse och inkomst av kapital. Efter skattereformen 1990 finns inte detta inkomstslag längre och för perioden 19912002 används summan av förvärvs- och kapitalinkomst inkl. sjöinkomst. De använda inkomstbegreppen beskrivs närmare i underbilagan. Kapitalvinst utgör inte ett årligt inkomstflöde. Kapitalvinst som realiseras ett visst år kan ha byggts upp och att hänföra sådana vinster till årsinkomsten blir då missvisande. Vidare har kapitalvinsterna hanterats på olika sätt i beskattningsprocessen vilket medför att de deklarerade värden som finns i registren inte är jämförbara . Kapitalvinster exkluderas av dessa skäl ur analysen. 18 Krugman, P. (2002), For Richer, , . 2004/05:100 BILAGA 3 Studien har avgränsats till individer som är eller äldre och har en positiv sammanräknad inkomst19 för att undvika att få med studerande och andra som inte etablerat sig på arbetsmarknaden. För att ge perspektiv på utvecklingen i jämförs resultaten genomgående med motsvarande resultat från , , och Nederländerna.20 Statistiken för övriga länder baseras på en annan typ av data och på andra metoder, resultaten är därför inte jämförbara. decilens inkomstandel är lägre i än i de övriga studerade länderna. Störst inkomstandel har decil 10 i . Utvecklingen har varit ganska odramatisk i , och medan fördelningen blivit ojämnare i och . Det är från de refererade studierna känt att inkomstutvecklingen varit mer dramatisk högre upp i fördelningen. I diagram 1.9 studeras utvecklingen för den tiondel inom decil 10, dvs. den översta percentilen, som har de högsta inkomsterna. De högsta inkomsternas utveckling I diagram 1.8 nedan redovisas hur stor del av inkomstsumman som gick till den tiondel av befolkningen med högst inkomster 19682003. Diagram 1.8 Den översta decilens inkomstandel Källor: beräkningar, Piketty & Saez (2003), (2003) samt (2005). I avsnitt 1.3.5 redovisades att den översta decilens andel av disponibel inkomst varierat mellan . När befolkningen istället delas in efter sammanräknad nettoinkomst har motsvarande inkomstandel varierat mellan 1989. Nivåerna är förhållandevis lika under jämförbara år. 19Samma avgränsning användes i en liknande undersökning: , K. (2004), Utvecklingen av de högsta inkomsterna i 19852002, TCO granskar nr 13/04. 20Följande datakällor har använts: & : Piketty, T. and Saez, E. (2003), Income Inequality in the , , 118, 139. : , A.B., and Piketty, T. editors, (2005), Top Incomes over the Twentieth Century, , volume 1. : , A.B. and Salverda, W. (2003), Top Incomes in the and the over the Twentieth Century, Nuffield Collage, . Diagram 1.9 Den översta percentilens inkomstandel Källor: beräkningar, Piketty & Saez (2003), (2003) samt (2005). De mönster som återfanns i tidigare diagram blir här tydligare. Utvecklingen i och, framförallt, i avviker kraftigt från övriga var andelen 1998 nästan hundradel av befolkningen med högst inkomst ökat från, som lägst, . Det är en liten ökning i ett internationellt perspektiv. En del av denna ökning kan dessutom förklaras av att inkomstbegreppet förändrades vid skattereformen 1990/1991.21 har andelen åter minskat något. För att tydliggöra utvecklingen för de allra högst betalda redovisas i diagram 1.10 inkomstandelen hos den bäst betalda tusendelen. Denna tusendel omfattar betydligt fler individer än de 50 verkställande direktörer som LO redovisar, datamaterialet medger dock inte ytter- 21 Se t.ex. , B., Hussénius, J. & , R. (1995), Fördelningseffekter av skattereformen, bilaga 5 till SOU 1995:104. En tusendel av befolkningen med denna typ inkomst motsvarade 3 800 personer 1968 och 6 200 personer 2003. Diagram 1.10 Den översta tusendelens inkomstandel Källor: beräkningar, Piketty & Saez (2003), Salverda (2003) samt (2005). Utvecklingen för den översta tusendelen följer i stora drag samma mönster som utvecklingen för den översta percentilen. Den ökande andelen blir dock tydligare. varierade andelen mellan i . Därefter har den ökat kraftigt och 1998 erhöll den tusendel med högst inkomster av inkomstsumman. I har de med högst inkomst en betydligt lägre andel av inkomstsumman, under större delen av perioden ligger andelen på nivåer kring en procent. har andelen ökat även i men med en betydligt lägre takt än i och . Även om ökningen i ett internationellt perspektiv framstår som mycket liten så ökade ändå den tusendel med högst inkomster sin andel av inkomstsumman från en knapp procent 2001. Denna ökning på kan dock till viss del förklaras av skattereformen 1990/1991. ökade andelen , från . har andelen minskat och var 2003 . Ett av de fördelningspolitiska nyckeltal som redovisas i tabell 1.1 avser marginaleffekten, dvs. den del av en inkomstökning som faller bort i form av ökad skatt, minskade bidrag och ökade avgifter. Höga marginaleffekter påverkar arbetsutbudet negativt genom att det minskar 2004/05:100 BILAGA 3 drivkrafterna för att utbilda sig, arbeta mer, byta arbete eller yrke eller att flytta till orter där arbete finns. Avvägningen mellan rimliga ersättningar och drivkrafter för arbete är av central betydelse. Å ena sidan bör ersättningarna utformas så att de ger rimliga villkor för den enskilde, å andra sidan bör de inte verka hämmande på arbetskraftsutbudet. När arbetskraften utnyttjas till sin fulla potential ökar också de långsiktiga tillväxtmöjligheterna i ekonomin. Drivkrafterna till arbete är emellertid inte bara beroende av hur lönsamt arbete är på marginalen. Det ekonomiska utbytet av arbete har också betydelse för människors vilja att överhuvudtaget arbeta. Marginaleffekten kompletteras därför med ett annat mått på ekonomiska drivkrafter, ersättningsgraden, vilken mäter skillnaden i individens disponibla inkomst vid arbetslöshet eller sjukskrivning i förhållande till disponibel inkomst vid arbete.22 Marginaleffekten visar hur stor andel av en liten bruttolöneökning som faller bort till följd av ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag. Ju högre marginaleffekt, desto mindre ökar hushållets disponibla inkomst och desto svagare blir individens ekonomiska drivkrafter att öka sin arbetsinsats. En marginaleffekt på innebär att hela löneökningen går bort och att hushållets disponibla inkomst inte ökar alls. Ersättningsgraden visar hur stor andel av den disponibla inkomsten, som hushållet får behålla när individen går från arbete till arbetslöshet eller sjukskrivning. Ju högre ersättningsgrad, desto mindre minskar den disponibla inkomsten och desto svagare blir individens ekonomiska drivkrafter. ger försäkringen en högre ersättning. När ersättningsgraden är är hushållets disponibla inkomst densamma när individen är arbetslös eller sjukskriven som när individen arbetar. 22 Beräkningsmetoden beskrivs utförligare i bilaga 14 till /2004, (SOU 2004:2), Vem tjänar på att arbeta?, sidor 3238. 2004/05:100 BILAGA 3 I de beräkningar av marginaleffekter som presenterats i den fördelningspolitiska redogörelsen har tidigare arbetslöshetsersättningen minskats vid en ökad löneinkomst. Det innebär att det uppstår en marginaleffekt i arbetslöshetsförsäkringen. Enligt de principer som EU och använder när marginaleffekter beräknas görs ingen reducering i arbetslöshetsersättningen, vilket innebär att effekten från arbetslöshetsförsäkringen inte inkluderas.23 I årets fördelningspolitiska redogörelse kommer därför effekten av arbetslöshetsförsäkringen inte att inkluderas i beräkningen av marginaleffekten. Därmed underlättas internationella jämförelser av marginaleffekter och marginaleffekten som begrepp renodlas till att endast mäta löneförändringens effekt på ökade skatter och minskade inkomstrelaterade bidrag. Detta innebär att den totala marginaleffekten blir lägre än vad som tidigare redovisas. I tabell 1.5 framgår skillnaden mellan de två beräkningsmetoderna. När arbetslöshetsförsäkringen exkluderas minskar marginaleffekten . Inkluderas arbetslöshetsförsäkringen blir minskningen något större. Tabell 1.5 Marginaleffekt inklusive och exklusive arbetslöshetsförsäkring -7,5 -7,2 -6,2 -5,5 -5,1 -4,4 -5,3 -5,5 Källa: HEK, SCB, beräkningar Marginaleffekterna har sjunkit kraftigt . Den genomsnittliga nivån beräknas 2003 uppgå till , vilket är lägre än 1996 (tabell 1.6). Den kraftiga minskningen beror främst på kompensationen för den allmänna pensions- avgiften som införts i tre steg under åren 2000, 2001 och 2002.24 Detta har tillsammans med övriga skatteförändringar bidragit till att minska marginalskatten . En annan viktig orsak är att arbetsmarknadsläget förbättrats kraftigt . Därmed blir färre berättigade till inkomstprövade bidrag som socialbidrag och bostadsbidrag. Tabell 1.6 Marginaleffekt fördelad på skatte- och bidragssystem 19962003 -3,2 -0,4 -0,8 -1,4 -5,5 1För 1996 kan ingen marginaleffekt beräknas i underhållsstödssystemet. Källa: HEK, SCB, beräkningar Marginaleffekterna varierar kraftigt mellan olika hushållstyper. Av tabell 1.7 framgår att barnfamiljer har högre marginaleffekter än familjer utan barn och att ensamstående har högre marginaleffekter än hushåll med flera vuxna. Samtliga år har ensamstående hushåll med två eller fler barn de högsta marginaleffekterna. Detta är en grupp där ensamt ansvar för barn och hushåll gör att möjligheten till lönearbete på heltid är begränsat. Deltidsarbete är därför vanligt förekommande, vilket gör att förvärvsinkomsten ofta är lägre än hos andra. Låg förvärvsinkomst ger också ett ökat behov av stöd från olika transfereringssystem. En viktig förklaring till de höga marginaleffekterna för denna grupp är därför att de ofta träffas av kombinationseffekter av skatter, bidrag och barnomsorgsavgifter som tillsammans medför att marginaleffekten blir hög. Ensamstående barnfamiljer är dock de hushåll för vilka marginaleffekten har minskat kraftigast 23 Se exempelvis Taxing Wages 2003. 24 togs ytterligare ett steg i kompensationen för den allmänna pensionsavgiften som uppgår till . 2004/05:100 BILAGA 3 För ensamstående med ett barn har marginaleffekten minskat och för ensamstående med två eller fler barn har den minskat . En kraftig minskning har även skett för samboende familjer med tre eller fler barn där marginaleffekten minskat . För övriga hushållstyper är minskningen betydligt mindre och ligger mellan . Barnfamiljernas kraftigt minskade marginaleffekter är främst en följd av att färre familjer erhåller bostadsbidrag nu än . Detta är en effekt av att gränserna i systemet inte har justerats i samma takt som den allmänna löne- och hyresutvecklingen. En annan viktig faktor till de minskade marginaleffekterna är det kraftigt förbättrade sysselsättningsläget, vilket har minskat behovet av inkomstprövade bidrag Tabell 1.7 Marginaleffekt för olika hushållstyper 1996- 2003 -4,4 -11,8 -11,1 -3,6 -5,4 -6,3 -10,2 -5,5 Anm. E0 = Ensamstående utan barn, E1= Ensamstående med 1 barn, E2+ = Ensamstående med 2 eller fler barn, S0 = Gifta/sambo utan barn, S1= Gifta/sambo med 1 barn, S2 = Gifta/sambo med 2 barn, S3+ = Gifta/sambo med 3 eller fler barn. 1 Avser prognos . Källa: HEK, SCB, beräkningar Ersättningsgraden visar hur stor andel av den disponibla inkomsten som hushållet får behålla när individen blir arbetslös eller sjukskriven. Måttet skiljer sig således från de faktiska ersättningsnivåerna i sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna. Ersättningsnivån visar hur stor andel av lönen som individen får behålla vid sjukdom eller arbetslöshet och uppgår av inkomsten under ett inkomsttak. Ersättningsgraden däremot visar hur stor andel av disponibel inkomst hushållet får behålla om individen blir sjuk eller arbetslös. Det betyder att ersättningsgraden inkluderar effekter av såväl skatter som förändringar av inkomstprövade bidrag och barnomsorgsavgifter. Eftersom ersättningsgraden beräknas utifrån hushållets disponibla inkomster påverkas den också i hög grad av övriga inkomster i familjen. Ersättningsgraden kan således överstiga till följd av kombinationseffekter med skatter, bidrag samt övriga inkomster i hushållet. Ersättningsgraden i detta avsnitt avser endast de offentliga systemen privata och avtalade förmåner ingår inte. Ökade kostnader i form av resor, måltider etc. som följer av att arbeta har heller inte beaktats. Den genomsnittliga ersättningsgraden vid arbetslöshet uppgick till . Utvecklingen pekar på en ökning , vilket framgår av tabell 1.8. Det betyder att drivkrafterna att återgå till arbete har försvagats något . Å andra sidan kan generösa ersättningar bidra till att fler människor är beredda att byta yrke, bostadsort etc. Ett stort antal förändringar har inträffat som påverkat ersättningsgraden, både i riktning uppåt och nedåt. Den ekonomiska utvecklingen med ökad sysselsättning och höjda löner bidrar till en sänkt ersättningsgrad eftersom fler då hamnar över inkomsttaket i arbetslöshetsförsäkringen. Men flera regelförändringar som höjer ersättningsgraden har också genomförts. Exempelvis höjdes ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen från . Även den maximala ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen har höjts. Dessa förändringar avspeglar sig också i utvecklingen enligt tabell 1.8. Den högsta ersättningsgraden nåddes 1998, likaså har ersättningsgraden stigit , bland annat till följd av höjningarna av ersättningsnivåerna i försäkringen. Den genomsnittliga ersättningsgraden vid sjukdom var . Det är en minskning . Ersättningsgraden ökade dock i början av perioden, , vilket bland annat kan förklaras av höjningen av ersättningsnivån från 2004/05:100 BILAGA 3 Därefter sjunker ersättningsgraden successivt, vilket delvis beror på att allt fler har inkomster över taket. Tabell 1.8 Ersättningsgrad vid sjukdom och arbetslöshet 19972003 Förändring 1997-2003, procentenheter 1 Avser prognos . Källa: HEK, SCB, beräkningar 1.5Inkomstförändring effekter av regler och ekonomi Hushållens disponibla inkomster styrs framförallt av den ekonomiska och demografiska utvecklingen men påverkas även av hur reglerna i skatte- och bidragssystemen förändras. Förändringar av ekonomisk karaktär kan t.ex. utgöras av en ökad sysselsättning som medför att fler får löneinkomst som färre får arbetslöshetsersättning, vilket i regel innebär att hushållens disponibla inkomst ökar. Regelförändringar är således förändringar som är direkt kopplade till skatte- och bidragssystemen som t.ex. ändrade ersättningsnivåer i socialförsäkringssystemet eller höjt barnbidrag. Ersättningsgraden vid sjukdom är högre än vid arbetslöshet, bland annat eftersom inkomsttaket är högre i sjukförsäkringen. Den maximala ersättningen 2003 i arbetslöshetsförsäkringen är av . är maximal ersättning högre, av . I sjukförsäkringen uppgår maximal ersättning - efter sjuklöneperioden - till av . Andelen med inkomster över inkomsttaket är således högre i arbetslöshetsförsäkringen, jämfört med i sjukförsäkringen.25 Detta innebär att de ekonomiska drivkrafterna att ta sig tillbaka till arbete är svagare vid sjukdom än vid arbetslöshet. Ersättningsgraden kan också variera kraftigt mellan individer. Det visades bland annat i /2004.26 Exempelvis var det av populationen som hade en ersättningsgrad på eller mer i den allmänna sjukförsäkringen. I arbetslöshetsförsäkringen var det som hade en ersättningsgrad . 25Siffrorna avser 2003 och har beräknats för personer i åldern . I arbetslöshetsförsäkringen har inkomsttaket beräknats utifrån ersättningen . 26Bilaga 14 till /2004, (SOU 2004:2), Vem tjänar på att arbeta?. Viktigaste regelförändringarna under 20022005 I arbetslöshetsförsäkringen höjdes högsta dagersättning från till och den lägsta från till från . infördes ett högre ersättningsbelopp () . I föräldraförsäkringen höjdes grundnivån i försäkringen från till 2003 och 2004. Inkomstskatten har sänkts genom att skattereduktionen för den allmänna pensionsavgiften har höjts från till . höjdes även grundavdraget för låg och medelinkomsttagare med . Grundavdraget har även justerats 2003. Gränsen för vid vilken inkomst statlig skatt börjar betalas räknas upp med konsumentprisutvecklingen plus . har ett avsteg från detta gjorts och gränsen har räknats upp med konsumentprisutvecklingen plus . Det innebär att något fler kommer att betala statlig inkomstskatt än vad som var fallet . För gifta/samboende höjdes gränsen för förmögenhetsskatt till . Milavdraget för arbetsresor höjdes . 2004/05:100 BILAGA 3 utbetalades ålderspension till de fyllda från det nya pensionssystemet. Införandet av nya systemet sker gradvis .