prop · GS03170 · 2005-05-31 00:00:00 — Regeringen och, i den utsträckning regeringen före- skriver, får ge andra myndigheter rätt att besluta om visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Regeringen får ge ett organ som är knutet till exportråd rätt att besluta om visering. Regeringen får ingå överens- kommelse med en stat, som har tillträtt eller anslutit sig till eller som har slutit avtal om samarbete enligt konventionen med konventionsstaterna, om att den statens behöriga myndigheter får meddela beslut om visering.27 Att den instans som prövar Att den instans som prövar avvisning och utvisning får besluta avvisning och utvisning får besluta om uppehållstillstånd framgår av 6 om uppehållstillstånd framgår av 7 kap. 18 §. Vid bedömning av om uppe- Vid bedömning av om uppe- hållstillståndet bör återkallas enligt hållstillståndet bör återkallas enligt 1 eller 3 § för en utlänning som har 1 eller 3 § för en utlänning som har rest in i landet skall hänsyn tas till rest in i landet skall hänsyn tas till den anknytning som utlänningen har till det svenska samhället och har till det svenska samhället och till om andra humanitära skäl talar till om andra humanitära skäl av det slag som anges i 3 kap. 8 § talar mot att tillståndet återkallas. 26Paragrafen utgör lagrådsremissens 3 kap. 23 §. 27Paragrafen utgör lagrådsremissens 3 kap. 24 §. 28Paragrafen motsvarar lagrådsremissens 3 kap. 25 §. samt hur länge utlänningen har 29 Paragrafen utgör lagrådsremissens 4 kap. 6 §. Remissinstanser betänkandet Utlänningslagstiftningen i ett domstolsperspektiv (SOU 2004:74) 15.Ombudsmannen mot etnisk diskriminering 16.Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning 41.Flyktingenheten inom PBU, sjukhus 46.FN:s flyktingkommissariat UNHCR, 50.Landsorganisationen i , LO 55.Amnesty International - Svenska sektionen 57.Flyktinggruppernas och asylkommittéernas Riksråd, FARR som arbetar med integrationsbefrämjande verksamhet, RIB 65.Samarbetsorgan för etniska organisationer i , SIOS 67.Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar Sammanfattning av promemorian Verkställighetsärenden och muntlig förhandling i en ny instans- och processordning i utlänningsärenden (UD2004/51921/MAP) I denna promemoria behandlas två frågor där det finns behov av ytterligare beredning och överväganden med anledning av införandet av en ny instans- och processordning i utlänningsärenden. Utgångspunkten för förslagen är att beslut i utlänningsärenden inte längre skall överklagas till , utan till migrationsdomstolar, de länsrätter som regeringen bestämmer. En migrationsdomstols beslut skall kunna överklagas till Migrationsöverdomstolen som sista instans, Kammarrätten i . Den första frågan som behandlas i promemorian är hur en regel om muntlig förhandling i domstol skall kunna utformas. I promemorian föreslås bl.a. att muntlig förhandling skall hållas i mål om avvisning och utvisning, som rör frågor om skyddsbehov, om utlänningen begär det och förhandlingen inte är obehövlig och heller inte särskilda skäl talar mot det. Den andra frågan som behandlas i promemorian är hur en prövning av verkställighetshinder, som uppkommit eller åberopats av en utlänning efter ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning, skall utformas i en ny instans- och processordning där beslut överklagas till domstol. Förslaget som läggs fram i denna promemoria utgår i stort från lagförslaget i propositionen Prövning av verkställighetshinder i utlänningsärenden (prop. 2003/04:59). Det som föreslås i promemorian syftar till att anpassa lagförslaget i propositionen till en ordning där beslut överklagas till domstol. Förslaget innebär i princip att ges en befogenhet att besluta om att ny prövning skall äga rum i fråga om uppehållstillstånd samt, i avvaktan på att en ny prövning slutförs, besluta om inhibition i verkställighetsärendet. Lagförslag i promemorian Verkställighetsärenden och muntlig förhandling i en ny instans- och processordning i utlänningsärenden (UD2004/51921/MAP) Ändringar avseende prövning av verkställighetshinder 13 a § Om det kommer fram nya omständigheter i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft och som innebär att 1.det finns ett hinder mot verkställighet enligt 1, 2, 3 eller 4 §, eller 2.det finns anledning anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen eller det finns annan särskild anledning att beslutet inte bör verkställas, får , om hindret är bestående, bevilja permanent uppehållstillstånd. Föreligger endast ett tillfälligt hinder mot verkställighet, får verket bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. får också besluta om inhibition. 13 b § Om utlänningen i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft åberopar nya omständigheter 1.som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställigheten som avses i 1, 2 eller 4 §, och 2.dessa omständigheter inte kunnat åberopas av utlänningen tidigare, eller utlänningen visar giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare, skall ta upp frågan om uppehållstillstånd till ny prövning samt besluta om inhibition i verkställighetsärendet. Är förutsättningarna enligt första stycket inte uppfyllda skall inte bevilja ny prövning. 13 c § Om det i ett verkställighetsärende som avser en domstols dom eller beslut om utvisning på grund av brott kommer fram att verkställigheten inte kan genomföras, skall skyndsamt med eget yttrande lämna över detta till regeringen för prövning enligt 7 kap. 16 §. 1 Kapitlets samt paragrafernas numrering följer förslaget i prop. 2003/04:59. 13 b § har ändrats i förhållande till propositionen. I övrigt motsvarar bestämmelserna ordningen i propositionen med några redaktionella och språkliga justeringar. Om verkställighetsärendet avser ett beslut om avvisning eller utvisning där frågor om rikets säkerhet eller allmän säkerhet tidigare prövats av regeringen och det kommer fram att verkställigheten inte kan genomföras, skall skyndsamt med eget yttrande lämna över ärendet till regeringen för prövning. Regeringen får vid prövning av verkställighetsärenden enligt detta stycke besluta om inhibition och uppehållstillstånd samt upphäva beslutet om avvisning eller utvisning. 15 § Ett beslut om avvisning eller utvisning som inte har meddelats av allmän domstol upphör att gälla från det att beslutet vann laga Om beslutet har förenats med förbud att återvända till , upphör beslutet om avvisning eller utvisning att gälla när tiden för återreseförbudet går ut. Ett beslut om utvisning som har meddelats av allmän domstol upphör alltid att gälla när tiden för återreseförbudet går ut. Om permanent uppehållstillstånd meddelas, upphör ett beslut om avvisning eller utvisning att gälla. Ärenden enligt 2 kap. 5 b § utlänningslagen (1989:529) som har kommit in till men inte avgjorts innan denna lag har trätt i kraft, skall överlämnas till den migrationsdomstol inom vars domkrets ärendet om utlänningens avvisning eller utvisning först Ansökan skall handläggas enligt äldre föreskrifter. Migrationsdomstolens beslut får inte överklagas. x § beslut att inte bevilja ny prövning enligt 8 kap. 13 b § får överklagas till en migrationsdomstol. Migrationsdomstolens beslut överklagas till Migrationsöverdomstolen. Ändringar avseende muntlig förhandling x §3 Förfarandet är skriftligt. I handläggningen kan ingå muntlig förhandling enligt andrafjärde styckena. Muntlig förhandling skall hållas i mål om avvisning och utvisning i frågor om skyddsbehov enligt 5 kap. 13 §§4, om det begärs av en enskild part och förhandlingen inte är obehövlig och inte heller särskilda skäl talar mot det. 2Kapitlets namn och numrering följer förslaget i lagrådsremissen Ny instans- och processordning i utlänningsärenden . Underrubriken är ny liksom paragrafen. 3Paragrafen är ny. 4 5 kap. 13 §§ enligt lagrådsremissens förslag Muntlig förhandling skall vidare hållas i migrationsdomstol i mål som rör utvisning eller vägran att förnya ett uppehållstillstånd avseende de utlänningar som omfattas av avtalet om ett Europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) eller avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer. Även i mål som rör avvisning eller vägran att bevilja uppehållstillstånd skall muntlig förhandling hållas i migrationsdomstol, om det begärs av en enskild part som omfattas av avtalen och som ansökt om uppehållstillstånd. I detta fall får dock muntlig förhandling underlåtas, om den skulle strida mot den nationella säkerhetens intresse. I övrigt får muntlig förhandling hållas, om det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av målet. Remissinstanser promemorian Verkställighetsärenden och muntlig förhandling i en ny instans- och processordning i utlänningsärenden (UD2004/51921/MAP) 14.Ombudsmannen mot etnisk diskriminering 15.Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning 20.FN:s flyktingkommissariat UNHCR, 24.Amnesty International - Svenska sektionen 26.Flyktinggruppernas och asylkommittéernas Riksråd (FARR) 31.Svensk Flyktinghjälp - SWERA 32.Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar som arbetar med integrationsfrämjande verksamhet, RIB 1 Förslag till utlänningslag Härigenom föreskrivs följande. Lagens innehåll och vissa definitioner 1 § I denna lag finns föreskrifter om lagens innehåll och vissa definitioner (1 kap.), villkor för att en utlänning skall få resa in i samt vistas och arbeta i (2 kap.), visering (3 kap.), flyktingar och skyddsbehövande i övrigt (4 kap.), uppehållstillstånd (5 kap.), arbetstillstånd (6 kap.), återkallelse av tillstånd (7 kap.), avvisning och utvisning (8 kap.), kontroll- och tvångsåtgärder (9 kap.), förvar och uppsikt (10 kap.), hur en utlänning som hålls i förvar skall behandlas (11 kap.), verkställighet av beslut om avvisning och utvisning (12 kap.), handläggningen av ärenden hos förvaltningsmyndigheterna m.m. (13 kap.), överklagande av förvaltningsmyndighets beslut (14 kap.), nöjdförklaring (15 kap.), migrationsdomstolar och Migrationsöverdomstolen (16 kap.), skyldighet att lämna uppgifter (17 kap.), offentligt biträde (18 kap.), kostnadsansvar (19 kap.), bestämmelser om straff m.m. (20 kap.), tillfälligt skydd (21 kap.), och särskilda bemyndiganden (22 kap.). 2 § Lagen skall tillämpas så att en utlännings frihet inte begränsas mer än vad som är nödvändigt i varje enskilt fall. 3 § Med barn avses i denna lag en person som är . 4 § I fall som rör ett barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver. När frågor om tillstånd enligt denna lag skall bedömas och ett barn berörs av ett beslut i ärendet skall, om det inte är olämpligt, barnet höras. Den hänsyn skall tas till det barnet har sagt som barnets ålder och mognad motiverar. 5 § Med avses i denna lag konventionen om tillämpning av av . Med Schengenstat avses en stat som har tillträtt eller anslutit sig till eller som har slutit avtal om samarbete enligt konventionen med konventionsstaterna. 6 § Med asyl avses i denna lag ett uppehållstillstånd som beviljas en utlänning som är flykting. En ansökan om uppehållstillstånd som grundar sig på sådana omständigheter som anges i 4 kap. 2 § skall handläggas som en ansökan om asyl. 7 § Med inresa avses i denna lag att en utlänning passerar in över gränsen för svenskt territorium. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från vad som anges i första stycket. 8 § Med utresa avses i denna lag att en utlänning passerar ut över gränsen för svenskt territorium. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från vad som anges i första stycket. 9 § Säkerhetsärenden enligt denna lag är ärenden där Säkerhetspolisen av skäl som rör rikets eller allmän säkerhet förordar att en utlänning skall avvisas eller utvisas, att en utlännings ansökan om uppehållstillstånd skall avslås, eller att en utlännings uppehållstillstånd skall återkallas. Säkerhetsärenden skall handläggas skyndsamt. 10 § Vad som föreskrivs om avvisning och utvisning i denna lag gäller i tillämpliga delar också för beslut om överföring enligt rådets förordning (EG) nr 343/2003 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat (Dublinförordningen). 2 kap. Villkor för att en utlänning skall få resa in i samt vistas och arbeta i 1 § En utlänning som reser in i eller vistas i skall ha pass. 2 § Regeringen får meddela föreskrifter om i vilka fall svenska myn- digheter får utfärda pass för utlänningar. Regeringen eller efter regeringens bemyndigande får meddela föreskrifter om vilka handlingar som får godtas som pass. 3 § Visering är ett tillstånd att resa in i och vistas i under en viss . En utlänning som reser in i eller vistas i skall ha visering, om han eller hon inte har uppehållstillstånd. 4 § Uppehållstillstånd är ett tillstånd att vistas i (tidsbegränsat uppehållstillstånd) eller utan tidsbegränsning (permanent uppehållstillstånd). Uppehållstillstånd innebär också tillstånd att resa in i . 5 § En utlänning som vistas i mer än skall ha uppehållstillstånd om inte visering har beviljats . 6 § Regeringen får meddela föreskrifter om krav på uppehållstillstånd i redan efter en kortare vistelsetid i än . 7 § Arbetstillstånd är ett tillstånd att arbeta i . En utlänning som skall arbeta i på grund av anställning här eller utomlands skall ha arbetstillstånd. Undantag från kraven på pass, visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd 8 § Kraven på pass, visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd enligt 1, 3, 5 och 7 §§ för inresa, vistelse och arbete gäller inte medborgare i , , eller . Kravet på arbetstillstånd gäller inte för en utlänning som har permanent uppehållstillstånd. Undantaget från kravet på pass för inresa gäller dock endast för en sådan medborgare som avses i första stycket som reser eller har rest in i direkt från en Schengenstat. 9 § Regeringen får meddela föreskrifter om att andra utlänningar än medborgare i , , eller får resa in i samt vistas och arbeta här utan pass, visering, uppehållstillstånd eller 10 § Bestämmelserna om krav på pass, visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd tillämpas inte för diplomatiska tjänstemän och avlönade konsulära tjänstemän som är anställda i av främmande stater samt deras familjer och deras anställda, och främmande staters kurirer. Regeringen får meddela föreskrifter om att bestämmelserna om krav på pass, visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd gäller i viss utsträckning för de personer som anges i första stycket. I fråga om andra utlänningar som är berättigade till förmåner enligt lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall skall de inskränkningar iakttas som följer av den lagen. 1 § En utlänning får beviljas visering om han eller hon 1.har ett gällande pass eller annan handling som skall godtas som pass, 2.på begäran kan visa upp dokument, av vilka framgår syftet med och förutsättningarna för den planerade vistelsen i landet, 3.har en medicinsk reseförsäkring för vistelsen, samt 4.har tillräckliga medel för sitt uppehälle såväl under vistelsen som för återresa till utreselandet eller transitresa till ett sådant tredje land som medger inresa, eller på laglig väg kan skaffa sig sådana medel. Visering får inte beviljas om 1.utlänningen har meddelats inreseförbud, 2.utlänningen anses äventyra den allmänna ordningen, rikets säkerhet eller någon av Schengenstaternas internationella förbindelser, eller 3.det vid en samlad bedömning framstår som sannolikt att avsikten med vistelsen är en annan än den uppgivna eller att utlänningen inte kommer att lämna eller Schengenstaternas territorium efter viseringstidens utgång. Visering kan beviljas som enhetlig visering eller nationell visering. 2 § En visering för inresa och vistelse som beviljas med stöd av 1 § skall utfärdas som en enhetlig visering i enlighet med föreskrifterna i . En enhetlig visering är giltig vid inresa och vistelse i Schengenstaterna på det sätt som framgår av viseringen. En enhetlig visering får inte föras in i ett pass eller annat resedokument som inte är giltigt. Dokumentets giltighetstid skall överstiga viseringens med . Giltigheten av en enhetlig visering får inte omfatta en Schengenstat som inte har godkänt dokumentet. 3 § En enhetlig visering enligt som har utfärdats av en behörig myndighet i någon Schengenstat gäller i . 4 § En visering som ger tillstånd att resa in i och vistas i , men inte i en annan Schengenstat, får utfärdas om det är nödvändigt av huma- nitära skäl, på grund av internationella förpliktelser eller om det annars finns ett starkt nationellt intresse att bevilja visering, även om villkoren i 1 § inte är uppfyllda. En nationell visering enligt första stycket får, när det finns särskilda skäl, beviljas än , dock högst . En sådan visering får beviljas än utlänningens pass gäller endast när det finns särskilda skäl. Om en nationell visering utfärdas, skall övriga Schengenstater underrättas. 5 § Beslut om visering meddelas av . Beslut om visering får också meddelas av (). 6 § Regeringen och, i den utsträckning regeringen föreskriver, får ge andra myndigheter rätt att besluta om visering. Regeringen får ge ett organ som är knutet till exportråd rätt att besluta om visering. Regeringen får ingå överenskommelse med en Schengenstat om att den statens behöriga myndigheter får meddela beslut om visering. 7 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om visering. Flyktingar och skyddsbehövande i övrigt 1 § Med flykting avses i denna lag en utlänning som befinner sig utanför det land som utlänningen är medborgare i, därför att han eller hon känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av ras, nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller på grund av religiös eller politisk uppfattning, och inte kan, eller på grund av sin fruktan inte vill, begagna sig av detta lands skydd. Detta gäller oberoende av om det är landets myndigheter som är ansvariga för att utlänningen utsatts för förföljelse eller om dessa inte kan antas erbjuda trygghet mot förföljelse från enskilda. Som flykting skall även anses en utlänning som är statslös och som av samma skäl befinner sig utanför det land där han eller hon tidigare har haft sin vanliga vistelseort, och inte kan, eller på grund av sin fruktan inte vill, återvända dit. 2 § Med skyddsbehövande i övrigt avses i denna lag en utlänning som i andra fall än som avses i 1 § befinner sig utanför det land som utlänningen är medborgare i, därför att han eller hon 1.känner välgrundad fruktan för att straffas med döden eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, 2.behöver skydd på grund av en yttre eller inre väpnad konflikt eller på grund av andra svåra motsättningar i hemlandet känner välgrundad fruktan att utsättas för allvarliga övergrepp, 3.inte kan återvända till sitt hemland på grund av en miljökatastrof, 4.känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sitt kön eller sin homosexualitet. Motsvarande gäller för en statslös utlänning som befinner sig utanför det land där han eller hon har haft sin vanliga vistelseort. 3 § Om en flykting begär det, skall det antingen i samband med att uppehållstillstånd beviljas eller därefter förklaras att utlänningen är flykting (flyktingförklaring). En flyktingförklaring skall återkallas, om det kommer fram att utlänningen kan anses som flykting. 4 § För en flykting eller statslös får utfärdas en särskild passhandling för resor utanför (resedokument). Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om resedokument. 5 § En flykting upphör att vara flykting om han eller hon 1.av fri vilja på nytt använder sig av det lands skydd där han eller hon är medborgare, 2.av fri vilja på nytt skaffar sig det medborgarskap som han eller hon har förlorat, 3.förvärvar medborgarskap i ett nytt land och får det landets skydd, 4.av fri vilja återvänder för att bosätta sig i det land där han eller hon är medborgare eller som statslös tidigare hade sin vistelseort, eller 5.inte längre befinner sig i en sådan situation att han eller hon kan anses som flykting och därför inte kan fortsätta att vägra använda sig av det lands skydd där han eller hon är medborgare eller som statslös tidigare hade sin vistelseort. 6 § Beslut enligt detta kapitel meddelas av . 7 § Särskilda bestämmelser om tillfälligt skydd i en massflyktssituation finns i 21 kap. Vem som har rätt till uppehållstillstånd 1 § Flyktingar och skyddsbehövande i övrigt som befinner sig i har rätt till uppehållstillstånd. Uppehållstillstånd får dock vägras 1.en flykting enligt 4 kap. 1 § och en skyddsbehövande i övrigt enligt 4 kap. 2 § första stycket 4, om det finns synnerliga skäl att inte bevilja uppehållstillstånd på grund av vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet eller med hänsyn till rikets säkerhet, 2.en skyddsbehövande i övrigt enligt 4 kap. 2 § första stycket 2 och 3, om det på grund av hans eller hennes brottslighet finns särskilda skäl att inte bevilja utlänningen uppehållstillstånd eller om det finns synnerliga skäl att inte bevilja sådant tillstånd på grund av vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet eller med hänsyn till rikets säkerhet, 3.en asylsökande som har rest in från , , eller och kan sändas tillbaka till något av dessa länder i enlighet med en överenskommelse mellan och det landet, om det inte är uppenbart att utlänningen inte kommer att beviljas uppehållstillstånd där, 4.en asylsökande som i annat fall före ankomsten till har uppehållit sig i ett annat land än hemlandet och där är skyddad mot förföljelse och mot att sändas till hemlandet eller ett annat land där han eller hon inte har motsvarande skydd, 5.en asylsökande som har särskild anknytning till ett annat land och där är skyddad på det sätt som anges i 4, eller 6.en asylsökande som kan sändas till enligt konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i de Europeiska gemenskaperna () och där är skyddad på det sätt som anges i 4. I Dublinförordningen finns bestämmelser som tillämpas gentemot Europeiska unionens medlemsstater samt och . 2 § Uppehållstillstånd skall ges till en utlänning som tagits emot i inom ramen för ett beslut som regeringen har meddelat om överföring av skyddsbehövande till (vidarebosättning). Uppehållstillstånd på grund av anknytning 3 § Uppehållstillstånd får ges till 1.en utlänning som är make, maka eller sambo till någon som är bosatt iSverige eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, om makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, 2.ett utländskt barn som är ogift samt är eller har varit hemmavarande barn till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, 3.ett utländskt barn som är ogift och som adopterats eller som avses bli adopterat av någon som för adoptionsbeslutet var och som är bosatt eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i , om barnet inte omfattas av 2 och om adoptionsbeslutet har meddelats eller avses komma att meddelas av svensk domstol, gäller i enligt lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption, eller gäller i enligt lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner, 4.en utlänning som på något annat sätt än som avses under 13 är nära anhörig till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, om han eller hon har ingått i samma hushåll som den personen och det föreligger ett särskilt visat beroendeförhållande mellan släktingarna, 5.en utlänning som är make, maka eller sambo till någon som är bosatt