prop · GS03162 · 2005-06-14 00:00:00 — När ordet eller används i paragrafens sista strecksats menas att utbildning på avancerad nivå typiskt sett skall kunna ge beredskap såväl för yrkesverksamhet som ställer stora krav på självständighet som för forsknings- och utvecklingsarbete. I paragrafen används ordet utbildning i obestämd form för att markera att det är utbildning på en viss nivå som beskrivs och inte en hel utbildning till en examen. 1 kap. 9 a § I paragrafen behandlas utgångsnivån för och ges en beskrivning av vad som karaktäriserar utbildning som ges på den tredje nivån, forskarnivån. I första stycket anges utgångsnivån för utbildning på forskarnivå. Sådan utbildning skall väsentligen bygga på de kunskaper som studenterna får inom utbildning på grundnivå och avancerad nivå eller motsvarande kunskaper. Vilka konsekvenser detta får i form av behörighetskrav behandlas i avsnitt 8.5. På samma sätt som när det gäller utbildning på grundnivå eller avancerad nivå anges att utbildning på forskarnivå skall väsentligen bygga på utbildning på grundnivå och avancerad nivå för att ge stöd för att därutöver ställa krav på t.ex. arbetslivserfarenhet från det område som utbildningen på forskarnivå skall avse. Begreppet utbildning på forskarnivå används i stället för benämningen forskarutbildning. Någon ändring i sak är inte avsedd. Se vidare kommentaren till 1 kap. 7 §. I paragrafens andra stycke anges vad som skall karaktärisera utbildning på forskarnivå. Kraven gäller utöver vad som skall krävas för utbildning på grundnivå och avancerad nivå, och bestämmelsen uttrycker tillsammans med formuleringen av utgångsnivån för utbildning på forskarnivå i första stycket den progression som skall prägla forskar- utbildning i förhållande till utbildning på de två tidigare nivåerna. Det anges att utbildningen skall utveckla de kunskaper och färdigheter som behövs för att bedriva forskning i stället för att utbildningen skall ge sådana kunskaper och färdigheter. Detta behandlas i avsnitt 6.2.2. Beskrivningen av utbildning på forskarnivå motsvarar i övrigt vad som föreskrivs i 1 kap. 9 § andra stycket högskolelagen (1992:1434) i dess nuvarande lydelse. 1 kap. 10 a § Paragrafen är ny, men i den har inarbetats delar av nu gällande lydelse i 1 kap. 11 och 12 §§. I paragrafens första mening anges att examina skall avläggas på grundnivå, avancerad nivå eller forskarnivå. Utmönstrandet av begreppet grundläggande högskoleutbildning ur högskolelagen (1992:1434) och indelningen av högre utbildning i tre nivåer, grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå, behandlas i avsnitt 6.2.1. Där behandlas också att examina skall avläggas på en viss nivå. Att regeringen föreskriver vilka examina som får avläggas i fråga om grundläggande högskoleutbildning anges i nu gällande lydelse av 1 kap. 11 § första stycket högskolelagen och i fråga om forskarutbildning i nu gällande lydelse av 1 kap. 12 § första stycket. I nya 1 kap. 10 a § andra meningen anges att det är regeringen som meddelar föreskrifter om vilka examina som får avläggas och på vilken nivå som examina skall avläggas. Detta utgör endast en upplysning om att regeringen meddelar sådana föreskrifter med stöd av 8 kap. 13 § regeringsformen. I den följande 1 kap. 11 § anges i fråga om examina på grundnivå och avancerad nivå vem som beslutar vid vilka högskolor som examina på respektive nivå får avläggas samt vilka krav som ställs för att ett sådant tillstånd att utfärda examina skall lämnas. Bestämmelser om vid vilka universitet och högskolor som examina på forskarnivå får avläggas finns i 1 kap. 12 §. Det är regeringen som i examensordningen, bilaga 2 till högskole- förordningen (1993:100) och bilagan till förordningen (1993:221) för , meddelar föreskrifter om vilka examina som får avläggas vid universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen. Där bör också anges på vilken nivå en examen skall avläggas. Såvitt avser enskilda utbildningsanordnare framgår av lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina att det är regeringen som lämnar tillstånd att utfärda examina som regeringen enligt vad som anges i högskolelagen (1992:1434) meddelat föreskrifter om. 1 kap. 11 § I paragrafens första stycke anges att det är regeringen som beslutar vid vilka högskolor som examina på grundnivå respektive avancerad nivå får avläggas och att regeringen får meddela föreskrifter om att någon annan myndighet får besluta i dessa frågor. Regeringen kan i och med det meddela föreskrifter i frågan om även fortsättningsvis skall besluta om tillstånd att utfärda olika examina. Frågor om tillstånd att utfärda examina behandlas i avsnitt 6.9. Vidare anges i samma stycke sista meningen att regeringen, liksom tidigare, meddelar föreskrifter om vilka examina som får avläggas vid . En språklig justering har gjorts i meningen för att klargöra att bestämmelsen endast är en upplysningsbestämmelse. Vad som föreskrivs i paragrafens nuvarande lydelse om att regeringen föreskriver vilka examina inom grundläggande högskoleutbildning som får avläggas har omarbetats och flyttats till nya 1 kap. 10 a §. I andra stycket första meningen anges, liksom i nuvarande lydelse, de krav som måste vara uppfyllda för att tillstånd att utfärda en examen som inte är på forskarnivå skall få utfärdas. De krav som ställs är de som föreskrivs i första kapitlet högskolelagen (1992:1434) i fråga om utbildning på grundnivå och avancerad nivå och de särskilda krav som finns uttryckta i förordningsbestämmelser. I meningen har gjorts en språklig justering för att undvika att bestämmelsen uppfattas som ett bemyndigande om föreskriftsrätt. Det skall vidare enligt styckets andra mening i ett rikstäckande perspektiv finnas ett allmänt intresse av att examina får utfärdas. Bestämmelserna om tillstånd att utfärda examina har ändrats . När högskolelagen infördes angavs i 1 kap. 11 § att regeringen föreskriver vilka examina som får avläggas vid hög- skolorna. Det föredragande statsrådet anförde i propositionen Universitet och högskolor, frihet för kvalitet (prop. 1992/93:1) att det från kvalitets- synpunkt ansågs viktigt att reglera vilka examina som får förekomma inom det offentliga högskoleväsendet samt de olika lärosätenas rätt att utdela olika examina och att regeringen därför skulle ges rätt att föreskriva vilka examina som får avläggas vid de olika lärosätena. Det angavs också att regeringen av flera andra skäl bör ha ett inflytande över lokaliseringen av olika utbildningar. Sådana skäl var effektivitets- och kostnadsskäl vid utbildningar som medför stora investeringskostnader och som kräver stora årliga driftskostnader eller behovet att garantera att vissa ämnen eller utbildningar finns vid åtminstone någon högskola. Genom ändring av 1 kap. 11 § högskolelagen över- fördes rätten att besluta om vid vilka högskolor olika examina skall avläggas till det inrättade , utom i fråga om examina vid . Regeringen anförde i propositionen Ett högskoleverk (prop. 1994/95:165) att ärenden om rätt för en offentlig högskola att utfärda en viss examen efter kan avgöras av i anslutning till dess ansvar för utvärdering och kvalitetsbedömning i allmänhet. skall enligt propositionen pröva de kvalitetsmässiga förutsättningarna och en utökad examensrätt skall rymmas inom redan befintliga resurser. Att det skall föreligga ett nationellt intresse av att utvidga examensrätten sades vara en självklar förutsättning. Regeringen ansåg emellertid att beslut om vilka examina som får avläggas vid även i fortsättningen bör fattas av regeringen. Regeringen skall också enligt propositionen fortsättningsvis besluta om examensrätt för enskilda utbildningsanordnare, eftersom sådana beslut kan få konsekvenser som avser studenternas rätt till studiemedel. Ur 1 kap. 11 § utmönstrades bestämmelser om tillstånd att utfärda examina inom forskarutbildningen. Då infördes i 1 kap. högskolelagen en ny 12 § i vilken möjlighet att utfärda sådana examina knöts till universiteten eller en högskolas innehav av ett vetenskapsområde. I 1 kap. 11 § infördes i lagen de krav som skall ställas för att tillstånd att utfärda examina får lämnas. Dessa krav är således de krav som avses i första kapitlet högskolelagen och de särskilda krav som regeringen föreskriver. Av förarbetena (prop. 2000/01:1, utg. omr. 16) framgår att det genom den då nya bestämmelsen klargörs att de allmänna kvalitetskrav som anges i 1 kap. högskolelagen med avseende på grundutbildningen skall vara uppfyllda, liksom de särskilda kvalitetskrav som anges i examensordningen för varje särskild examen samt eventuella andra särskilda krav som regeringen föreskriver om. I bestämmelsen föreskrivs också att det skall finnas ett i rikstäckande perspektiv allmänt intresse av att examenstillstånd skall få utfärdas. Det kravet motsvarar enligt nämnda förarbeten vad som i tidigare propositioner beskrivits som ett nationellt intresse av att ett examens- tillstånd utvidgas, dvs. det allmänna samhällsintresset av att vissa utbildningar finns i landet och kan leda till examen. Av lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina framgår att det är regeringen som ger tillstånd till enskilda utbildningsanordnare att utfärda sådana examina som regeringen har meddelat föreskrifter om. 1 kap. 11 a § Paragrafen reglerar frågor om återkallelse av tillstånd att utfärda examina. Den avser genom hänvisningen i första stycket till 11 § andra stycket examina på grundnivå och avancerad nivå. I andra stycket i paragrafen behandlas vem som beslutar om återkallelse av tillstånd att utfärda examina på grundnivå och avancerad nivå. Har en högskola inte efterkommit anmodan att avhjälpa brister skall regeringen besluta att högskolan inte längre får utfärda en sådan examen som bristerna avser. Regeringen bemyndigas emellertid i nästa mening att meddela föreskrifter om att någon annan myndighet får beslut om sådana frågor. Regeringen kan därmed meddela föreskrifter i frågan om även fortsättningsvis skall besluta om återkallelse av tillstånd att utfärda olika examina. Detta berörs i avsnitt 6.9. Av tredje stycket framgår, liksom enligt nuvarande lydelse, att regeringen skall pröva frågor som avses i andra stycket, om de avser . Genom paragrafen infördes i lagen vilka kriterier som skall gälla för att återkalla tillstånd att utfärda vissa examina. Detta behandlas i budgetpropositionen (prop. 2000/01:1, utg. omr. Av framför allt rättssäkerhetsskäl ansågs det enligt propositionen viktigt att det tydligt framgår under vilka förutsättningar ett examenstillstånd kan återkallas. Även tidigare hade det ansetts möjligt att besluta om återkallelse av examenstillstånd. I propositionen Ett högskoleverk (prop. 1994/95:165) anförde regeringen att beslut om återkallelse kan bli aktuellt som ett resultat av uppföljnings- och utvärderingsverksamheten och att beslut då skall fattas av , sedan högskolan getts tillfälle till rättelse. 1 kap. 12 § Föreskriften i första stycket i nuvarande lydelse om att regeringen föreskriver vilka examina inom forskarutbildning som får avläggas har inarbetats i nya 1 kap. 10 a §. Paragrafen i den nya lydelsen motsvarar innehållet i nu gällande lydelse av 1 kap. 12 § andra stycket. Bakgrunden till bestämmelsen, som infördes , behandlas i propositionen Högskolans ledning, lärare och organisation (prop. 1996/97:141). Möjlighet att utfärda examina inom forskarutbildning knöts därvid till universitetsstatus eller en högskolas innehav av ett vetenskapsområde. Begreppet forskarutbildning har ersatts av uttrycket utbildning på forskarnivå. Någon ändring i sak är inte avsedd. Se också kommentar till 1 kap. 7 §. infördes bestämmelser om kriterier för att återkalla tillstånd att utfärda examina inom den grundläggande högskole- utbildningen. Regeringen anförde därvid i budgetpropositionen (prop. 2000/01, utg. omr. 16) att gällande regelverk ger goda garantier för en hög kvalitet i forskarutbildningen och att någon motsvarande lagändring därför inte behövdes i fråga om sådan utbildning. hänvisade också till vetenskapssamhällets ansvar för kvaliteten i hade inom utarbetats en departementspromemoria, Kvalitetssäkring och examenstillstånd i högskolan (Ds 2000:25). I den anfördes att regeringen alltid har möjlighet att återkalla ett beslut om tilldelning av ett vetenskapsområde enligt 2 kap. 5 § högskolelagen (1992:1434), om det skulle visa sig att de krav för att anordna forskarutbildning som anges i bestämmelsen inte längre uppfylls och att ett sådant återkallande medför att lärosätet kan utfärda examina i forskarutbildning inom området. 2 kap. 5 § I paragrafen har begreppet forskarutbildning ersatts av begreppet utbildning på forskarnivå. Någon ändring i sak är inte avsedd. Vidare har begreppet grundutbildning, som använts som en synonym med uttrycket grundläggande högskoleutbildning, ersatts av uttrycken utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Förslaget att indela högre utbildning i tre nivåer behandlas i avsnitt 6.2. 2 kap. 5 a § I paragrafen har begreppet forskarutbildning ersatts av begreppet utbildning på forskarnivå. Någon ändring i sak är inte avsedd. Vidare har benämningen grundutbildningen, som använts som ett begrepp motsvarande kategorin grundläggande högskoleutbildning, ersatts av uttrycken utbildning på grundnivå och utbildning på avancerad nivå. Uttrycket grundläggande lärarutbildning har ersatts av lärarutbildning. Införandet av tre nivåer i högre utbildning behandlas i avsnitt 6.2. 2 kap. 7 § Begreppet grundutbildningen har ersatts av utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Förslaget att införa tre nivåer i högre utbildning behandlas i avsnitt 6.2. Vidare har ordet bestämmelser ersatts av ordet föreskrifter. 4 kap. 2 § I paragrafens andra stycke har orden grundläggande högskoleutbildning ersatts av utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Införandet av tre nivåer i svensk högskoleutbildning behandlas i avsnitt 6.2. Av punkten 1 följer att de nya bestämmelserna om en indelning av högre utbildning i tre nivåer, om att examina skall avläggas på någon av nivåerna liksom bestämmelserna i deras nya lydelse om tillstånd att utfärda examina och om återkallelse av tillstånd att utfärda examina i 1 kap. 79 a och 10 a11 a §§ skall träda i kraft samt de i punkten 1 uppräknade bestämmelserna . De nya Prop. 2004/05:162 bestämmelserna i 1 kap. 79 a och 10 a11 a §§ skall dock enligt punkten 2 tillämpas i fråga om utbildning som börjar efter utgången av eller i fråga om examina som utfärdas därefter. I punkten 3 bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om i vilken utsträckning utbildning får fullföljas och examen tas ut enligt äldre bestämmelser. Regeringen bör i övergångsbestämmelser till för- ordningar som knyter an till högskolelagen (1992:1434) föreskriva vad som övergångsvis skall gälla för studenter som börjat sin utbildning före . Detta kommenteras ytterligare i avsnitt 6.12. Enligt punkten 4 skall beslut om tillstånd att utfärda examina som regeringen eller någon annan myndighet har fattat med stöd av äldre bestämmelser fortfarande gälla. 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina Av paragrafen följer att motsvarande krav som i högskolelagen (1992:1434) ställs på utbildning till examina gäller också för utbildning hos en enskild utbildningsanordnare som leder fram till en examen, som regeringen meddelat föreskrifter om. I och med att ett nytt system för indelning av högre utbildning i tre nivåer och för indelning av examina på dessa nivåer genomförs för universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen innebär paragrafen att även enskilda utbildningsanordnare skall kunna få tillstånd att utfärda examina på de olika nivåerna. Detta utvecklas närmare i avsnitt 6.2. De krav på utbildningen som uppställs anges i gällande lydelse av lagen i två paragrafer, en paragraf för utbildning till andra examina än doktors- och licentiatexamina och en paragraf för utbildning till doktors- eller licentiatexamen. Kraven uttrycks till stor del på samma sätt. För att i lagtexten undvika en upprepning av krav som ställs på utbildning till examina på var och en de tre nivåerna, har en anpassning av bestämmelserna gjorts på så sätt att de krav som uppställs för att få tillstånd att utfärda examina samlas i en paragraf, nämligen 2 §. Därmed avses inte någon ändring i sak. 1 § andra stycket har därför ändrats så att tillstånd att utfärda examina får lämnas endast om utbildningen uppfyller de krav som uppställs i 2 §. Ändringen medför att nu gällande 3 § skall upphöra att gälla. I första stycket i paragrafen har en språklig justering gjorts för att klargöra att det i högskolelagen endast finns en upplysningsbestämmelse om att regeringen meddelar föreskrifter om vilka examina som får avläggas och att regeringens föreskrifter om examina inte kräver ett bemyndigande. Någon ändring i sak är inte avsedd. I paragrafen anges de krav som gäller för att få tillstånd att utfärda examina som regeringen har meddelat föreskrifter om. ändrats så att uppställda krav samlats i en bestämmelse för alla sådana examina och avser alltså krav på utbildning till examina på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. I paragrafen hänvisas, liksom enligt nuvarande lydelse, till bestämmelserna i 1 kap. högskolelagen (1992:1434). Hänvisningen till högskolelagen kommenteras i propositionen Högre utbildning för ökad kompetens (prop. 1992/93:169 s. 80 ff). Hänvisningen till 1 kap. högskolelagen anges i första stycket genom kravet att utbildningen såsom anges i 1 kap. 2 § högskolelagen skall vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund. Genom ordet eller framgår att en utbildning till en viss examen skall vila på den ena eller den andra grunden eller på båda beroende på vilken examen utbildningen skall leda fram till. I samma stycke uttrycks vidare i förtydligande syfte kravet att utbildningen såsom också anges i 1 kap. 2 § högskolelagen skall vila på beprövad erfarenhet. Ändringen berörs närmare i avsnitt 6.2.1. Utbildningen skall vidare bedrivas så att den i övrigt uppfyller de krav som uppställs i 1 kap. högskolelagen. Enligt andra stycket skall för varje examen på grundnivå och avancerad nivå och för en examen på forskarnivå inom ett vetenskaps- område som tillståndet avser, utbildningen också svara mot de särskilda krav som enligt förordningsbestämmelser gäller för den examen vid universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen. Sådana särskilda krav finns i examensordningen, bilaga 2 till högskole- förordningen (1993:100) och i bilagan till förordningen (1993:221) för . I bestämmelsens hänvisning till de särskilda kraven har en språklig justering gjorts för att klargöra att det inte är fråga om ett bemyndigande. I bestämmelsen har en konsekvensändring gjorts som innebär att ett tillstånd att utfärda examina får återkallas, om bl.a. de krav som i 2 § uppställs för att få tillstånd att utfärda examina inte är uppfyllda. De nya bestämmelserna skall träda i kraft och skall tillämpas för tillstånd att utfärda examina efter utgången av . 9.3 Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) 3 kap. 25 § I paragrafens tredje stycke ersätts begreppet forskarutbildning av uttrycket högskoleutbildning på forskarnivå. Någon ändring i sak är inte Indelningen av högre utbildning i tre nivåer behandlas i avsnitt I 1 kap. 7 § högskolelagen (1992:1434) anges att utbildning skall ges på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. bestämmelser om universitet och högskolor med offentlig huvudman. Enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina kan en Prop. 2004/05:162 enskild utbildningsanordnare få tillstånd att utfärda examina på de olika nivåerna, om utbildningen till examen uppfyller de krav som anges i högskolelagen och de särskilda krav för en examen som finns i förordningsbestämmelser. 4 kap. 22 § I paragrafens nuvarande lydelse anges att studielån under vissa förutsättningar kan skrivas av till viss del, om de har lämnats för vissa studier som ger grundläggande eller särskild behörighet för grund- läggande högskoleutbildning, dvs. för utbildning som inte är forskar- utbildning vid universitet och högskolor. I paragrafen har begreppet forskarutbildning ersatts med uttrycket högskoleutbildning på annan nivå än forskarnivå på grund av att högre utbildning enligt högskolelagen skall delas in i tre nivåer, utbildning på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå samt att begreppet grundläggande högskoleutbildning som en följd därav utmönstras ur högskolelagen (1992:1434). Detta behandlas i avsnitt 6.2. Lagen skall träda i kraft . Bestämmelsen i 4 kap. 22 § skall tillämpas på motsvarande sätt för studielån som före ikraftträdandet lämnats för att den studerande skall få behörighet för grundläggande högskoleutbildning. 9.4Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) I paragrafen har orden den grundläggande högskoleutbildningen för tandläkarexamen ersatts av högskoleutbildning för tandläkarexamen. Utmönstrandet av begreppet grundläggande högskoleutbildning och forskarutbildning ur högskolelagen (1992:1434) och indelningen av hög- skoleutbildning i tre nivåer, grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå, behandlas i avsnitt 6.2. När det i paragrafen anges att den behandlar högskoleutbildning för tandläkarexamen framgår att det inte är fråga om utbildning på forskarnivå. 9.5Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) 15 och 16 §§ I paragraferna har begreppet grundläggande högskoleutbildning av läkare ersatts av uttrycket högskoleutbildning för läkarexamen. av begreppet grundläggande högskoleutbildning ur högskolelagen (1992:1434) och indelningen av högskoleutbildning i tre nivåer, Prop. 2004/05:162 utbildning på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå behandlas i I och med att det anges att bestämmelserna behandlar högskoleutbildning för läkarexamen framgår att det inte är fråga om utbildning på forskarnivå. En språklig justering har gjorts genom att ordet föreskriva har ersatts av orden meddela föreskrifter. 9.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:764) om vissa anställningar som läkare vid upplåtna enheter, m.m. 1 och 5 §§ I paragraferna har begreppet den grundläggande högskoleutbildningen ersatts av ordet högskoleutbildning. Vidare har i 5 § orden av läkare ersatts av orden för läkarexamen. Utmönstrandet av kategorin grundläggande högskoleutbildning ur högskolelagen (1992:1434) och indelningen av högskoleutbildning i tre nivåer, utbildning på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå, behandlas i avsnitt 6.2. När det i paragraferna anges att de gäller högskoleutbildning för läkarexamen framgår att utbildning på forskarnivå inte avses. 9.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan 2 och 9 §§ I paragraferna har begreppen grundläggande högskoleutbildning och forskarutbildning ersatts med begreppen utbildning på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. Indelningen av högskoleutbildning enligt högskolelagen i tre nivåer, utbildning på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå, behandlas i avsnitt 6.2. Att i författningstexten använda uttrycket utbildning på forskarnivå i stället för begreppet forskarutbildning innebär ingen ändring i sak. Lagen skall efter ikraftträdandet av de nya bestämmelserna gälla också för studenter som antagits till eller bedrivit grundläggande högskoleutbildning eller forskarutbildning. Lagens bestämmelser i nuvarande lydelse omfattar bara studenter som är antagna till och bedriver grundläggande högskoleutbildning eller forskarutbildning enligt högskolelagen eller utbildning som kan leda fram till en examen som en enskild utbildningsanordnare får utfärda enligt lagen (1992:1434) om tillstånd att utfärda examina. Såsom framhålls i den proposition som föregick lagen, Likabehandling av studenter i högskolan (prop. 2001/02:27), avser lagen exempelvis inte deltagare i t.ex. uppdragsutbildning. Ändringarna i 2 och 9 §§ är inte avsedda att ändra på detta förhållande.