prop · GS03114 · 2005-03-23 00:00:00 — Liksom vid arbetet med användarhandboken deltar här i den grupp som skall utarbeta förslag till en metod för bedömningar enligt utvecklingskriteriet. Detta arbete kommer att fortsätta . beslöt medlemsländerna att systematisera den verksamhet som innebär aktivt uppsökande av länder utanför EU för att inleda och upprätthålla samtal om exportkontrollpolitik (s.k. outreach-verksamhet). Syftet är att, med utgångspunkt i EU:s uppförandekod, uppmuntra andra länder att utveckla liknande system för exportkontroll. En systematisering av denna verksamhet innebär att man har identifierat vilka länder som är aktuella för besök och seminarier, kontaktat dessa samt upprättat en databas över det arbete som görs både gemensamt av flera EU-länder och bilateralt mellan ett EU-land och ett annat land utanför EU. Avsikten är att verksamheten ska bli mer effektiv och att EU ska kunna ge ett enhetligt budskap om exportkontroll och de värderingar som styr det gemensamma EU-arbetet. EU:s ordförandeland och ett antal medlemsländer har också organiserat ett antal gemensamma seminarier med grannländer och kandidatländer. Som prioriteringar för arbetet i COARM har bl.a. följande identifierats: Fortsatt strävan mot harmonisering av de nationella rapporterna för att få fram klarare och tydligare översiktstabeller Uppföljning av genomförandet av den gemensamma ståndpunkten om vapenförmedling Undersöka möjligheterna till samarbete med kontroller av slutanvändare av krigsmateriel exporterad av EU:s medlemsländer Vidareutveckling av gemensamma metodologier för tillämpningen av kriterierna i uppförandekoden Fortgående insatser för att främja uppförandekodens principer och kriterier i tredje länder. Samarbete om försvarsindustriella frågor Inom EU finns en ad hoc-arbetsgrupp, Working Party on a European Armaments Policy (POLARM), som har till uppgift att 21 analysera alternativen för en europeisk försvarsindustripolitik och föreslå Skr. 2004/05:114 fortsatta åtgärder inom ramen för gemenskapsrätten eller . hade gruppen få möten, till följd av att medlemsländerna föredragit att avvakta det inledande arbetet i den nyetablerade europeiska försvarsmaterielbyrån. beslutade rådet inom EU att inrätta en europeisk försvarsbyrå, Europeiska försvarsmaterielbyrån (, ). Syftet med byrån är bl.a. att utveckla försvarskapacitet på området krishantering, främja och stärka det europeiska försvarsmaterielsamarbetet, stärka den försvarsindustriella och tekniska basen i och skapa en konkurrenskraftig europeisk försvarsmaterielmarknad. Inrättandet av byrån skall även bidra till genomförandet av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP), med fokus på den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP). Tanken är att försvarsbyrån även skall etablera relationer och samverka med, alternativt inkorporera, grupperingarna/ organisationerna LoI, OCCAR och WEAG/WEAO. 10Internationell rapportering om vapenöverföringar generalförsamling antog en resolution som anmodar medlemsländerna att till ett register redovisa såväl sin import som sin export av tyngre konventionella vapen. Handeln med följande sju vapenkategorier rapporteras: stridsvagnar, pansrade stridsfordon, grovt artilleri, stridsflygplan, attackhelikoptrar, stridsfartyg och robotar/robotlavetter. I samråd med försvarets myndigheter och () sammanställer aktuella uppgifter som i enlighet med den ovannämnda resolutionen överlämnas till FN. För tolfte år, 2003, hade , 114 av FN:s 191 medlemsländer rapporterat. Genom att rapporter föreligger från alla större exportörer utom och alla större importörer utom några länder i , beräknas av den legala världshandeln med angivna vapen omfattas av registret. andel i världshandeln med aktuella tyngre vapensystem är fortsatt begränsad. , som är det senaste rapportåret, redovisade export av ett Stridsfordon CV9030 till , 60 Stridsfordon CV9030 till , 22 Bandvagn 206S till , sex granatkastare till , sex granatkastare till och två Ubåt Sjöormen till . Vidare rapporterades export av Robot 70 till och Robot 15 till . På importsidan rapporterade ingen införsel i någon av de sju vapenkategorierna. Rapporten för kommer att sammanställas när statistiken är färdigbehandlad . Som ett led i strävan efter ökad öppenhet internationellt har regeringens redogörelse till över krigsmaterielexporten överlämnats till FN i engelsk översättning. 1996 finns uppgifter lämnade till tillgängliga på FN:s Skr. 2004/05:114 webbplats (). Wassenaararrangemangets (se avsnitt 17 i denna skrivelse) rapporteringsmekanism avseende krigsmateriel följer i stort de sju kategorier som rapporteras till . Vissa kategorier har emellertid förfinats genom införande av undergrupper. De 33 medlemsstaterna har enats om att två gånger rapportera enligt en överenskommen praxis och att ytterligare information då kan inkluderas på frivillig basis. Denna överenskommelse syftar till att göra det möjligt för medlemsstaterna att på ett tidigt stadium uppmärksamma destabiliserande ansamlingar av vapen. Även export av produkter och teknik med dubbla användningsområden inrapporteras till Wassenaararrangemanget två gånger . verkar aktivt för ökad rapportering till FN:s vapenregister och tog initiativ för samverkan med på detta område. Samarbetet med har resulterat i att bidrog till genomförandet av ett regionalt seminarium anordnat i av i syfte att främja rapportering till registret och att visa hur exportkontroll kan tjäna som verktyg för icke- spridning och konfliktförebyggande, inte minst vad gäller lätta vapen. Deltagare var 11 länder i regionen som omfattar och De . Planer finns på fortsatt svenskt stöd till FN.s seminarieverksamhet i och för att främja exportkontroll och öppen rapportering till FN om vapenöverföringar. Genom ISP deltog i ett regionalt seminarium i huvudstad om exportkontrollens roll i bekämpningen av okontrollerad spridning av lätta vapen. 11Aktuella frågor om internationella vapenembargon Vad är ett vapenembargo och när används det? gör händelseutvecklingen i ett land eller en region att det är nödvändigt för det internationella samfundet att vidta åtgärder för att visa att en eller flera regeringars handlingar är oacceptabla. En åtgärd som kan vidtas är att besluta om ett embargo gentemot ett land. Ett embargo innebär att ett antal länder överenskommer att inte tillåta t.ex. handel med ett visst land. Ett embargo är till sin natur en tillfällig, extraordinär åtgärd och kan vara mer eller mindre omfattande. Vid ett vapenembargo beslutar ett eller flera länder att inte tillåta export av vapen till ett visst mottagarland. Embargot kan omfatta alla typer av krigsmateriel eller bara vissa kategorier. Andra undantag kan också finnas i embargotexten. jämna mellanrum omprövas om embargot ska fortsätta gälla, om Skr. 2004/05:114 villkoren ska ändras eller om embargot helt ska hävas. faktorer avgör vilket beslut som fattas, bland annat en analys av om de skäl som låg till grund för embargots införande fortfarande föreligger. Syftet med ett embargo är vanligtvis dels att sända en tydlig politisk signal till en regim för att visa omvärldens syn på en händelseutveckling som regimen ansvarar för, dels att söka påverka och uppnå vissa mål i det berörda landets politik. Instrumentet tillgrips som regel först när övriga internationella politiska påtryckningar misslyckats. Ett embargo bör till sitt innehåll vara klart definierat och tillfälligt till sin karaktär. Syftet är alltså inte att varaktigt och på reglera exporten av krigsmateriel till ett visst land. Att ett embargo hävs innebär heller inte att vapenexport blir tillåten till det aktuella landet. Varje exportlands nationella lagar och regler styr vilka villkor som ska gälla för att bevilja export. Ett beslut av , av EU eller av () om vapenembargo utgör ett ovillkorligt hinder mot svensk export enligt de svenska riktlinjerna för krigsmaterielexport. EU:s medlemsstater iakttar också fullt ut sådana bindande politiska beslut om vapenembargon. Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i EU beslutas med enhällighet om vissa vapenembargon som går utöver vad har beslutat. Dessa är ett utslag av medlemsstaternas vilja att reagera gemensamt i olika säkerhetspolitiska frågeställningar. Ett vapenembargo beslutat av EU genomförs genom tillämpning av respektive medlemsstats nationella exportkontrollregelverk. Även inom ramen för det mellanstatliga samarbetet i fattas emellanåt beslut om embargon som genomförs i respektive medlemsstat. Aktuella frågor om vapenembargon var bundet av vapenembargon mot 15 länder. EU hade embargon mot 10 olika länder (ofta utfärdar flera organisationer embargon mot samma länder). En sammanställning av de internationella embargon som varit i kraft redovisas i skrivelsens bilaga 5. Inom EU fattades beslut om att häva vapenembargot mot . Beslutet fattades sedan man konstaterat att de förhållanden som föranlett införande av embargot 1986 inte längre föreligger. Långtgående diskussioner har också hållits om EU:s vapenembargo mot . Detta embargo överenskoms mot bakgrund av händelserna på 1989. Till sin natur är embargot inte heltäckande. Dess ordalydelse tillåter export av en rad kategorier av krigsmateriel. har dock valt att tillämpa embargot strikt och har inte tillåtit någon krigsmaterielexport överhuvudtaget till . enades EU-länderna om ett uttalande där man förklarar sig arbeta för ett hävande av embargot , men att ett hävande inte ska leda till en ökning av vapenexporten till , vare sig kvalitativt eller kvantitativt. I uttalandet understryks också vikten av EU:s uppförandekod för vapenexport och särskilt de kriterier som gäller mänskliga rättigheter och stabilitet och säkerhet i regionen. arbete, där deltagit aktivt, har pågått för att stärka Skr. 2004/05:114 tillämpningen av uppförandekoden och nå överenskommelse om särskilt informationsutbyte mellan EU-länderna i händelse ett embargo hävs. Avsikten är att de nya reglerna ska antas innan ett beslut om hävande av vapenembargot mot fattas. 12 Arbetet mot spridning av små och lätta vapen Begreppet små och lätta vapen omfattar i princip handeldvapen och andra vapen som är avsedda att bäras och användas av en eller ett par personer, men någon enhetlig definition har ännu inte fastställts. I olika internationella fora pågår ett arbete för att förebygga och bekämpa destabiliserande anhopningar och okontrollerad spridning av små och lätta vapen. fäster stor vikt vid detta arbete och deltar aktivt i dessa ansträngningar. verkar bl.a. för att varje land skall inrätta och genomföra en ansvarsfull exportpolitik med heltäckande lagar och regler. Målet är effektiva kontrollsystem med väl fungerande administrationer som kan kontrollera tillverkare, köpare, säljare, agenter och mellanhänder på området. I samarbete med bidrog till genomförandet av ett regionalt seminarium i för 11 länder på och kring De . Ett av seminariets syften var att visa de deltagande länderna hur man genom en effektiv exportkontroll kan förhindra en okontrollerad spridning av små och lätta vapen. Uppföljning av om lätta vapen FN:s arbete med små och lätta vapen syftar bl.a. till att öka medvetenheten om den destabiliserande verkan som dessa har i konfliktregioner. Ickespridning av dessa vapen är också angeläget för att bekämpa gränsöverskridande brottslighet och terrorism. Vid om illegal handel med lätta vapen antogs ett handlingsprogram som innehåller bl.a. vissa grundläggande regler om kontroll av tillverkning och handel med lätta vapen. Handlingsprogrammet skall bli föremål för en översyn 2006. inleddes förhandlingar i FN för att åstadkomma ett internationellt instrument för märkning och spårning av lätta vapen. Förhandlingarna väntas vara avslutade . Sexnationsinitiativet Letter of Intent (LoI) De sex stora försvarsindustrinationerna i , , , , , och undertecknade det viktigaste försvarsindustriella samarbetsavtalet på regeringsnivå, det s.k. Framework Agreement. Avtalet framförhandlades som en följd av den avsiktsförklaring ländernas försvarsministrar ingick , sexstatsinitiativet, Letter of Intent (LoI). Avtalet syftar till att underlätta rationalisering, omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin och berör i allt väsentligt utbudssidan, dvs. de levererande staterna. I sex arbetsgrupper har därefter arbete bedrivits med att omsätta ramavtalets principer i praktik och verklighet. Verksamhetsfälten har berört leveranssäkerhet, exportkontroll, säkerhetsskydd, försvarsrelaterad forskning och teknologi, behandling av teknisk information, harmonisering av militära krav samt skydd av kommersiellt känslig information. fortsatte arbetet i fyra av sex aktuella arbetsgrupper, med kontinuerliga avrapporteringar till den internationella exekutivkommitté som funnits . På exportkontrollsidan har ett underavtal till ramavtalet undertecknats. preciserar närmare de bestämmelser om procedurer och konsultationer som återfinns i ramavtalets exportkontrollavsnitt. En arbetsgrupp har vidare studerat ett antal frågor med direkt relevans för exportkontroll, såsom hur man kontrollerar immateriella överföringar, hur man kan ensa utseendet så långt möjligt beträffande de allmänna projektlicenser som skall utfärdas inom sexstatszonen, mätandet av effektivitetsfördelarna med licenserna samt hur rapporteringen till de nationella parlamenten lämpligast kan ske. Vidare har man diskuterat hur man kan modernisera och strömlinjeforma den praktiska exportkontrollhanteringen på nationell bas, varvid man bedrivit jämförande studier mellan ländernas kontroll- och licensieringssystem. Arbetsgruppen har även , på uppdrag av exekutivkommittén, studerat förutsättningarna för ett friare flöde av krigsmaterielprodukter mellan de sex, för att detta i ett senare skede skulle kunna innesluta samtliga EU-länder. Medlemsländerna i WEAG utgörs av samtliga europeiska NATO- allierade, utom , liksom samtliga EU-medlemmar utom . Organisationen har sitt ursprung i NATO-initiativet IEPG och är kopplad till Western European Union, WEU. WEAG arbetar organiserat i ett antal paneler med att identifiera samarbetsprojekt på materielområdet, harmonisera militära krav, stärka den europeiska forsknings- och teknologibasen, söka gemensamma lösningar beträffande Skr. 2004/05:114 ekonomi och procedurer, etc.. Organisationen skapades 1996 och var tänkt att omvandlas till ett europeiskt materielverk. Organisationen har i huvudsak ägnat sig åt att, på uppdrag av WEAG, upphandla och övervaka olika forsknings- och utvecklingsuppdrag. Organisation Conjointe de Coopération en matière dArmemement (OCCAR) Organisationen, ett embryo till ett europeiskt materielverk, sattes upp efter ett franskt-tyskt initiativ 1996 och kan sägas vara det första instrumentet för att söka åstadkomma en effektiv upphandling i samband med multinationella materielprojekt. OCCAR har rätt att sköta upphandlingar och teckna kontrakt rörande projekt som omfattar två eller fler medlemsstater. I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop 2001/02:10), underställde regeringen godkännande ett undertecknat generellt avtal mellan , , och om stöd för industrisamarbete på försvarsmaterielområdet. Avtalet, som på exportkontrollsidan i väsentliga delar är modellerat efter ramavtalet mellan LoI-staterna, innebär en bekräftelse på den pågående försvarsindustriella förändringsprocessen i . Som ett första annex till det generella avtalet lades försvarsindustri- samarbetet inom det nordiska ammunitionsföretaget , som bildades , med delar från Raufoss i , i och dåvarande i . godkände det generella avtalet (rskr. 2001/02:104). Avtalet ratificerades av länderna och trädde därmed i kraft . har den arbetsgrupp som finns mellan länderna förhandlat om nya annex till avtalet och länderna har enats om lydelsen av två ytterligare annex avseende dels , bestående av företagen och , , dels PD Aerotech, bestående av Danish Aerotech, och , samt och , . Här kan också erinras om ett närliggande nordiskt samarbete mellan försvarsmyndigheterna på försvarsmaterielsidan, benämnt NORDAC (Nordic Armament Co-operation). Samarbetet inom NORDAC härrör från ett ramavtal mellan länderna , omarbetat och fastställt 2000, och omfattar ett drygt sextiotal internordiska samarbetsprojekt . 2004/05:114 sedan starten. Syftet med samarbetet är i huvudsak att dels genom samarbete uppnå ekonomiska tekniska och industriella fördelar inom försvarsmaterielområdet för de fyra länderna, dels utnyttja ländernas försvarsindustriella resurser på ett effektivt sätt samt verka för att samarbetet ökar mellan ländernas försvarsindustrier. Samarbetet tar sikte såväl på bilaterala som multilaterala projekt och är öppet även för deltagande av industrier och myndigheter från andra länder. En kontinuerlig avstämning sker mot det arbete som bedrivs i WEAG, Panel 1. Beträffande inter-nordiska bolag och den fortsatt tilltagande integrationen av den överetablerade europeiska försvarsindustrin, kan noteras att , det svensk-finska gemensamägda krut- och sprängämnesföretaget avyttrats till en fransk köpare, SNPE Matériaux Energétiques, varefter de nordiska moderbola- gen och , tillsammans med den franska köparen, bildat ett nytt moderbolag, benämnt Eurenco, med de vidhängande dotterbolagen , Nexplo, Nexplo och Nexplo Vihtavuori. har förhandlingar förts mellan företrädare för de franska, finska och svenska regeringarna om principerna för ett avtal rörande leveranssäkerhet och exportkontroll avseende Eurencos produkter. Den svenska andelen av Eurenco uppgår till . 14 Internationell handel med vapen I sin årsbok och i en särskild databas, som regeringen bidrar ekonomiskt till, sammanställer viss statistik över överföringar av vapen i världen. Statistiken är baserad på trendindikatorvärden och avser överföringar av tyngre konventionella vapen. Enligt senast tillgängliga uppgifter från database ökade överföringarna av tyngre konventionella vapen , från 17 178 miljoner USD till 19 162 miljoner USD . I den lista som publicerar över exportländer avseende tyngre konventionella vapen (flygplan, krigsfartyg, artilleri, pansarfordon, missiler samt målsöknings- och radarsystem) ligger för på 9:e plats med 1,av världens totala export, som uppgick till 84 490 miljoner USD. Största exportland är , som svarade för 31,av den totala exporten, närmast följt av (30,), (7,), (5,) och (5,). Ledande importörer av tyngre konventionella vapen var med 13,av den totala importen, närmast följt av (10,), (6,), UK (4,) och (3,). intog en 53:e plats med 0,av världens totala import av tyngre konventionella vapen. För ytterligare information se database på webbplatsen . Korruption inom internationell handel med har under haft ett nära samarbete med den brittiska avdelningen av den internationella anti-korruptionsorganisationen (). Syftet med samarbetsprojektet är att bekämpa korruption inom vapenhandeln. Arbetsmetoden har varit att på ett nytt sätt samla representanter för statsförvaltningen, den militära sektorn, försvarsindustrin samt den akademiska världen för att föra en öppen och konstruktiv dialog. Därför har en rad möten och seminarier hållits i och under projektets inledande år. Deltagarna i dessa möten har representerat såväl producent- som konsumentländer på olika ekonomisk utvecklingsnivå. Mötena har givit en god grundval på vilken ett åtgärdsprogram har kunnat formuleras. Projektets styrgrupp tog vid sitt första möte i viktiga steg för att konkretisera några av dessa åtgärder. De två huvudprioriteringar som valts är introduktionen av TI:s koncept Integrity Pact i den internationella vapenhandeln. Grundprincipen i detta koncept är att ett avtal upprättas mellan köpare och anbudsgivare där garantier lämnas att inga mutor eller otillbörliga förmåner skall utkrävas eller ges. En annan prioritering är att sammanföra de många etikprogram som används av industrin till en gemensam modell. har projektet genomgått en fundamental vitalisering. De ekonomiska och administrativa problem som försvårat utvecklingen av projektets åtgärdsprogram löstes sent . Därigenom har ny personal i TI-UK kunnat arbeta intensivt med att sprida projektets två huvudidéer till industrin och intresserade regeringar. En föresats för deras arbete har varit att utveckla idéerna från projektets första år och att få dem att fungera i praktiken. De resultat som identifierats är mycket lovande. Kontakterna med industrin visar på ett stort intresse för denna fråga. Projektarbetarna stod även beredda att inleda arbetet med en första konkret internationell antikorruptionspakt för vapenhandeln (Defence Integrity Pact). Vidare fortsatte projektets internationella informationskampanj med att företrädare för TI-UK tillsammans med svenska representanter medverkade vid en större konferens om exportkontroll i . Representanter för projektet har även deltagit i andra seminarier om exportkontroll. Från svensk sida avses frågan om korruption drivas vidare bl.a. inom EU och relevanta exportkontrollfora. En fortsatt diskussion mellan UD och andra intresserade departement förutses också. Samarbetet inom EU avseende produkter Arbetet inom EU på området exportkontroll av produkter med dubbla användningsområdet är nära förbundet med det internationella arbete som utförs inom exportkontrollregimerna. I sker samordningen närmast i rådsarbetsgrupperna CONOP (Council Working Party on Non- proliferation) som handhar icke-spridningsfrågor generellt samt WPDU (Working Party on Dual-use Goods) som hanterar uppdateringen av den kontrollista som faller under EG-förordning 1334/2000. Årets arbete med kontrollistorna De förändringar som görs i regimernas kontrollistor lyfts in i EG-förordningens bilaga och görs på så sätt juridiskt bindande för EU:s medlemsstater. Ändringar i regimlistorna 2003 antogs av EU , något försenat på grund av utvidgningen. Antagandet av de förändringar som gjordes kan i sin tur komma att bli försenat då en del nya EU-medlemmar fortfarande saknar medlemskap i och WA (för mer information om MTCR och WA, se avsnitt 17). Förhoppningsvis kommer denna fråga att lösas . I förordningens artonde artikel anges även riktlinjerna för den arbetsgrupp som sammankallas av Kommissionen. Denna grupp skall främst ägna sig åt tolkningsfrågor i relation till EG-förordningen, men har inte sammanträtt . Projektet om ömsesidig översyn (peer review) utvidgades unionen med tio nya medlemsstater. Då EG- förordningen (1334/2000) är juridiskt bindande för alla EU:s medlemsstater fanns ett starkt intresse att bistå de nya medlemmarna med implementeringen av förordningen. Vidare föreskriver mot spridning av massförstörelsevapen vissa åtgärder för att stärka exportkontrollen inom unionen. Däribland en ömsesidig översyn av den nationella exportkontrollsystemen med fokus på kandidatländernas system (peer review). Denna översyn genomfördes inom ramen för den rådsarbetsgrupp som behandlar EG-förordningen. Översynen företogs genom gruppvisa besök i de 25 länderna. I varje grupp ingick två EU-medlemmar och ett kandidatland. Vid besöken granskades den nationella tillämpningen av EG-förordning 1334/2000 och möjligheten för eventuella förbättringar. Arbetet resulterade i ett fyrtiotal rapporter som sedan sammanställdes till en slutrapport för översynen samt en handlingsplan för att stärka exportkontrollen. ingick i två av grupperna tillsammans med och respektive och koordinerade arbetet i den sistnämnda gruppen och stod också värd för ett gemensamt Skr. 2004/05:114 möte i . Den ömsesidiga översynen har framförallt resulterat i ett utökat och förstärkt europeiskt nätverk på exportkontrollområdet, men har även bidragit till ökad förståelse och kunskap mellan EU:s medlemmar före utvidgningen. EU-arbetet avseende exportkontroll av produkter med dubbla användningsområden har en politisk dimension. Ett gemensamt agerande från EU-ländernas sida i de olika regimerna har blivit allt vanligare och är nu en central del av arbetet i och vid olika möten i regimerna. Den fråga som dominerat EU-samarbetet i regimerna har varit medlemskapsfrågan.