prop · GS03131 · 2005-03-22 00:00:00 — Enligt Riksåklagaren har de nuvarande tillståndsgrunderna fungerat väl för brottmål. Kraven på rättssäkerhet kan enligt Riksåklagaren upprätt- hållas utan att det införs någon ny prövningstillståndsgrund. Regeringen anser för sin del att prövningstillstånd bör kunna ges även i granskningsfall. Behovet av en sådan möjlighet blir särskilt tydligt när systemet föreslås omfatta även omfattande eller komplicerade tvistemål. I sådana mål kan det ibland vara svårt att vid tillståndsprövningen tillräckligt tillförlitligt bedöma om målet är rätt avgjort eller inte. Som exempel kan nämnas många patentmål och mål om tekniska eller ekonomiska förhållanden. En möjlighet att meddela prövningstillstånd på denna grund kan fungera som en slags säkerhetsventil när riktigheten av tingsrättens avgörande inte låter sig bedömas utan en fullständig rätte- gång i hovrätten. Därmed kan också risken för att felaktiga tingsrätts- avgöranden inte blir omprövade i hovrätt hållas på en helt försumbar nivå. Möjligheten att ge prövningstillstånd i dessa fall bör gälla i samtliga slag av mål och ärenden. Enligt promemorians förslag till lagreglering av granskningsfallen skall prövningstillstånd meddelas, om det inte utan en prövning av målet går att bedöma riktigheten av det slut tingsrätten har kommit till. Hovrätten för Nedre har ansett att förslagets ordalydelse för tankarna fel. Regeringen delar hovrättens uppfattning. Tillståndsprövningen är avsedd att utgöra en överprövning av tingsrättens avgörande, låt vara mindre omfattande än den som görs i en fullständig hovrättsprocess. Den formulering som har föreslagits i promemorian kan ge intryck av att hovrätten inte gör någon prövning alls när den tar ställning till om prövningstillstånd skall ges. Den nya bestämmelsen om granskningsfall bör därför i stället utformas så att prövningstillstånd skall meddelas om det inte utan att sådant tillstånd meddelas går att bedöma riktigheten av tingsrättens avgörande. Övriga tillståndsgrunder kvarstår oförändrade Precis som i dagens system måste det enligt regeringens mening finnas en tillståndsgrund som avser prejudikatfall. Utan en möjlighet att meddela prövningstillstånd i prejudikatfall skulle en enhetlig rätts- tillämpning försvåras. Med hänsyn till att hovrätten också har till uppgift att vaka över att tingsrätterna handlägger målen på ett formellt riktigt sätt behöver hov- rätterna kunna meddela prövningstillstånd också när ett formellt fel av allvarligare art har begåtts vid handläggningen i tingsrätten. Den nuvarande extraordinära tillståndsgrunden ger möjlighet att meddela prövningstillstånd när det finns synnerliga skäl, som t.ex. att det finns grund för resning, att domvilla har förekommit eller att målets utgång uppenbarligen beror på grovt förbiseende eller grovt misstag. Även denna tillståndsgrund bör behållas oförändrad. Regeringens förslag: Partiellt prövningstillstånd skall kunna meddelas för en del av tingsrättens dom eller beslut, om utgången i den delen inte kan påverka avgörandet i övrigt. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (se Ds 2001:36 s. 88 samt 92 f.). Remissinstanserna: Flera remissinstanser välkomnar förslaget om partiellt prövningstillstånd. Ingen avstyrker det, men några efterlyser förtydliganden. Skälen för regeringens förslag: Syftet med ett prövningstillstånds- förfarande är att hovrätten på ett enkelt och snabbt sätt skall kunna skilja sig från sådant som det från saklig synpunkt inte finns anledning att pröva ytterligare. För att detta syfte skall tillgodoses fullt ut och för att uppnå en rationell handläggning av överklagade mål i ett utvidgat system med prövningstillstånd bör hovrätten, såsom promemorian och flera remissinstanser har framhållit, ges möjlighet att meddela partiella prövningstillstånd, dvs. prövningstillstånd som avser enbart en del av det överklagade avgörandet. I lagrådsremissen föreslog regeringen att de nu aktuella bestämmel- serna skulle utformas så att hovrätterna kan meddela ett partiellt prövningstillstånd enbart för en del av en dom eller ett slutligt beslut vars utgång inte kan påverka övriga delar av den överklagade avgörandet. Sålunda skulle partiellt prövningstillstånd t.ex. kunna meddelas för ett av flera kumulerade tvistemål. I brottmål skulle prövningen t.ex. kunna begränsas till enbart påföljden. Lagrådet har ansett att bestämmelserna om partiellt prövningstillstånd i hovrätten bör kunna bli mer flexibla än i lagrådsremissen om de utformas med bestämmelserna om partiellt prövningstillstånd i Högsta domstolen som förebild. Lagrådet har framhållit att denna fråga bör bli föremål för överväganden i den fortsatta beredningen. Regeringen anser, i likhet med Lagrådet, att det vid utformningen av bestämmelserna om partiellt prövningstillstånd ligger nära till hands att göra jämförelser med de regler som gäller för . Där kan ett prövningstillstånd begränsas till att gälla en viss fråga, vars prövning är av vikt för ledning av rättstillämpningen (prejudikatfråga) eller en viss del av målet Prejudikatfrågan är en rättsfråga men kan omfatta även sakfrågor. Om ett partiellt prövningstillstånd meddelas i en från övriga delar av målet särskiljbar del kan normalt skilja målet i övrigt ifrån sig. Är den prejudikatfråga som prövnings- tillstånd meddelas för inte särskiljbar, förutsätter detta i regel att frågan om prövningstillstånd beträffande målet i övrigt eller en del av målet vilandeförklaras. Om i det senare fallet kommer fram till att hovrätten bedömt prejudikatfrågan riktigt, kan prövningen stanna vid detta och något ytterligare prövningstillstånd blir inte aktuellt. Har däremot en annan uppfattning än hovrätten, såvitt avser den aktuella prejudikatfrågan, måste domstolen utvidga prövnings- tillståndet för att kunna antingen meddela en dom med en annan utgång än underinstansernas eller återförvisa målet till hovrätten. I en sådan situation har ett partiellt prövningstillstånd typiskt sett inte inneburit någon vinst för handläggningen. Den möjlighet som finns för att meddela pröv- ningstillstånd beträffande en viss fråga eller del av målet och vilandeförklara frågan om prövningstillstånd i övrigt lämpar sig väl för en prejudikatinstans som kan ha anledning att pröva en fråga som är av vikt för ledning av rättstillämpningen även om det inte finns skäl att ändra det slut som underinstansen kommit till. Denna lösning kan emellertid enligt regeringens mening inte anses lika ändamålsenlig för hovrätten, vars främsta uppgift är att rätta avgöranden med felaktigt slut. En möjlighet för en hovrätt att meddela prövningstillstånd beträffande en viss fråga som inte går att särskilja från målet i övrigt och vilandeförklara frågan om prövningstillstånd i övrigt skulle vara till fördel endast i de fall där hovrätten, trots meddelat prövningstillstånd, delar tingsrättens bedömning av den aktuella frågan. I annat fall måste hovrätten trots den inledande begränsningen av prövningstillståndet ändå pröva målet i övrigt för att avgörandet skall kunna ändras. Att ge hovrätten möjlighet att meddela partiellt prövningstillstånd för en fråga som inte är särskilj- bar från andra delar av målet och därmed göra det nödvändigt att vilandeförklara de delar där skäl för prövningstillstånd saknas, synes därmed också kunna motverka intresset av att få till stånd en snabbare och mer effektiv handläggning. Sammantaget är regeringen inte beredd att gå längre än vad som har föreslagits i promemorian. Partiella prövningstillstånd i hovrätten bör därför begränsas till att avse endast de delar av ett mål vars utgång inte kan påverka övriga delar. Några remissinstanser har tagit upp en särskild fråga om överklagande av beslut om partiellt prövningstillstånd. Om hovrätten meddelar partiellt prövningstillstånd och alltså inte beviljar prövningstillstånd i övriga delar, får beslutet i avslagsdelen anses vara ett slutligt beslut som genast kan överklagas till enligt vanliga regler. remissinstanser kan en sådan möjlighet att genast överklaga vara förenad med betydande olägenheter. Om handläggningen av målet fortgår även efter det att parten har överklagat ett partiellt avslagsbeslut, finns det enligt Hovrätten för en risk för att hovrätten hunnit slutligt avgöra målet när meddelar sitt beslut om prövningstillstånd. Det kan därför finnas anledning att överväga en lösning som innebär att ett partiellt prövningstillstånd skall få överklagas endast i samband med hovrättens slutliga avgörande. Även Hovrätten för och Hovrätten över och har ansett att dessa frågor bör analyseras närmare. Frågan hur den aktuella situationen skall hanteras togs upp i proposi- tionen Prövningstillstånd i hovrätten (1996/97:131). Den lösning som förordades där var att frågan huruvida den fortsatta prövningen i hov- rätten bör avvakta utgången i eller inte, bör avgöras från fall till fall (se prop. s. 76). Enligt regeringen saknas det anledning att nu göra någon annan bedömning. I praktiken skulle det vara mycket svårt att införa en ordning som innebär att ett beslut att inte meddela prövningstillstånd för en viss del av målet får överklagas först i samband med att hovrättens beslut i den del prövningstillstånd beviljats överklagas. Regeringen är därför inte beredd att förorda den ordning som Hovrätten för har pekat på. Som anförts ovan anser regeringen att det inte heller bör vara möjligt för hovrätten att, i avvaktan på ett avgörande i den del av målet som omfattas av ett partiellt prövningstillstånd, vilandeförklara de övriga delar av målet där skäl för prövningstillstånd saknas. I detta sammanhang bör dock påpekas att om ett beslut att inte meddela prövningstillstånd för viss del av målet överklagas, kan hovrätten i vissa fall finna anledning att vilandeförklara den i hovrätten kvarvarande delen i avvaktan på Högsta domstolens ställningstagande. 12.4.8Komplettering av skälen för prövningstillstånd Regeringens förslag: Om klaganden i överklagandet har argumenterat varför tingsrättens dom bör ändras, skall rätten i normalfallet inte behöva förelägga honom eller henne att dessutom ange skälen för varför prövningstillstånd skall meddelas. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens (se Ds 2001:36 s. 88 och 89). Remissinstanserna: Endast har närmare kommen- terat förslaget. Enligt verket bör hovrätten när det är frågan om ett överklagande från en enskild konsument utan ombud inta en generös inställning vid bedömningen av om en komplettering bör begäras in. Skälen för regeringens förslag: I dagens system är tillstånds- prövningen i hovrätten inte begränsad till de omständigheter som parten själv anför till stöd för att prövningstillstånd skall meddelas. Hovrätten måste i viss utsträckning även självmant försöka utröna förekomsten av eventuella skäl för prövningstillstånd. Det som parten anför bildar emellertid utgångspunkt för tillståndsprövningen. Det finns ingen anledning att ändra detta system. Av 50 kap. 4 § och 51 kap. 4 § RB följer att ett överklagande skall innehålla uppgifter bl.a. om de omständigheter som åberopas till stöd för att prövningstillstånd skall meddelas, om sådant tillstånd krävs. Brister överklagandet i detta hänseende, skall hovrätten enligt 50 kap. 7 § och 51 kap. 7 § RB förelägga klaganden att avhjälpa bristen. Bestämmelsen är obligatorisk. Enligt regeringens mening finns det anledning att ändra på denna ordning. Om det krävs prövningstillstånd, skall enligt 49 kap. 15 § RB tingsrättens avgörande innehålla en upplysning om detta och de förut- sättningar som gäller för att ett sådant tillstånd skall meddelas. Om en klagande har fått en sådan upplysning och väljer att inte särskilt argu- mentera i frågan om prövningstillstånd, är det i de flesta fall rimligt att utgå från att de omständigheter som anförs i sak också är de som klaganden vill anföra till stöd för att prövningstillstånd skall meddelas. Det finns då inte något behov av en komplettering och domstolen bör inte förelägga klaganden enbart om detta. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att det inte längre skall vara obligatoriskt för hovrätten att begära komplettering i frågan om prövningstillstånd. Skulle tingsrättens avgörande på grund av något förbiseende inte innehålla uppgift om att prövningstillstånd krävs i hovrätten, finns det emellertid en risk för att klaganden inte har övervägt vad som bör anges till stöd för att prövningstillstånd skall meddelas. Samma sak gäller om tingsrättens information är oklar eller till och med felaktig. Om det i ett sådant fall inte framgår av överklagandet att klaganden är medveten om kravet på prövningstillstånd, är det rimligt att hovrätten underrättar klaganden om att sådant tillstånd krävs och under vilka förutsättningar som tillstånd kan meddelas och i samband med detta förelägger klaganden att komplettera överklagandet i detta hänseende. Regeringens förslag: Om det behövs, skall ett beslut om prövnings- tillstånd föregås av skriftväxling. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se Ds 2001:36 s. 8891). Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande regler skall hovrätten sända överklagandet till motparten och låta honom eller henne yttra sig över detta. Beslut i fråga om prövningstillstånd skall meddelas sedan skriftväxlingen har avslutats. När det finns skäl för det, får dock frågan tas upp utan att någon skriftväxling har skett. Reglerna tillämpas på det sättet att det endast är i en mindre del av målen som någon skrift- växling sker innan frågan om prövningstillstånd avgörs. Kan skriftväxling undvikas, innebär det att motparten i många fall slipper onödiga kostnader. Hovrätten har därför goda skäl att alltid noga överväga om skriftväxling är motiverad. De fall där det kan vara aktuellt med skriftväxling är sådana där det framstår som ovisst om prövnings- tillstånd kommer att meddelas. I sådana fall kan det hända att ett yttrande från motparten ger kompletterande upplysningar av värde för tillstånds- prövningen. Det kan ibland också finnas anledning att låta motparten yttra sig över frågor om prövningstillstånd, om klaganden åberopar nya omständigheter eller nya bevis eller i övrigt lämnar nya uppgifter som inte framgår av handlingarna i målet. Om det är troligt att prövnings- tillstånd kommer att meddelas och målet kan avgöras på handlingarna, kan det ofta vara processekonomiskt fördelaktigt att besluta om skrift- växling. I många fall kan nämligen överklagandeskriften, tillsammans med motpartens yttrande, vara ett tillräckligt underlag för att hovrätten skall kunna avgöra målet och frågan om prövningstillstånd vid samma föredragningstillfälle. Mot denna bakgrund har det i promemorian föreslagits att ett beslut om prövningstillstånd i hovrätt skall föregås av skriftväxling om det behövs. Ingen av remissinstanserna har motsatt sig förslaget. I lagrådsremissen föreslogs, i enlighet med vad som framfördes i promemorian, att motsvarande även skulle gälla vid handläggningen i . Lagrådet har avstyrkt att en sådan ändring görs vad gäller Högsta domstolens handläggning av överklagade beslut. Regeringen har inte anledning att ha en annan uppfattning i den frågan. I övrigt ansluter sig regeringen till promemorians förslag. Regeringens förslag: Om det finns särskilda skäl, får hovrätten hålla sammanträde innan frågan om prövningstillstånd avgörs. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (se Ds 2001:36 s. 88 och 91 f.). Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser, däribland Riks- åklagaren, har särskilt kommenterat förslaget. Dessa gör framför allt gällande att hovrätten hellre bör meddela prövningstillstånd än besluta om sammanträde i de fall frågan om prövningstillstånd är så komplicerad att ett sammanträde behövs. Skälen för regeringens förslag: Tillståndsprövningen har varit rent skriftlig. I promemorian har emellertid föreslagits att det införs en möjlighet för hovrätten att hålla ett sammanträde för behandling av tillståndsfrågan. Som skäl härför har anförts att det kan finnas en risk att en klagande som har svårt att utrycka sig i skrift och som saknar juridiskt biträde missgynnas av ett system med prövningstillstånd. En möjlighet för klaganden att muntligen utveckla skälen för prövningstillstånd vid ett sammanträde, där rätten också har möjlighet att ställa kompletterande frågor, kan minimera risken för att prövningstillstånd inte meddelas i mål som är felaktigt avgjorda av tingsrätten. Ett behov av att hålla samman- träde kan i speciella fall också aktualiseras av de krav som Europa- konventionen ställer. De allra flesta remissinstanserna har inte haft några synpunkter på promemorians förslag. Några, däribland Riksåklagaren, har emellertid ifrågasatt om förslaget verkligen fyller någon funktion. Om frågan om prövningstillstånd är så komplicerad att det behövs ett sammanträde, bör enligt dessa instanser hovrätten hellre meddela prövningstillstånd. Enligt regeringens mening är det angeläget att tillståndsprövningen sker på ett sätt som minimerar risken för felaktiga avgöranden. En möjlighet att hålla ett sammanträde vid prövningen av tillståndsfrågan kan i vissa fall vara det som behövs för att skapa förutsättningar för ett riktigt avgörande. Så kan vara fallet om det av handlingarna framgår att en enskild klagande utan ombud har svårt att uttrycka sig i skrift och det inte kan uteslutas att det finns skäl att meddela prövningstillstånd. Så kan vidare vara fallet när vissa sakfrågor som är av betydelse för frågan om prövningstillstånd är svåra att utreda endast på grundval av det skriftliga materialet. Så kan slutligen vara fallet om än enbart undantagsvis för att prövningsstillståndsförfarandet inte skall komma i konflikt med artikel 6 i om rätten till en rättvis rättegång. Om ett sammanträde begärs i hovrätten och ett sådant inte har hållits i tingsrätten kan det sålunda i vissa fall vara nödvändigt att hålla ett sammanträde för att konventionens krav skall tillgodoses. Om tillståndsförfarandet vore rent skriftligt, skulle det i en del fall kunna bli nödvändigt att meddela prövningstillstånd oavsett om det i övrigt fanns skäl för det. Regeringen föreslår därför att hovrätten skall kunna hålla sammanträde innan frågan om prövningstillstånd avgörs. Som anges i promemorian bör möjligheten att besluta om sammanträde utnyttjas restriktivt. Som förutsättning bör därför gälla att det finns särskilda skäl. 12.4.11Hovrättens tillgång till förhörsutsagor Regeringens bedömning: Om det redan av det överklagade avgörandet och inlagorna i målet står klart hur frågan om prövningstillstånd skall bedömas saknas det i allmänhet skäl att komplettera beslutsunderlaget med ytterligare uppgifter om förhörsutsagorna. I annat fall ligger det på hovrätten att ta del av den muntliga bevisningen i nödvändig omfattning. Promemorians bedömning överensstämmer i allt väsentligt med regeringens (se Ds 2001:36 s. 89 och 90). Remissinstanserna: Av remissinstanserna har endast särskilt kommenterat bedömningen. Samfundet anför dels att det borde vara självklart att det är hovrätten själv som måste svara för att ytterligare uppgifter om innehållet i förhörsutsagor tas fram, dels att det i större utsträckning än vad som synes förutsättas i prome- kommer att bli nödvändigt att samtliga domare som deltar i tillståndsprövningen själva går igenom förhörsutskrifter eller lyssnar på bandupptagningar. Skälen för regeringens bedömning: När hovrätten vid tillstånds- prövningen skall ta ställning till om det finns anledning att betvivla riktigheten av det slut som tingsrätten kommit till, är det som regel sakfrågorna som vållar de största problemen. Utgångspunkten bör enligt regeringens mening vara att hovrätten vid tillståndsprövningen har ett tillräckligt underlag för att kunna göra en tillförlitlig värdering av tingsrättens bedömning av sakfrågorna. Enligt promemorian behöver hovrätten i allmänhet komplettera beslutsunder- laget med ytterligare uppgifter om förhörsutsagorna, om hovrätten finner att det överklagade avgörandet inte innehåller en för tillståndsprövningen tillräcklig redovisning av vad vittnen och andra hörda har uppgett och tingsrätten har lagt förhörsutsagorna till grund för avgörandet. Rege- ringen instämmer i promemorians bedömning. Behovet av komplettering måste dock bedömas mot bakgrund av omständigheterna i varje enskilt fall. Om det redan av det överklagade avgörandet och inlagorna i målet står klart hur frågan om prövningstillstånd skall bedömas, saknas det i allmänhet skäl att komplettera beslutsunderlaget med ytterligare uppgifter om förhörsutsagorna. I andra fall kan det finnas anledning att ta del av förhören såsom de dokumenterats i tingsrätten, dvs. i normalfallet genom tingsrättens videoupptagning. Hovrätten bör alltså även i fortsättningen själv ansvara för att ytterligare uppgifter om innehållet i förhörsutsagorna tas fram när det finns behov av det. Ett typfall kan vara när domen inte tillräckligt utförligt redovisar vad vittnen och andra hörda har uppgett och tings- rätten har lagt förhörsutsagorna till grund för avgörandet. Komplettering bör däremot kunna underlåtas om klaganden godtar tingsrättens bevis- värdering eller inte har någon invändning mot den redovisning av förhörsutsagorna som finns i domen. Komplettering bör också kunna underlåtas om endast rättsfrågan i ett dispositivt tvistemål är tvistig. Frågan hur hovrätten bäst skall tillgodogöra sig en berättelse som dokumenterats genom en videoupptagning bör avgöras från fall till fall. Ofta kan det räcka att föredraganden tar del av upptagningen och redo- visar förhöret på lämpligt sätt vid föredragningen (jfr såvitt gäller förvaltningsprocessrätten RÅ 2001 ref. 61). I andra fall kan det vara lämpligt att alla ledamöterna tar direkt del av videoupptagningen eller delar av den i samband med tillståndsprövningen. Redan dagens ordning förutsätter att hovrätten tar del av det material som behövs för att kunna ta ställning till frågan om prövningstillstånd. Något behov av att införa särskilda lagbestämmelser som reglerar de aktuella frågorna finns enligt regeringens bedömning inte. Regeringens förslag: Frågor om prövningstillstånd skall som huvud- regel prövas av tre lagfarna domare. Om frågan är enkel, får ett prövningstillstånd som inte är begränsat till en viss del av målet meddelas av en lagfaren domare. I fastighets- och patentmål får en ledamot med speciell teknisk sakkunskap delta i tillståndsprövningen i stället för en av de tre lagfarna ledamöterna. Det klargörs att en lagfaren domare ensam har rätt att besluta om undanröjande av tingsrättens avgörande sedan käromålet återkallats i hovrätten efter överklagande. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens (se Ds 2001:36 s. 88, 93 och 94 samt 120123). Remissinstanserna: En majoritet lämnar förslagen utan invändning. De som är av en annan uppfattning än promemorian lämnar synpunkter på såväl reglerna om beslutförhet som omröstningsreglerna. Justitiekanslern och Länsrätten i , anser att förslaget i frågan om rättens beslutförhet i frågor om prövningstillstånd inte bör genomföras, medan andra, bl.a. och Hovrätten över och anser att det inte bör finnas någon begränsning till enkla fall. Enligt länsrätten är det konsekvenserna för klagandens motpart av att prövningstillstånd meddelas som leder till tvekan om en enskild ledamot bör ges behörighet att ensam meddela prövningstillstånd. Justitiekanslern gör å sin sida gällande att förslaget torde leda till endast begränsade effektivitetsvinster. Ingen av remissinstanserna framför några invändningar mot förslaget om beslutförhet vid undanröjande av tingsrättens avgörande. Skälen för regeringens förslag Enligt nuvarande regler består hovrätten av tre lagfarna ledamöter när en fråga om prövningstillstånd skall avgöras. I promemorian har föreslagits att detta fortfarande bör vara huvudregeln. Några remissinstanser, bl.a.