prop · GS03131 · 2005-03-22 00:00:00 — Det gäller i synnerhet beslut i vissa bifrågor som t.ex. kvarstad och omedelbar verkställighet av dom (se 50 kap. 8 § tredje stycket RB). Ett sådant förfarande utgör dock inget partiellt prövningstillstånd i den mening som avses i 49 kap. 14 a § RB. Möjligheterna att göra en sådan särskild tillståndsprövning har berörts närmare av Welamson, Rättegång VI, 3 uppl., 1994 s. 174 f. I andra stycket regleras möjligheten att hålla sammanträde i samband med tillståndsprövningen i hovrätten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.4.10. Ett sammanträde får hållas om det finns särskilda skäl för det. Kravet på särskilda skäl innebär att möjligheten att hålla samman- träde bör utnyttjas restriktivt. Exempel på när särskilda skäl kan finnas är om en part utan ombud har svårigheter att skriftligen presentera de omständigheter som han eller hon vill åberopa till stöd för att prövnings- tillstånd skall meddelas. Detsamma gäller om vissa sakomständigheter av betydelse för frågan om prövningstillstånd är svårutredda på grundval enbart av det skriftliga materialet. För dessa fall finns det anledning att tillämpa bestämmelsen främst när det är oklart om det föreligger ett ändringsfall och hovrätten av något skäl inte anser att prövningstillstånd bör beviljas med stöd av tillståndsgrunden för gransknings- fall. Om en part har begärt förhandling i hovrätten och där har rätt till en sådan enligt oavsett om prövningstillstånd beviljas, måste hovrätten också tillämpa andra stycket, om hovrätten har för avsikt att avslå begäran om prövningstillstånd. Någon bevisupptagning kan inte ske under sammanträdet. Om ett sammanträde hålls kan det i en del fall vara lämpligt att utnyttja tillfället för att planera den fortsatta hand- läggningen för det fall att prövningstillstånd skulle meddelas. Till sammanträdet skall parterna kallas. Att en part uteblir hindrar inte att frågan om prövningstillstånd avgörs. Det bör anges i kallelsen. Av reglerna i 5 kap. 10 § följer att deltagande vid ett sammanträde kan ske genom ljud- och bildöverföring eller ljudöverföring. 50 kap. 8 § Beviljas prövningstillstånd eller krävs inte sådant tillstånd, skall överklagandet delges motparten med föreläggande att svara skriftligen inom , om detta inte redan har skett eller inte behövs enligt andra stycket. Om det är uppenbart att överklagandet är ogrundat, får hovrätten genast meddela dom i målet. Har tingsrätten avslagit ett yrkande om kvarstad eller någon annan åtgärd enligt 15 kap. eller upphävt ett beslut om en sådan åtgärd, får hovrätten bevilja åtgärden att gälla tills vidare. Har tingsrätten beviljat en sådan åtgärd eller förklarat att domen får verkställas även om den inte har laga kraft, får hovrätten besluta att tingsrättens beslut tills vidare inte får verkställas. (Jfr 50 kap. 8 § i Ds 2001:36.) Paragrafen behandlar för tvistemålens del frågor om kommunicering av ett överklagande med motparten. Handläggningen av frågor om prövningstillstånd regleras i 50 kap. 7 a §. Första stycket i den nu behandlade paragrafen har anpassats till Bestämmelsen innebär att ett överklagande skall delges motparten Prop. 2004/05:131 med föreläggande att svara inom . En förutsättning för att detta skall ske är att prövningstillstånd har beviljats eller inte krävs. Vidare förutsätts för bestämmelsens tillämplighet att motparten inte redan har delgetts föreläggande att yttra sig över överklagandet inom ramen för sådan skriftväxling som kan äga rum enligt 50 kap. 7 a § (se kommen- taren till den paragrafen och avsnitt 12.4.9) eller att det inte behövs enligt andra stycket. 50 kap. 9 § Om inte klagandens yrkande medges, skall motparten i sin svarsskrivelse yttra sig över de grunder för överklagandet som klaganden har anfört och ange de omständigheter han eller hon själv vill anföra. Skrivelsen skall innehålla uppgift om de bevis parten åberopar och om vad som skall styrkas med varje bevis. Om en omständighet eller ett bevis som åberopas i hovrätten inte har lagts fram tidigare, skall parten i mål där förlikning om saken är tillåten förklara anledningen till det. Skriftliga bevis som inte har lagts fram tidigare skall ges in med svarsskrivelsen. Vill parten att det skall hållas ett förnyat förhör eller en förnyad syn på stället, skall han eller hon ange det och skälen till detta. Parten skall också ange om han eller hon vill att klaganden skall infinna sig personligen vid huvudförhandling i hovrätten. (Paragrafen saknar motsvarighet i Ds 2001:36.) Paragrafen innehåller bestämmelser om vad en svarsskrivelse i tviste- mål skall innehålla. Den har berörts i avsnitt 12.5.4. Första stycket har ändrats endast i språkligt hänseende. Andra stycket har ändrats redaktionellt på samma sätt som 50 kap. 4 § andra stycket, se kommentaren till den paragrafen. Övriga ändringar i stycket är av endast språklig karaktär. 50 kap. 10 § Hovrätten skall sända över svarsskrivelsen till klaganden. Om det behövs, får hovrätten besluta om ytterligare skriftväxling under för- beredelsen. Hovrätten får också meddela närmare bestämmelser om skriftväxlingen och därvid bestämma i vilket avseende parten skall yttra sig. En part får föreläggas att ge in mer än en skrivelse endast om det finns särskilda skäl. Under förberedelsen får sammanträde hållas, om det behövs för en ända- målsenlig handläggning av målet. I fråga om ett sådant sammanträde tillämpas bestämmelserna i 16 § första stycket och andra stycket första meningen, 21 § första stycket första meningen och 22 §. (Jfr 50 kap. 10 § i SOU 2001:103.) Paragrafen innehåller bestämmelser om förberedelsen i hovrätten. Ändringen, som har behandlats i avsnitt 5.1, innebär att bestämmelsen i nuvarande fjärde stycket om användning av telefon vid ett sammanträde har utgått. Bestämmelsen har ersatts av regler om användning av ljud- överföring och ljud- och bildöverföring i 5 kap. 50 kap. 12 a § Om det är till fördel för handläggningen av målet, bör hovrätten göra en skriftlig sammanställning av parternas yrkanden och invändningar samt de omständigheter som dessa grundas på. Rätten får förelägga parterna att lämna underlag för sammanställningen. Parterna skall innan förberedelsen avslutas beredas tillfälle att yttra sig över sammanställningen. (Paragrafen saknar motsvarighet i SOU 2001:103.) Paragrafen innehåller bestämmelser om skriftliga sammanställningar över parternas ståndpunkter som hovrätten kan upprätta under för- beredelsen. Paragrafen har ändrats i terminologiskt hänseende på motsvarande sätt som 42 kap. 16 § (jfr avsnitt 6.3). Till skillnad från vad som gäller för tingsrättsprocessen har dock paragrafen kvar sin fakultativa utformning. Ändringen innebär att ordet sammanfattning har bytts ut mot ordet sammanställning. I en ny andra mening finns en bestämmelse som ger möjlighet för hovrätten att förelägga parterna att lämna underlag för en sammanställning. För den närmare tillämpningen, se kommentaren till 42 kap. 16 §. 50 kap. 17 § I övrigt skall det som sägs i 43 kap. 16 §§, 8 § andra stycket och 1014 §§ tillämpas i fråga om huvudförhandling i hovrätten. Reglerna i 16 § i detta kapitel skall dock tillämpas i fråga om kallelser till huvudförhandling som återupptas efter uppehåll och förelägganden för parterna. (Jfr 50 kap. 17 § i SOU 2001:103.) Paragrafen innehåller hänvisningar till vissa regler om huvud- förhandling i tingsrätt som skall tillämpas i fråga om huvudförhandling i hovrätt. I paragrafen har vissa följdändringar gjorts med hänsyn till ändringarna i 43 kap. Hänvisningen till 43 kap. 8 § tredje stycket som möjlig- gjort för hovrätten att förordna att skriftliga bevis skall anses upptagna vid huvudförhandlingen utan att de läses upp vid denna har utgått. Frågan om hänvisningar till handlingar vid en huvudförhandling i hovrätten regleras, såvitt gäller bevisning, i stället direkt i 50 kap. 19 § första stycket tredje meningen. Hänvisningen till 43 kap. 8 § fjärde stycket om bevisupptagning per telefon har utgått. I stället gäller bestäm- melserna i 5 kap. om deltagande i ett sammanträde genom ljudöverföring och ljud- och bildöverföring, se avsnitt 5.1. Nuvarande 43 kap. 7 § tredje stycket, som reglerar förutsättningar för uppläsning av handlingar i vissa fall har flyttats till 43 kap. 5 § andra stycket (se kommentaren till den paragrafen) och blir därmed tillämplig även i hovrätten. Hänvisningarna till 43 kap. 1014 §§ kvarstår oför- ändrade. Det innebär att de nya reglerna i 43 kap. 13 § andra stycket tredje meningen, som föreskriver att förnyad bevisupptagning vid ny huvudförhandling i dispositiva mål får ske endast om någon av parterna begär det, gäller även i hovrätten. 50 kap. 18 § Vid huvudförhandlingen skall den överklagade domen redovisas i den omfattning det behövs. Klaganden skall ange i vilken del domen överklagas och den ändring i domen som yrkas. Motparten skall ange om yrkandet medges eller bestrids. Därefter skall, om inte hovrätten anser något annat lämpligare, först klaganden och sedan motparten utveckla sin talan. Varje part skall yttra sig över vad den andra parten anfört. Om förhandlingen äger rum trots att klagandens motpart ute- blivit, skall hovrätten se till att det som denne anfört läggs fram ur handlingarna i den utsträckning det behövs. Framställningar enligt första och andra styckena får ske genom hänvisningar Prop. 2004/05:131 till handlingar i målet, om rätten finner det lämpligt. (Jfr 50 kap. 17 § i SOU 2001:103 och 50 kap. 16 a § i Ds 2001:36.) Paragrafen innehåller bestämmelser om huvudförhandlingens yttre Ändringarna i första stycket är av endast språklig karaktär. Tredje stycket är nytt och motsvarar för hovrätten vad som föreskrivs i 43 kap. 7 § fjärde stycket om huvudförhandling i tingsrätt, se kommen- taren till den bestämmelsen. Ändringen har behandlats i avsnitt 10.2. Den nya bestämmelsen innebär att bl.a. klagandens ändringsyrkande och motpartens inställning kan helt eller delvis läggas fram genom hänvisning till skriftliga handlingar, t.ex. överklagandeskriften eller det skriftliga svaromålet. Även utvecklandet av talan kan ske genom hän- visning till handlingar i målet. Detsamma gäller i fråga om rättens redovisning av vad en klagandes motpart som inte är närvarande vid huvudförhandlingen har anfört. Bestämmelsen möjliggör hänvis- ningar till handlingar i såväl tingsrättens som hovrättens akt. En förutsättning för att hänvisningar skall kunna ske är att hovrätten finner det vara lämpligt. Eftersom det när rättegången i hovrätten äger rum redan förekommit en rättegång om saken i tingsrätten och process- materialet i allmänhet är mer genomarbetat än det var vid huvud- förhandlingen i tingsrätten, torde förutsättningarna för att använda sig av hänvisningar till handlingar vara större i hovrätten än i tingsrätten. 50 kap. 19 § Sedan parterna utvecklat sin talan, skall bevisningen läggas fram. Om huvud- förhandlingen äger rum trots att klagandens motpart uteblivit, skall hovrätten se till att den bevisning som han eller hon lagt fram i tingsrätten läggs fram ur handlingarna i den utsträckning bevisningen har betydelse för målet i hovrätten. Bevisningen får läggas fram genom hänvisningar till handlingar i målet, om rätten finner det lämpligt. Om inte särskilda skäl föranleder annat, bör ett av tingsrätten upptaget bevis, som inte enligt 35 kap. 13 § skall tas upp på nytt, läggas fram innan bevis som rör samma omständighet tas upp av hovrätten. Finns det flera bevis i fråga om samma omständighet, bör dessa läggas fram i ett sammanhang. (Jfr 50 kap. 17 § i SOU 2001:103 och 50 kap. 16 a § i Ds 2001:36.) Paragrafen innehåller bestämmelser om de yttre formerna för hur bevisningen läggs fram vid huvudförhandling i hovrätt. I första stycket har en ny mening införts som innebär att bevisningen får läggas fram genom hänvisningar till handlingar i målet, om rätten finner det lämpligt. Det innebär att bevisning i skriftlig form och bevisning som inte skall tas upp på nytt enligt reglerna i 35 kap. 13 § kan läggas fram genom en hänvisning till handlingar i målet, t.ex. referat i tingsrättens dom, inlagor i tingsrättens eller hovrättens akt samt ljud- och bildupptagningar från ett tidigare förhör eller en syn. Bestämmelsen motsvarar i sak vad som anges i 43 kap. 8 § tredje stycket om bevis- ningen vid en huvudförhandling i tingsrätt, se kommentaren till den paragrafen. De närmare skälen till den nya bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.2. Övriga ändringar är av endast språklig karaktär. 50 kap. 23 § Har det vid huvudförhandling i tingsrätten hållits förhör inför rätten eller syn på stället angående någon viss omständighet och beror avgörandet även i hovrätten av tilltron till den bevisningen, får tingsrättens dom inte ändras i den delen utan att beviset har lagts fram i hovrätten genom en ljud- och bildupptagning av förhöret i tingsrätten eller tagits upp på nytt vid huvudförhandling i hovrätten. En sådan ändring får dock göras, om det finns synnerliga skäl för att bevisets värde är ett annat än tingsrätten antagit. (Jfr 50 kap. 23 § i Ds 2001:36.) I paragrafen anges under vilka förutsättningar hovrätten får ändra tingsrättens dom i sådana fall där avgörandet är beroende av tilltron till viss bevisning. I paragrafens föreslagna nya lydelse har hovrättens möjligheter att frångå tingsrättens tilltrosbedömning utökats till att omfatta också sådana fall där den muntliga tingsrättsbevisningen läggs fram i hovrätten genom en ljud- och bildupptagning från förhöret i tingsrätten (se avsnitt 12.5.5). Hovrätten ges därmed möjlighet att ändra tingsrättens tilltrosbedöm- ningar trots att beviset inte tas upp på nytt. Möjligheten avser endast muntlig bevisning och således inte även syn som dokumenterats genom en ljud- och bildupptagning. Ljud- och bildupptagningen av förhöret läggs vid huvudförhandlingen i hovrätten normalt fram genom en upp- spelning men det kan även ske genom en hänvisning till upptagningen med stöd av 50 kap. 19 §. Paragrafen har vidare ändrats så att den uttryckligen omfattar samtliga förhör som hålls i bevissyfte, dvs. även förhör som hålls med parter utan sanningsförsäkran. I överensstämmelse med vad som gäller i de fall där bevisningen inte har dokumenterats genom en ljud- och bildupptagning har parterna det primära ansvaret för att tilltrosparagraferna inte lägger hinder i vägen för en ändring av tingsrättens dom i enlighet med överklagandet. Det innebär att parterna enligt vad som gäller med nuvarande regler, i överklagandet respektive svarsskrivelsen, skall ange vilken bevisning som åberopas, vad som skall styrkas med varje bevis och i vilken utsträckning åberopad muntlig bevisning bör tas upp på nytt (jfr 50 kap. 4 och 9 §§). Det ligger i sakens natur att parterna, om de har några särskilda synpunkter på hur sådan muntlig bevisning som inte skall tas upp på nytt bör läggas fram, även bör ange detta. Om hovrätten skulle finna att tingsrättens tilltros- bedömning kan behöva ändras, bör den med stöd av 35 kap. 13 § fjärde stycket spela upp ljud- och bildupptagningarna av förhören. I övrigt har språkliga och redaktionella ändringar gjorts. 51 kap. 4 § Överklagandet skall innehålla uppgifter om 1.den dom som överklagas, 2.i vilken del domen överklagas och den ändring i domen som yrkas, 3.grunderna för överklagandet och i vilket avseende tingsrättens domskäl enligt klagandens mening är oriktiga, 4.de omständigheter som åberopas till stöd för att prövningstillstånd skall meddelas, när sådant tillstånd krävs, och 5.de bevis som åberopas och vad som skall styrkas med varje bevis. Skriftliga bevis som inte har lagts fram tidigare skall ges in med över- klagandet. Vill klaganden att det skall hållas ett förnyat förhör eller en förnyad syn på stället, skall han eller hon ange det och skälen till detta. ange om han eller hon vill att målsäganden eller den tilltalade skall infinna sig personligen vid huvudförhandling i hovrätten. Är den tilltalade anhållen eller häktad, skall det anges. (Paragrafen saknar motsvarighet i Ds 2001:36.) Paragrafen innehåller bestämmelser om vad ett överklagande i brottmål skall innehålla. Frågan har behandlats i avsnitt 12.5.4. Ändringen i andra stycket avser klagandens skyldighet att ange skälen till varför muntlig bevisning enligt hans eller hennes uppfattning skall tas upp på nytt i hovrätten. Denna skyldighet har gällt endast i fråga om förhör med vittnen och sakkunniga. skyldigheten till att avse samtliga förhör som hålls i bevissyfte, alltså även förhör som hålls med den tilltalade, målsäganden och sådana medtilltalade som avses i 36 kap. 1 § andra eller tredje stycket. ändringar i stycket är av endast språklig karaktär. 51 kap. 7 § Uppfyller överklagandet inte föreskrifterna i 4 § eller är det på annat sätt ofull- ständigt, skall hovrätten förelägga klaganden att avhjälpa bristen. läggande behöver dock inte meddelas om överklagandet är ofullständigt endast i fråga om sådana uppgifter som avses i 4 § första stycket 4. Följer klaganden inte föreläggandet skall överklagandet avvisas, om det är så ofullständigt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en rättegång i hovrätten. (Jfr 51 kap. 7 § i Ds 2001:36.) Paragrafen innehåller bestämmelser om komplettering och avvisning av ofullständiga överklaganden av en tingsrätts dom i brottmål. Första stycket har ändrats på motsvarande sätt som bestämmelsen i 50 kap. 7 § (se kommentaren till den paragrafen samt avsnitt 12.4.8). 51 kap. 7 a § Om överklagandet inte avvisas enligt 6 § eller 7 § andra stycket, skall hovrätten, när prövningstillstånd krävs, besluta om sådant tillstånd skall meddelas. behövs, skall beslutet föregås av skriftväxling. Om det finns särskilda skäl, får sammanträde hållas innan frågan om prövnings- Till ett sådant sammanträde skall parterna kallas. Uteblir en part, får frågan ändå avgöras. (Jfr 51 kap. 7 a § i Ds 2001:36.) I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om handläggningen av frågor om prövningstillstånd i hovrätt såvitt avser de brottmål som omfattas av systemet med prövningstillstånd. Bestämmelserna överensstämmer i sak med motsvarande bestämmel- ser för tvistemål i 50 kap. 7 a § (se kommentaren till den paragrafen samt avsnitten 12.4.9 och 12.4.10). 51 kap. 8 § Beviljas prövningstillstånd eller krävs inte sådant tillstånd, skall överklagandet delges motparten med föreläggande att svara skriftligen inom , om detta inte redan har skett eller inte behövs enligt andra stycket. I mål om allmänt åtal får överklagandet dock översändas till åklagaren utan delgivning. sägandes eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress som saknar betydelse för åtalet skall inte framgå av de handlingar som delges den tilltalade i mål om allmänt Om det är uppenbart att överklagandet är ogrundat, får hovrätten genast meddela dom i målet. Har tingsrätten avslagit ett yrkande om en åtgärd som avses i 2628 kap. eller upphävt ett beslut om en sådan åtgärd, får hovrätten bevilja åtgärden att gälla tills vidare. Har tingsrätten beviljat en sådan åtgärd, får hovrätten besluta att tingsrättens beslut tills vidare inte får verkställas. I frågor om häktning, reseförbud eller omhändertagande enligt 28 kap. får hovrätten ändra tingsrättens beslut även om motparten inte hörts. Om hovrätten beslutat häkta någon som inte är personligen närvarande vid rätten, skall 24 kap. 17 § tredje och fjärde styckena tillämpas. (Jfr 51 kap. 8 § i SOU 2001:103/Ds 2001:36) Paragrafen behandlar för brottmålens del frågor om kommunicering av ett överklagande med motparten. Handläggningen av frågor om prövningstillstånd regleras i 51 kap. 7 a §. Första stycket i den nu behandlade paragrafen har anpassats till detta på motsvarande sätt som bestämmelsen i 50 kap. 8 §, se kommen- taren till den paragrafen och avsnitt 12.4.9. 51 kap. 9 § Motparten skall i sin svarsskrivelse yttra sig över de grunder för överklagandet som klaganden har anfört och ange de omständigheter han eller hon själv vill anföra. Skrivelsen skall innehålla uppgift om de bevis parten åberopar och om vad som skall styrkas med varje bevis. Skriftliga bevis som inte har lagts fram tidigare skall ges in med svarsskrivelsen. Vill parten att det skall hållas ett förnyat förhör eller en förnyad syn på stället, skall han eller hon ange det och skälen till Parten skall också ange om han eller hon vill att målsäganden eller den tilltalade skall infinna sig personligen vid huvudförhandling i hovrätten. (Paragrafen saknar motsvarighet i Ds 2001:36.) Paragrafen innehåller bestämmelser om vad en svarsskrivelse i brott- mål skall innehålla. Den har berörts i avsnitt 12.5.4. Första stycket har ändrats endast i språkligt hänseende. Enligt andra stycket skall klagandens motpart bl.a. ange skälen till varför muntlig bevisning enligt hans eller hennes mening skall tas upp på nytt i hovrätten. Bestämmelsen har gällt enbart muntlig bevisning i form av förhör med vittne och sakkunnig. Den har utsträckts till att omfatta samtliga förhör som hålls i bevissyfte. 51 kap. 4 § har kommenterats i anslutning till den bestämmelsen. ändringar i stycket är av endast språklig karaktär. 51 kap. 10 § Hovrätten skall sända över svarsskrivelsen till klaganden. eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress som saknar betydelse för åtalet skall inte framgå av de handlingar som sänds över till den tilltalade i mål om allmänt Om det behövs, får hovrätten besluta om ytterligare skriftväxling under för- Hovrätten får också meddela närmare bestämmelser om skriftväxlingen och därvid bestämma i vilket avseende parten skall yttra sig. En part får föreläggas att ge in mer än en skrivelse endast om det finns särskilda skäl. Under förberedelsen får sammanträde hållas, om det behövs för en ända- målsenlig handläggning av målet. I fråga om ett sådant sammanträde tillämpas bestämmelserna i 16 § första stycket och andra stycket första meningen, 21 § första stycket första meningen och 22 §. Hovrätten får besluta att den som är anhållen Prop. 2004/05:131 eller häktad skall inställas till sammanträdet. (Jfr 51 kap. 10 § i SOU 2001:103.) Paragrafen innehåller bestämmelser om förberedelsen i hovrätten. Ändringen innebär att bestämmelsen i nuvarande fjärde stycket om användning av telefon vid ett sammanträde har utgått. Bestämmelsen har ersatts av regler om användning av ljudöverföring och ljud- och bild- överföring i 5 kap., se avsnitt 5.1. 51 kap. 17 § I övrigt skall det som sägs i 46 kap. 15 §§, 6 § andra stycket, 8, 9, 11, 13, 16 och 17 §§ tillämpas i fråga om huvudförhandling i hovrätten. Reglerna i 16 § i detta kapitel skall dock tillämpas i fråga om kallelser till huvudförhandling som åter- upptas efter uppehåll och förelägganden för parterna. När ett mål sätts ut till fortsatt eller ny huvudförhandling, får hovrätten besluta om lämpliga åtgärder för att målet skall kunna slutföras vid den förhandlingen. I fråga om sådana åtgärder gäller 10 och 12 §§ i detta kapitel. (Jfr 51 kap. 17 § i SOU 2001:103.) Paragrafen innehåller bl.a. hänvisningar till vissa regler i 46 kap. om huvudförhandling i tingsrätt som skall tillämpas i fråga om huvud- förhandling i hovrätt. I första stycket har hänvisningen till 46 kap. 7 § utgått eftersom den paragrafen upphävs. När det gäller möjligheter att lägga fram skriftlig bevisning genom en hänvisning till handlingar i akten, som reglerats i 46 kap. 7 § första stycket, gäller i stället bestämmelser i 51 kap. 19 § första stycket tredje meningen. I stället för bestämmelserna i 46 kap. 7 § andra stycket, om bevisupptagning per telefon, gäller bestäm- melserna i 5 kap. om deltagande i ett sammanträde genom ljudöverföring och ljud- och bildöverföring. I tredje stycket har hänvisningen till 11 §, som enligt förslaget upp- hävs, utgått. 51 kap. 18 § Vid huvudförhandlingen skall den överklagade domen redovisas i den omfattning det behövs. Klaganden skall ange i vilken del domen överklagas och den ändring i domen som yrkas. Motparten skall ges tillfälle att yttra sig över yrkandet. Därefter skall åklagaren utveckla åtalet i den utsträckning det behövs för pröv- ningen av överklagandet.