prop · GT031d11 · 2005-09-20 00:00:00 — Bland annat pekar rapporten på brister i samverkan mellan olika aktörer i sjukskrivningsprocessen, långa handläggningstider hos , brist på paramedicinska resurser och flaskhalsar i form av långa väntetider för undersökningar och kirurgiska/ortopediska åtgärder. Tillsammans och var för sig kan dessa faktorer bidra till att rehabiliteringsprocesser och sjukskrivningstider förlängs. Vidare har på regeringens uppdrag kartlagt hälso- och sjukvårdens handläggning av patienters sjukskrivning. En rapport överlämnades . Slutsatsen av rapporten är att bättre ledning, ökade kunskaper om sjukskrivning och ökad samverkan med andra aktörer som försäkringskassa och arbetsgivare skulle förbättra läkarnas arbete med sjukskrivningsprocessen. För att komma till rätta med den höga sjukfrånvaron, samt att öka hälso- och sjukvårdens medverkan i arbetet med att förbättra sjukskrivningsprocessen och minska ohälsan, avser regeringen att genomföra olika insatser. Dessa finns närmare beskrivna i avsnitt 2.8.2 under utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp. Målet för politikområde Hälso- och sjukvårdspolitik är att vårdens kvalitet och tillgänglighet skall förbättras. För verksamhetsområde Hälso- och sjukvård finns följande tre mål som gäller såväl 2004 som 2005: -Kunskapsnivån inom hälso- och sjukvården vad gäller patientsäkerhet, kvalitet och effektivitet skall öka och behandlingsmetoder skall i ökad utsträckning vara evidensbaserade. -Huvudmännen för hälso- och sjukvården skall stödjas i sitt arbete med att förbättra tillgängligheten till hälso- och sjukvården på ett sätt som tillförsäkrar alla patienter en bedömning och att vård ges efter behov och inom rimlig tid. -Medlen inom läkemedelsförmånerna skall användas på ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt. I sjukvård i internationell belysning en jämförelse av vårdbehov, kostnader och resultat (2005) görs en jämförelse av vårdbehov, kostnader och resultat i 24 länder. I rapporten visas att svensk sjukvård presterar mycket väl jämfört med vården i andra länder. Det gäller såväl tillgång till vård, som kvalitet, resultat och effekter. Att de goda resultaten åstadkommes med endast genomsnittliga kostnader betyder att den samlade effektiviteten i hälso- och sjukvårdssystemet är god jämfört med andra länder. Slutsatsen bygger på att jämfört med de andra länderna hanterar de största vårdbehoven (med andelen äldre i befolkningen som indikator), har måttliga kostnader (mätt som kostnader per invånare och år och som andel av BNP), använder måttliga resurser (mätt som antal läkare och sjuksköterskor per tusen invånare), har god tillgänglighet (mätt som antal operationer per hundra tusen invånare av vanliga åtgärder som starr-, höftleds- och kranskärlsoperationer) samt har goda medicinska resultat och effekter (exempelvis låg spädbarnsdödlighet, hög överlevnad i hjärtkärlsjuk- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 domar, låg dödlighet i cancer m.m.). Underlaget till studien har hämtats från () vilka 2001 initierade ett projekt () som syftar till att utveckla modeller för att mäta och analysera hur medlemsländernas hälso- och sjukvårdssystem presterar. Vid jämförelser mellan olika länders hälso- och sjukvårdskostnader som andel av BNP bör man beakta att definitionerna av vad, och vilka kostnader, som ingår i begreppet hälso- och sjukvård kan variera något mellan olika länder. har den genomsnittliga vårdtiden minskat som allt mer vård utförs som öppenvård, både vid sjukhus, i primärvården och som hemsjukvård, enligt i svensk hälso- och sjukvård (2004). Förändringarna har möjliggjorts av den snabba medicintekniska utvecklingen och genom att en högre andel av personalen har specialiserad kompetens. Strukturförändringar har gjort vården mer öppenvårds- och primärvårdsbaserad och ökat möjligheterna att nå allt fler och allt äldre patienter. Exempelvis har antalet höft- och knäledsoperationer för patienter tredubblats . Med bättre metoder har fler patienter kunnat behandlas och detta med bättre resultat. Effektiviseringen av svensk hälso- och sjukvård har t.ex. lett till att nu är det land inom EU som gör flest operationer för grå starr per 100 000 invånare,, enligt . Antalet vårdtillfällen , där patienten varit inskriven för sluten vård (inklusive psykiatri), minskade från cirka 1,6 till 1,4 miljoner. För att kompensera för neddragningarna inom den slutna vården har öppna vårdformer byggts ut och förstärkts. Dagkirurgin operationer som genomförs utan att patienten behöver skrivas in har ökat kraftigt i omfattning. Denna omstrukturering innebär såväl kostnadsbesparingar i systemet som ett mervärde för patienten som kan komma hem och slipper bli inlagd på sjukhus. Även inom den psykiatriska vården har strukturförändringar inneburit att öppna vårdformer används i ökad utsträckning. Antalet läkarbesök i den specialiserade vården minskade från 14,3 miljoner till 13,5 miljoner besök. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 vården har antalet besök ökat från 11,9 miljoner till 12,4 miljoner besök. En förklaring till det, totalt sett, minskade antalet läkarbesök är att patienter i allt större utsträckning tas om hand av andra personalkategorier som distriktssköterskor, sjuksköterskor etc. När det gäller att värdera den medicinska kvaliteten i sjukvården utgör de nationella kvalitetsregistren en central och viktig kunskapskälla. Tack vare att flera av dessa register beslutat att vara mer öppna med sina kvalitetsjämförelser har, enligt , förutsättningarna för att kunna redovisa den svenska hälso- och sjukvårdens kvalitet blivit allt bättre. Det finns tydliga indikationer på att den medicinska kvaliteten har förbättrats, såväl ur ett processsom ett resultatperspektiv. Data från och hälsodataregister visar på fortsatt positiva trender när det gäller tillgången till evidensbaserad vård och behandling vid stora folksjukdomar såsom hjärtinfarkt, stroke, diabetes och gråstarr. Likaså visar många av de områden som analyserat i sin lägesrapport för hälso- och sjukvård 2003 successiva förbättringar av hälso- och sjukvårdens medicinska resultat medan inget område visar försämringar i detta avseende. Dock kvarstår problem med omfattande regionala variationer vad gäller tillgång till och användning av vetenskapligt etablerade behandlingsmetoder. Likaså är variationerna omfattande vad gäller användningen av läkemedel. I en rapport från som utkom (Economic Survey of ) dras slutsatsen att svensk sjukvård i en internationell jämförelse håller en hög standard. I rapporten anges också att hälso- och sjukvårdssystem är ett av de mest flexibla och innovativa systemen bland de jämförda . Svensk hälso- och sjukvård hamnar högt i en rad internationella jämförelser som gjorts bl.a. när det gäller indikatorer avseende åtgärdbar dödlighet och överlevnadssiffror för olika sjukdomar. Den patientupplevda kvaliteten i den öppna sjukvården mäts bl.a. med hjälp av Svenskt Kvalitetsindex (SKI). Mätningarna avseende 2004 visar att sjukvården förbättrats ytterligare. Uppgången är något starkare i den offentliga vården än i den privat drivna. Alla aspekter som mäts i sjukvården uppvisar en ökning förutom förväntningarna som har sänkts en aning. ningarna i den privata vården har sjunkit mer än i den offentligt drivna. har värderingen av kvalitet och service inom sjukvården varierat en hel del. Årets mätning pekar på en viss återhämtning från förra årets nedgångar. De som är minst nöjda är personer som besökt akutmottagningar, medan de som besökt privatläkare eller gjort förbokade besök på sjukhus är mest nöjda. Regionalt mellan landstingen kan avsevärda skillnader observeras för såväl nöjdhet som upplevd kvalitet och andra studerade aspekter. () skall sprida sina kunskapssammanställningar på sådant sätt att de får ett genomslag inom den praktiska hälso- och sjukvården. Resultaten från rapporterna som har publicerats har spridits till olika grupper av beslutsfattare, vårdgivare och administratörer, samt till enheter som har betydelse för praxisutvecklingen inom hälso- och sjukvården. Rapporterna utgör nu underlag för olika spridningsaktiviteter både för nationellt folkhälsoarbete och för regionalt och lokalt utvecklingsarbete om vårdprogram och praxisändringar. Undersökningar visar att de flesta läkare, sjukvårdspolitiker och chefsadministratörer känner till SBU:s arbete och anser att rapporterna håller mycket hög kvalitet och trovärdighet. Läkare som fått betygsätta den vetenskapliga tillförlitligheten hos olika informationskällor ger SBU högsta betyget av alla angivna källor bland medicinska myndigheter, organisationer och företag. Högt betyg för tillförlitlighet ges också till SBU av målgrupperna läkemedelskommittéer, administrativa chefer och landstingspolitiker. Något mer än hälften av patienterna tyckte att det var lätt att komma fram på telefon till vårdcentralen, en förbättring i de flesta landsting jämfört med . Däremot har väntetiderna för läkarbesök vid vårdcentralerna varit oförändrade . Åtta av tio patienter får besöka läkare inom från det att de fått kontakt med vårdcentralen, varav sex patienter fick komma . Till skillnad mot vad som gäller på nationell nivå varierar tillgängligheten mellan åren när man studerar enskilda landsting och ännu mer när man under ett enskilt år jämför landstingen med varandra. Det finns vissa skillnader mellan män och kvinnor vad gäller vårdutnyttjande och uppfattning om vården. Kvinnor gör fler läkarbesök i primärvården än män. Enligt den så kallade Vårdbarometern är kvinnor mer nöjda med väntetiden för operation eller behandling än män. I ULF-undersökningarna (SCB:s undersökningar om levnadsförhållanden) rapporterar en större andel kvinnor än män att de blivit felaktigt eller orättvist behandlade av sjukhus eller läkare. Samtliga landsting arbetar med att förbättra sin tillgänglighet och positiva effekter har uppnåtts. Satsningarna har fått till följd att köerna på många håll kortats och att nya och effektivare arbetsrutiner införts. Bestämmelserna om innebär att allvarliga skador, sjukdomar och tillbud som inträffar i hälso- och sjukvården skall rapporteras till . Antalet inkomna har minskat något i jämförelse med det föregående året. Den relativa fördelningen av beslutade mellan olika verksamhetsområden är i stort sett oförändrad jämfört med föregående år. Antalet anmälningar från allmänheten till () har ökat jämfört med föregående år medan de ärenden som inkom till från var något färre än . Antalet beslutade disciplinpåföljder har i sin tur ökat . Vidare har antalet avvisade ärenden fortsatt att öka väsentligt på samma sätt som 2003. En ökning kan också noteras beträffande anmälda patientskadeärenden och inkomna klagomål till landets patientnämnder. Den största ökningen har skett i fråga om ärenden som rör bemötande och tillgänglighet i primärvården. Nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården har fått i uppdrag av regeringen att följa upp och utvärdera den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149, bet. 2000/01:SoU5, rskr. 2000/01:53) och det avtal om utvecklingsinsatser inom vården och omsorgen som staten har slutit med och . presenterade sin fjärde och sista uppföljning av arbetet med den nationella handlingsplanen. konstaterar att förbättringar skett inom flera av de områden som handlings- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 planen omfattar men att mycket arbete fortfarande återstår och att handlingsplanen totalt sett tycks ha haft begränsad påverkan på hälso- och sjukvårdens utveckling. I kommunerna förefaller kännedomen om handlingsplanen varit bristfällig. Landstingen har heller inte lyckats omfördela resurser från den specialiserade somatiska vården till primärvården och psykiatrin. Handlingsplanen har dock fått till effekt att landstingen arbetar för att öka vårdens tillgänglighet och kontinuitet. Det handlar t.ex. om åtgärder som utbyggnad av sjukvårdsrådgivning, olika slags telefonpassningssystem och sjuksköterskeledda specialmottagningar. Landstingen arbetar också för att öka läkartätheten i primärvården och för att förbättra läkarmedverkan i den kommunala vården och omsorgen. Även inom området psykisk ohälsa görs insatser, framför allt när det gäller barn och ungdomar. Kommunerna arbetar för att öka kompetensen hos personalen och till viss del med att utveckla anhörigstödet. Samverkan mellan kommuner och landsting är också ett område som man försöker förbättra. (Fammi), en ideell förening som bildades som en följd av den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149, bet. 2000/01:SoU5, rskr. 2000/01:53), har bedrivit en fortsatt aktiv verksamhet. Fammi har initierat en mängd projekt för att stimulera kompetensutveckling och kunskapsspridning i primärvården. Däribland kan nämnas Fammidagar, konferenser av och för flertalet av de yrkesgrupper som Fammi representerar. Fammi har också tillsammans med åtta landsting formulerat ett förslag till struktur för kompetensutveckling inom primärvården. Processen mot att utveckla teamgemensam fortbildning har initierats. Så kallade audits (verktyg för professionell utveckling i form av självgranskning i grupp) för bl.a. sjukskrivning och kronisk obstruktiv lungsjukdom har genomförts. Statskontoret lämnade slutredovisningen av sitt uppdrag att granska Fammis verksamhet. Rapporten ligger till grund för diskussionerna mellan staten, och om Fammis fortsatta verksamhet. Fammis verksamhet kommer att fortgå och avsikten 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 är att därefter på olika sätt ta tillvara de kunskaper som samlats och de verksamheter som påbörjats. har i uppdrag att fortlöpande ta fram underlag för bedömningen av hälso- och sjukvårdens behov av läkare och sjuksköterskor. Myndigheten bedriver uppdraget inom det nationella planeringsstödet (NPS). skall rapportera de bedömningar myndigheten gör av den aktuella situationen. rapport av hälso- och sjukvårdens situation är den tredje resultatredovisningen. rapporter har i huvudsak fokuserat på det korta perspektivet. Årets rapport tar sikte och prognostiserar antalet barnmorskor, sjuksköterskor och läkare sysselsatta i hälso- och sjukvården liksom antalet tandhygienister och tandläkare sysselsatta i tandvården. Rapporten innehåller en fördjupad arbetsmarknadsstudie för i huvudsak psykiatrer. Tillgången på psykiatrer är mycket ojämnt fördelad mellan de sex hälso- och sjukvårdsregionerna. Möjligheterna att rekrytera ST-läkare i psykiatri bedömdes vara något bättre. Av rapporten framgår vidare att arbetsmarknaden för läkare, tandhygienister och tandläkare bedöms vara i obalans, då efterfrågan är större än tillgången. Antalet läkare inom hälso- och sjukvården förväntas vara stabilt och börja minska runt 2010. gör bedömningen att en utökning av läkarutbildningen är nödvändig för att möta denna minskning. Regeringen föreslår att antalet nybörjarplatser på läkarutbildningen utökas med trettio och planerar att ytterligare utöka läkarutbildningen . har i en rapport (Utredning av händelserna i och och dess möjliga samband med brister i bemötande och behandling inom den psykiatriska vården och verksamhet) bl.a. redogjort för att det begränsade antalet slutenvårdsplatser och tillgången till akut vård, förmedlad av specialister, sannolikt medför risk för att patienter inte får den vård de skulle behöva, särskilt i det akuta skedet. Andra bristområden som uppmärksammas är brister avseende samverkan mellan huvudmän, vårdnivåer och vårdgivare. Mot bakgrund av denna rapport har på regeringens uppdrag genomfört tillsynsinsatser kring omfattningen och inriktningen av riskbedömningar inom den psykiatriska verksamheten. Enligt över verksamhetstillsynen (Riskbedömningar inom den specialiserade psykiatriska vården) sker det i stor utsträckning bedömningar av eventuell risk eller fara för att patienten skall komma att skada sig själv eller andra. Medvetenheten om behovet av att göra bedömningar är hög. Det är enligt ännu inte belagt att ökad kontroll och ökad inlåsning skulle minska risk för våldsbeteende hos psykiskt störda. Däremot bör omhändertagandet, vården och stödet som erbjuds patienterna intensifieras och förbättras. De som har bedömts ha en ökad risk att begå våldsbrott bör identifieras, följas upp och få ett intensivt stöd. Kostnaderna för läkemedelsförmånerna uppgick till , en ökning jämfört med föregående år . Detta är den lägsta kostnadsutvecklingstakten , med undantag då förmånssystemet förändrades. Den låga kostnadsutvecklingen berodde delvis på en svagare volymtillväxt, men även prisnivåns nedgång har bidragit till i praktiken oförändrade kostnader för förmånerna. I volym ökade antalet dygnsdoser 2004 , en jämförelsevis låg siffra. Diagram 4.3 Utveckling av kostnaderna (exklusive moms) Nominella kostnader, miljoner kr 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 har jämfört priserna på de 180 mest sålda läkemedlen i med priserna på dessa produkter i 17 andra europeiska länder. Resultatet från undersökningen visar att de svenska läkemedelspriserna ligger under ett europeiskt genomsnitt. I är det endast som har lägre läkemedelspriser än . När priserna justeras för skillnader i köpkraft mellan olika länder framstår svenska läkemedel som bland de billigaste i . Införandet av utbyte av läkemedel på apotek har inneburit att en omfattande priskonkurrens har uppstått. fattade över 7 500 beslut om ändring av pris. Både antalet prissänkningar och prishöjningar har ökat i jämförelse . Den övervägande delen av dessa beslut rör prissänkningar som marknadsförande företag ansökt om. Detta tyder på att aktiviteten på marknaden är stor och att företagen kontinuerligt agerar gentemot varandra. Att antalet prisökningsbeslut har ökat betyder emellertid inte att prisnivån har gått upp generellt sett. gick patentet ut för 23 substanser, men dessa var inte några storsäljande produkter. Som jämförelse kan nämnas att de fyra stora substanserna som tappade patenten 2003 stod för av försäljningen . Även om priset har fallit på de substanser som förlorade patentet 2004, har den låga andelen av försäljningen gjort att effekten på den totala prisnivån blivit liten. Det generiska utbytet har lett till en besparing för samhälle och patienter på räknat från att det infördes till , jämfört med om ingen reform hade genomförts. 2004 sjönk det genomsnittliga priset för produkter där utbyte kan förekomma med . I genomsnitt har prisnivån på läkemedel totalt sett sjunkit med . Det är ännu för tidigt att uttala sig om huruvida nedgången i utvecklingstakten för kostnaderna för läkemedelsförmånerna kommer att vara bestående och att reformen därmed har genererat ett trendbrott. Patienternas kostnader för läkemedel, egenavgifterna, var knappt en procent högre än föregående år vilket innebar att egenavgiftsandelen (egenavgifter i förhållande till summan av förmånerna plus egenavgifter) ökade något från 20,7 till . Tabell 4.5 Kostnader för läkemedel i relation till de totala kostnaderna för hälso- och sjukvård samt patienternas egenavgiftsandel, 20002004 (inkl moms) 1Som andel av förmån + egenavgift 2Avser receptfria humanläkemedel som säljs över disk Källor: , nationalräkenskaperna SCB Av , Läkemedelsförsäljningen i analys och prognos, framgår att kostnaderna för läkemedelsförmånerna 2005 väntas minska med en procent jämfört med . Enligt rapporten ökar emellertid läkemedelskostnaderna i slutenvården allt snabbare. Orsaken till ökningen är enligt dels introduktionen av nya läkemedel, dels att landstingen för över läkemedelskostnader från förmånerna till slutenvården där priserna som en följd av upphandlingsavtal kan vara lägre. Denna överföring bidrar till att hålla förmånskostnaderna nere. Det övergripande målet för politikområde Hälso- och sjukvårdspolitik är att vårdens kvalitet och tillgänglighet skall förbättras. För verksamhetsområde Hälso- och sjukvård skall kunskapsnivån när det gäller patientsäkerhet, omvårdnad, kvalitet och effektivitet öka och behandlingsmetoder skall i ökad utsträckning vara evidensbaserade. Tillgängligheten skall förbättras på ett sätt som tillförsäkrar alla patienter en bedömning och att vård ges efter behov och inom rimlig tid. Medlen inom läkemedelsförmånerna skall användas på ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 När det gäller tillgången till evidensbaserad vård och behandling av stora folksjukdomar visar data från och hälsodataregister att utvecklingen är fortsatt positiv. förekommer det dock vissa regionala variationer vad gäller användning av vetenskapligt etablerade behandlingsmetoder. Dessa variationer visar bl.a. att det finns en potential i att ytterligare förbättra vårdens kvalitet och effektivitet. De satsningar på förbättrad tillgänglighet som genomförts har gett vissa positiva resultat men ännu återstår mycket för att utveckla vardagstillgängligheten till vården. Det måste bli enklare för patienterna att, via t.ex. Internetbaserade bokningssystem, komma i kontakt med och boka tider i vården. Uppföljningar av den nationella handlingsplanen visar att befolkningen upplever att det har blivit lättare att komma fram på telefon till vårdcentralen. Väntetiderna till läkarbesök på vårdcentralen har dock varit oförändrade som handlingsplanen varit verksam. En samlad bedömning ger vid handen att handlingsplanen har haft en relativt begränsad påverkan på hälso- och sjukvårdens utveckling. Landstingen har t.ex. inte lyckats omfördela resurser från den specialiserade somatiska vården till primärvården och psykiatrin. Bättre tillgänglighet till vården bedöms vara en av de viktigaste förutsättningarna för att kunna bibehålla förtroendet för det offentliga hälso- och sjukvårdssystemet. En fortsatt satsning i syfte att ytterligare förbättra tillgängligheten till hälso- och sjukvården görs genom överenskommelsen mellan staten och om införandet av en nationell vårdgaranti . I diskussionerna om prioriteringar och jämställdhet inom den svenska hälso- och sjukvården har den evidensbaserade medicinen blivit en alltmer betydelsefull metod för att nå en effektivare och bättre vård. En viktig slutsats från () arbete är att det krävs betydande informationsinsatser och utbildning för att nya kunskaper snabbt och effektivt skall kunna spridas och tillämpas på alla nivåer inom vården. Det finns många metoder som är bevisat effektiva och därmed bör tillämpas i ökad omfattning, men det finns också metoder som antingen saknar vetenskapligt stöd och bör studeras ytterligare eller är bevisat ineffektiva och därför bör utrangeras. De brister inom psykiatrin som uppmärksammats av och psykiatrisamordnaren kräver fortsatta åtgärder från såväl huvudmännens som statens sida. Regeringen har tidigare konstaterat att nedanstående behov behöver tillgodoses. Tillgängligheten inom såväl den psykiatriska öppenvården som slutenvården behöver förbättras och vård- och stödinsatser behöver integreras. Inom rättspsykiatrin behövs fler platser samt ökad kunskap om vilka behandlingsåtgärder som kan vara långsiktigt effektiva för att förhindra återfall i brott. Det behövs sysselsättning allt från meningsfull daglig sysselsättning till arbetsträning i reell miljö. I första hand bör verksamheter som byggs upp i samverkan och som från början planeras att ingå i befintlig verksamhet stimuleras. Vidare behövs boenden med anpassat omhändertagande för personer med speciella behov eller särskilt komplicerad problematik. Det krävs ett utökat samarbete, organisatorisk samordning och gemensamma arbetsformer för att bättre ta tillvara de resurser som finns. Fördomar och stigmatisering kräver ett ökat informations- och kunskapsutbyte. Mot bakgrund av dessa behov har regeringen avsatt för att förbättra tillgängligheten till, och stödja verksamhetsutveckling inom, vård och socialt stöd för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiskt funktionshinder. För samma ändamål föreslår regeringen att avsätts .