prop · GS03102 · 2005-05-12 00:00:00 — Ansökningar samordnas via respektive kommun. Tanken är att olika slags aktörer kan komma fram med projektidéer som sedan får kanaliseras via en samordnad ansökan från kommunen. Länsstyrelserna prövar ansökningarna och beslutar om statsbidrag till de olika projekten. Bidrag kan lämnas till en rad olika åtgärder; t.ex. kunskapsuppbyggnad, att ta fram kommunala naturvårdsprogram, områdesskydd samt vård och förvaltning av områden eller bestånd av arter. Det är även möjligt att få bidrag till åtgärder som syftar till att främja friluftsliv, t.ex. förutsättningar för friluftsliv i olika naturområden. Från statens sida omfattar satsningen totalt ca . medel, ca , fördelades ut till över 170 kommuner för olika projekt. Exempel på projekt som fått stöd är anläggande av vandringsstigar, restaurering av naturbetesmarker samt en guide för barnens väg till natur i en kommun. Genom satsningen kan projekt ges högst i statsbidrag till de bidragsberättigade delarna av projektet, resten måste finansieras på annat sätt. Den kommunala medfinansieringen för de projekt som fått stöd är . har endast medel beviljats. Statistiken visar att störst andel av medlen gått till de tre folkrika länen , och län. Fördelningen mellan olika slags inriktning på projekten är tämligen jämn, med en viss övervikt på projekt med fokus på information, folkbildning och kunskapsspridning respektive vård och förvaltning. Statliga bidrag till lokala investeringsprogram Det huvudsakliga syftet med stödet till lokala investeringsprogram (LIP) var att, med utgångspunkt från den lokala nivån, öka takten i omställningen till ett ekologiskt hållbart samhälle. Det fanns också krav på att programmen skulle skapa nya arbetstillfällen och ambitioner att främja utvecklingen av ny teknik och nya arbetsmetoder. I ljuset av erfarenheter av investeringsprogrammen kan de förväntade resultaten summeras i tre punkter: ·Bättre samarbete och högre status för miljöfrågorna · Samla och sprida kunskaper och erfarenheter har kommunerna kunnat söka bidrag till miljöinvesteringar inom ramen för stödet till lokala investeringsprogram (LIP). Totalt har ca 270 av kommunerna lämnat in fullständiga ansökningar. LIP-bidraget har givits till 161 kommuner för att genomföra olika former av miljöinvesteringar. flera kommuner som har haft mer än ett program över åren. har beviljats stöd i LIP. Totalt har beviljats i bidrag, Eftersom en hel del åtgärder i programmen har minskat i omfattning eller lagts ner beräknas det slutliga bidraget till totalt . stödet har motsvarat av totalkostnaden. kommer ifrån de sökande varav majoriteten från kommunala förvaltningar eller kommunala bolag. investeringen beräknas till . kommer de sista projekten att slutrapportera sina projekt, det är bl.a. Bo01 i som fick i stöd. De lokala investeringsprogrammen har haft betydande positiva Det gäller framför allt utsläppen av växthusgaser men även Även utsläppen av kväve och fosfor i hav, sjöar och vattendrag har minskat, liksom mängden avfall som läggs på deponi. Alla LIP-program slutrapporteras till för den slutliga regleringen av bidraget. I slutrapporterna redovisar kommunerna, förutom ekonomiska fakta, vilka miljöeffekter som uppnåtts under Uppgifterna samlas i en databas hos och utgör ett underlag för analyser och sammanställningar. sammanställda efter 115 slutrapporterade investeringsprogram visar på bland annat följande resultat: Minskade utsläpp av växthusgaser, koldioxid/år Energiomställning till förnybar energi, /år Energibesparing, /år Minskade utsläpp av kväve till vatten, /år Minskad mängd avfall till deponi,/år Minskningen av växthusgasutsläppen motsvarar mer än en procent av totala utsläpp. Energibesparingen motsvarar mer än en tredjedel av energiproduktionen vid . Förutom de resultat som samlas in via slutrapporterna genomförs också ett flertal utvärderingar av LIP. Utvärderingarna är av två slag: sektorsutvärderingar och övergripande utvärderingar. Den samhälls- ekonomiska utvärderingen visar att staten fått mycket god utdelning på bidragsmedlen. Bl.a. beräknas statens kostnad för att minska växthusgas- utsläppen till per kg. De lokala investeringsprogrammen bidrar på olika sätt till att uppnå de 15 miljökvalitetsmålen som har antagit. I tabellen nedan visas indelningen av åtgärder och några exempel på åtgärder inom respektive kategori. Spridning av erfarenheter och kunskaper Skr. Utvärderingarna och den detaljerade databasen utgör värdefulla kunskapskällor för olika aktörer på miljöarenan, från kommunala förvaltningar till företag till myndigheter och andra nationella och internationella aktörer. Utmaningen nu är att sprida kunskapen i form av bland annat utvärderingsrapporter, webbinformation och sammanställningar av goda exempel till dem som kan ha nytta av dem. finns ett nytt stöd, stödet till klimatinvesteringsprogram, Klimp. Syftena med detta stöd är i stort sett desamma som med LIP. Skillnaden är framför allt att investeringarna ska inriktas på att minska utsläppen av växthusgaser. En annan skillnad är att landsting och företag har möjlighet att själva vara programansvariga. har anslagit sammanlagt för stöd till klimatinvesteringsprogram åren 20022006. har fördelats till 47 program med 389 olika åtgärder, inom framför allt transport- och energisektorerna. Sammanlagt har gått till investeringar i transportsektorn där merparten avser fortsatt introduktion av biogasfordon. har fördelats på energiprojekt, främst utbyggnad av fjärrvärme och konvertering till biobränslen. Dessutom gick av bidraget till olika typer av informationsprojekt, där en stor andel är kopplad till trafikområdet. Till detta kommer att av bidragen går till avfallsområdet, som huvudsakligen omfattar biogasproduktion. De beviljade programmen beräknas leda till att utsläppen av koldioxidekvivalenter minskar med . De leder även till en årlig minskning av energianvändning med 570 000 MWh. har beviljats i stöd till sammanlagt 265 olika åtgärder som drivs av kommunala bolag och förvaltningar, eller av flera kommuner. Den totala investeringskostnaden för dessa 265 åtgärder var . Tabell 6.1 Exempel på LIP-åtgärder Konvertering till fjärrvärme, solvärme, fjärr- och frikyla, energieffektiv klimatstyrning Förnyelse av bostadsområde, från miljonprogram till Industriellt miljösamarbete, rötgasanläggning och Tunga fordon biogas, miljöfordon, utbyggnad av Vassbäddar för slambehandling, miljöanpassad Spillvärmeleverans, effektiv belysning, Våtmarker, främjande av biologisk mångfald, skapa Strängkompostering av förorenade massor Boendemedverkan, folkbildning, administration av Ombyggnad av bostadshus, upprustning av historisk Minskning av emissioner, nyinvestering i mindre 6.4 Aktuella frågor om samhällsorganisationen mm. arbete med att se över struktur och uppgiftsfördelningen inom samhällsorganisationen fortsätter. fick kommittén tilläggsdirektiv (Dir. 2004:93). Kommittén skall bland annat se över det samlade kommunala uppdraget, hälso- och sjukvårdens organisering, den regionala samhällsorganisationen samt den statliga styrningen. Liknande översyner eller arbete med att se över eller ändra samhällsorganisationen sker i större eller mindre utsträckning i alla de nordiska länderna. Nedan presenteras kortfattat situationen i våra nordiska grannländer. De största förändringarna planeras i . regeringen och samarbetspartierna överens om huvuddragen i en De viktigaste förändringarna är att antalet kommuner minskar från 271 till ca 100 och att amtskommunerna (de danska Skr. 2004/05:102 motsvarigheterna till landstingen) ersätts med fem regioner. på en genomsnittlig kommunstorlek på ca 50 000 invånare. Kommuner som har mindre än 20 000 innevånare och som inte vill gå ihop med någon annan kommun måste ingå bindande partnerskap med andra kommuner. Regionerna skall ha folkvalda organ men ingen beskattnings- rätt. Den nya kommunindelningen och de nya regionerna skall gälla . Förändringarna innebär även att uppgiftsfördelningen mellan kommunal-, regional-, och statlig nivå förändras. De nya regionerna övertar amtskommunernas uppgifter inom sjukvården samt en del planerings- och utvecklingsuppgifter. Resterande del av de gamla amtskommunernas uppgifter överförs på kommunerna eller på staten. Kommunerna får bl. a. ett större ansvar för den lokala hälsovården, arbetsmarknadspolitiken, kulturpolitiken. Staten får ansvar för gymnasieskolan, vuxenutbildningen, den administrativa hanteringen av m.m. I pågår en diskussion om samhällsorganisationen i allmänhet och regionernas ställning i synnerhet. Nuvarande diskussioner och utredningar sker mot bakgrund av att fylkeskommunerna (motsvarigheterna till de svenska landstingen) 2002 fick ändrade uppgifter. Huvudmannaskapet för sjukvården överfördes till fem statliga styrelser. Fylkeskommunernas ansvarsområde inskränktes till regional utveckling och eftergymnasial utbildning. I den norska debatten går meningarna isär när det gäller den regionala strukturen. Ett flertal utredningar har utifrån olika synvinklar behandlat frågan om den regionala strukturen. presenterade t.ex. den s.k. distriktskommisjonen sin utredning. Majoriteten i utredningen ville stärka den regionala nivån och låta regionerna överta uppgifter från staten. En minoritet ville istället avveckla fylkeskommunerna. Regeringen tillsatte 2004 en lokaldemokratikommisjon som bl.a. har till uppgift att se över och föreslå åtgärder för att förbättra samordningen mellan staten, kommunerna och fylkeskommunerna. Kommissionen avser att lämna sitt slutbetänkande . Vid sidan av dessa utredningar pågår ett samarbetsprojekt mellan det och Kommunal- och regionaldepartementet som har till syfte att analysera framtidens kommunstruktur. Inom projektet skall behovet av kommunsamman- läggningar granskas. Resultatet kommer att redovisas . I den finska debatten finns en diskussion om behovet av en direktvald politisk nivå på regional nivå. Detta hänger samman med att , till skillnad från de övriga nordiska länderna, saknar en sådan nivå. I finns istället s.k. samkommuner som är fristående funktionellt specialiserade samarbetsorgan som styrs och finansieras av primär- Dessa liknar i sitt regelverk och i sin konstruktion svenska Samkommunerna har bl.a. hand om specialsjukvård Skr. 2004/05:102 och regional utveckling. Diskussionen om en regional politisk nivå har lett fram till en försöksverksamhet inom ett av de minsta finska landskapen, Kajanaland. samordnas de funktionellt specialiserade samkommunerna under en förvaltning. Landskapet kommer att ledas av ett landskapsfullmäktige som är direktvalt av befolkningen. Utvärderingar av regional försöksverksamhet och den nya läns- och landstingsindelningen i och talet bildades respektive samt landsting. Förändringarna av läns- och landstingsindelningen åtföljdes av en försöksverksamhet där landstingen fått överta vissa uppgifter från staten, främst länsstyrelserna inom respektive område. fattade beslut om att försöken skall förlängas fram till utgången av 2010. Två större utvärderingar av försöksverksamheten har utförts på uppdrag av regeringen. Dels har Statskontoret utvärderat om försöksverksamheten bidragit till en bättre samordning och därmed effektivare resursutnyttjande i länen. Dels har utvärderat om försöksverksamheten bidragit till en bättre demokratisk förankring av de regionala utvecklingsfrågorna. Vid sidan av dessa utvärderingar har forskare vid undersökt demokratiska och ekonomiska konsekvenser av etablerandet av de nya läns- och landstingsgränserna i . Till skillnad från Statskontorets och utvärderingar behandlar Göteborgsforskarna inte bara den regionala försöksverksamheten utan i dess helhet. Studierna ger sammantaget en mångfacetterad bild av förändringarna. Resultatet varierar mellan olika uppgiftsområden och mellan de olika regionerna. Statskontoret drar slutsatsen att den nya ansvarsfördelningen mellan stat och självstyrelseorgan fungerar relativt väl i både och . En fördel med den nya organisationen är att den skapat ett forum för överväganden, ansvarstagande och förankring på politisk nivå. Samordningen av den regionala utvecklingspolitiken har ökat. Statskontoret konstaterar dock att det finns väsentliga skillnader mellan de två självstyrelseorganen, vilket antyder att graden av samordning är avhängig av många olika faktorer. Samordningens eventuella effekt på den ekonomiska tillväxten i regionen eller om effektiviteten i resurs- utnyttjandet har ökat har inte kunnat bedömas. drar slutsatsen att försöksverksamheten utifrån demokratisk utgångspunkt haft både positiva och negativa utvecklingsdrag. I jämförelse med de utvärderingar som (SOU 2000:85) lät göra ger utvärderingen dock en mer positiv bild. Utvärderingen visar på att landstingens arbete inom försöksverksamhetens områden har vunnit ett allt starkare stöd hos kommunerna. Även intresseorganisationers och folkrörelsers deltagande i det regionala utvecklingsarbetet har stärkts. Variationerna mellan olika sakområden är dock betydande. Forskarna vid har, till skillnad från ovan nämnda Skr. 2004/05:102 utvärderingar, även studerat medborgarnas uppfattning om det nya Dessa undersökningar visar att stödet för de nya landstingens institutioner är ganska svagt. Många medborgare i upplever att det nybildade övertagande av hälso- och sjukvårdsfrågor och regionala utvecklingsfrågor inneburit mer eller mindre stora nackdelar för invånarna. Andelen som anser detta har också ökat . De negativa uppfattningarna om nådde dock en topp 2000 och har därefter minskat. Undersökningarna visar även att medborgarnas uppfattning av arbete domineras av hälso- och sjukvården. I likhet med visar forskarna i att kommunerna blivit alltmer positiva till arbete med den regionala utvecklingspolitiken. IT i kommunerna 24-timmars myndigheten Kommuner och Landsting har gjort en kartläggning av arbetet med och samverkan med IT-stöd i kommuner och landsting. Kartläggningen visar att en komplex struktur av olika slags lösningar växer fram på lokal nivå. Dels växer samverkansformer som överbrygger de traditionella sektorsgränserna fram. Mindre kommuner söker t.ex. ofta effektiviseringsvinster genom att samverka kring tekniska grundfunktioner som Internetanslutningar och . Dels söker landstingen och ett ökande antal kommuner IT-lösningar för att hantera information och utveckla e-tjänster inom sin förvaltning. Demokratidatabas om kommuner och landstings förnyelsearbete har () på uppdrag av regeringen uppdaterat databasen som innehåller uppgifter om kommunernas och landstingens förnyelsearbete med uppgifter om förtroendevalda i kommuner och landsting. Uppgifterna om de förtroendevalda har också analyserats av och i rapporten Det nya seklets förtroendevalda. I databasen ingår även bl.a. uppgifter om valdeltagande, styrande partier, samarbetsformer, kommunala och landstingsägda företag, medborgarrelationer och demokratifrågor. Delar av databasens uppgifter finns också tillgängliga på webbplatsen SCB har fått i uppdrag av regeringen att kvalitetsgranska och vidareutveckla databasen ytterligare. Regeringens demokratisatsning inför Europaparlamentsvalet Inför Europaparlamentsvalet beslutade regeringen om en särskild demokratisatsning med syfte att öka valdeltagandet i valet till Inom ramen för satsningen fick bl.a. de sju kommuner med lokala utvecklingsavtal med staten bidrag för att genomföra insatser bland grupper med ett lägre valdeltagande i de Bland de insatser som kommunerna genomförde fanns utbildning av s.k. demokratiambassadörer vilka genom uppsökande verksamhet arbetat för att sprida information om valet till Skr. 2004/05:102 kommuninvånare, föreningar och nätverk. Andra exempel på aktiviteter är möten med politiker, mötesplatser där invånarna kunde få information om valet, hur själva röstningsförfarandet går till och vem som har rätt att rösta. har på uppdrag av regeringen genomfört en utvärdering av satsningen. Utvärderingen visar bl.a. att vid en jämförelse mellan valdeltagandet i de yngsta åldersgrupperna finns vissa tecken på att denna grupp röstar i lite större utsträckning i stadsdelar med Demokratisatsning än i jämförbara stadsdelar utan satsning. 6.5Kommunernas roll i den regionala utvecklingspolitiken Den regionala utvecklingspolitikens mål Målet för den regionala utvecklingspolitiken är väl fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsregioner med en god servicenivå i alla delar av landet. Med väl fungerande lokala arbetsmarknadsregioner avses att de är så attraktiva för människor och företag att det är möjligt att ta till vara den potential och livskraft som finns i alla regioner. Med en god servicenivå i alla delar av landet avses att politiken skall bidra till att människor och företag har tillgång till offentlig och kommersiell service i tillräcklig omfattning. Den regionala utvecklingspolitiken omfattar hela landet. Den skall anpassas till olika regioners skilda förutsättningar att utvecklas. Politiken innehåller därför bl.a. riktade åtgärder för geografiskt avgränsade områden som bedöms ha särskilda behov. För att uppnå målet för den regionala utvecklingspolitiken är det viktigt att i princip alla politikområden tar regionala hänsyn. Av särskilt stor betydelse är att åtgärder inom t.ex. transport-, utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken utformas med hänsyn till deras inverkan på den regionala utvecklingen. För att upprätthålla en god servicenivå är det kommunala skatteutjämningssystemet av avgörande betydelse. Den regionala utvecklingen i kännetecknas av en ekonomisk och befolkningsmässig tillväxt i storstäder och universitets- städer medan utvecklingen är sämre i övriga delar av landet. Särskilt utsatta områden är norra inland och delar av Bergslagen. En sådan mycket ojämn, eller bristande, tillväxt skapar olika typer av problem i såväl tillväxtregioner som i utsatta regioner, vilket leder till att de samhällsekonomiska resurserna inte utnyttjas effektivt. Utvecklingen är också ojämn sett i ett större perspektiv. Enligt en nyligen publicerad rapport har således , tillsammans med och , den starkaste geografiska koncentrationen mätt i bruttoregionprodukt av samtliga 30 . I en internationell jämförelse står sig gott både avseende regional- ekonomisk styrka och utveckling medan övriga svenska regioner har svårare att hävda sig; särskilt gäller detta för de sju s.k. skogslänen. I ett övergripande perspektiv är de koncentrationstendenser som påverkar Skr. 2004/05:102 den regionala utvecklingen så starka att det inte är möjligt att, annat än marginellt, påverka utvecklingen med politiska åtgärder inom ramen för en öppen marknadsekonomi som . Regionala tillväxtprogram för alla län åren 20042007 är de viktigaste verktygen för att uppnå en förbättrad samordning av resurser och insatser på regional nivå inom de olika politikområden som har störst betydelse för den regionala utvecklingen. För tillväxtprogrammen finns inga särskilda resurser anslagna utan åtgärderna finansieras av ordinarie resurser inom olika statliga politikområden och av andra organ, t.ex. inom kommunsektorn. I den process, som leder till skapandet av tillväxtprogrammen, spelar regionala s.k. partnerskap en viktig roll. I partnerskapen är i princip samtliga kommuner i landet representerade. I vissa delar av landet, främst det s.k. gleshetsområdet i norra , spelar även resurser från EG:s olika strukturfondsprogram en viktig roll för att finansiera regionala utvecklingsåtgärder. Även dessa program tas fram av regionala partnerskap i vilka kommunerna är representerade. Hur EG:s regionalpolitik ytterligare skall samordnas med den nationella svenska regionala utvecklingspolitiken inför den nya strukturfonds- perioden utreds . Den regionala utvecklingspolitiken bidrar från tid till annan även vid hanteringen av krissituationer, som uppstår inom olika lokala arbetsmarknadsregioner på grund av t.ex. nedläggningar av större företag eller offentliga arbetsplatser. I samband härmed genomförs t.ex. särskilda utvecklingsprogram, som även omfattat lokalisering av statliga myndigheter. Kommunernas roller på regional och lokal nivå Den viktigaste uppgiften, även i ett regionalt utvecklingsperspektiv, för den regionala nivån är landstingens roll som huvudmän för hälso- och sjukvården. En väl utvecklad vårdservice är en grundläggande förutsättning för länets och dess kommuners attraktivitet. Länstrafikbolagens verksamheter har stor betydelse för den regionala utvecklingen. I t.ex. har och andra landstings engagemang och taxepolitik för kollektivtrafiken stor betydelse för hur olika delar av regionen utvecklas. Beträffande det mer direkta regionala utvecklingsarbetet så har i vissa län (och ), ett kommunalt samverkansorgan (, , , , , , och ) eller kommunen () övertagit ansvaret för att samordna det regionala utvecklingsarbetet från länsstyrelserna. I denna uppgift ingår bl.a. att utarbeta och samordna genomförandet av olika program för länets utveckling, besluta om användningen av vissa statliga medel för regional utveckling samt medverka vid upprättande av planer för regional infrastruktur. Av den del av anslaget för Allmänna regionalpolitiska åtgärder inom utgiftsområde 19 Regional utveckling som fördelas till länen, det s.k. länsanslaget, betalades för sammanlagt 188 miljoner kronor till kommunala regionala samverkansorgan eller motsvarande. 2004/05:102 För innevarande budgetår är motsvarande summa . Primärkommunerna har mycket viktiga roller i den regionala utvecklingspolitiken. För genomförandet av politiken har dock successivt även funktionella lokala arbetsmarknadsregioner, som ofta består av ett flertal kommuner, blivit allt viktigare. Huvudsakligen utifrån rådande pendlingsmönster räknar Verket för näringslivsutveckling () med att består av 81 lokala arbetsmarknadsregioner. De skiljer sig kraftigt åt i storlek, alltifrån med ca 3 000 till med ca 1,9 miljoner invånare. Förutom andra särskiljande faktorer bidrar befolkningsunderlaget naturligtvis till att det är mycket skilda förutsättningar att genomföra regionala utvecklingsåtgärder inom olika lokala arbetsmarknadsregioner. Kommunernas absolut viktigaste roll är, även i ett regionalt utvecklingsperspektiv, att svara för att den grundläggande servicen är så bra att den ger dess invånare och företag goda förutsättningar för att leva och driva verksamhet i kommunen. Med grundläggande service förstås i detta sammanhang bl.a. skolor och barnomsorg, men även bostads- förhållanden och kulturella aktiviteter. Ett exempel på en aktivitet som är av stor betydelse för den regionala utvecklingen, främst i mindre kommuner, är s.k. lärcentra. Genom dessa kan kommunens invånare bedriva högre studier utan att behöva flytta. Enligt en enkät som gjorde 2004 fanns lärcentra i 248 kommuner. Inledningsvis byggdes lärcentra främst upp i glesbygdskommuner, men har även storstäderna inrättat sådana. har antalet lärcentra ökat . Många kommuner har också engagerats i utbyggnaden av infrastruktur för modern informationsteknik (IT). Regeringens politik är att hushåll och företag i hela landet bör få tillgång till bredband med hög överföringskapacitet. I den mån inte marknaden sköter detta har staten tagit på sig ett ansvar för detta. Ansvaret gäller framförallt i gles- och landsbygdsområden, där av landets befolkning bor. Olika bidrag till ett sammanlagt belopp av ca har avsatts för perioden 20002006. Kommunerna kan få stöd för anslutningar till ett nationellt stomnät, utbyggnad av ortssammanbindande nät samt områdesnät. De flesta kommuner har också arbetat fram IT-infra- strukturprogram. Dessa skall för hela kommunen, beskriva förut- sättningarna för och behovet av IT-infrastruktur, befintlig och planerad utbyggnad av denna och dess tillgänglighet samt hur samverkan med närbelägna kommuner och deltagande i regionalt samarbete skall ske. Kommunernas arbete med näringslivs- och utvecklingsfrågor är en frivillig uppgift. Kommunernas arbete är främst inriktat mot generella näringslivsfrämjande insatser, bl.a. eftersom kommunallagen begränsar kommunernas möjligheter att direkt stödja näringslivet.