prop · GS0354 · 2005-01-25 00:00:00 — länder utan direkta lånebehov möjlighet att skapa förtroende bland lån- och biståndsgivare om att landet för en sund ekonomisk politik, utan att IMF:s resurser behöver utnyttjas. Sådana program skulle vidare kunna fungera som ett sätt att fasa ut ett land från en lånerelation med IMF. har förklarat sig tveksam till behovet av ett program utan finansiering av den typ som föreslagits då det inte bedöms tillföra något till existerande instrument för det angivna syftet. argumenterat för fortsatta insatser för ökad öppenhet, vilket bör kunna bidra till att tillgodose behovet av att skapa förtroende kring landets finns inte tillräckligt stöd i styrelsen för förslaget om IMF-program utan finansiering, främst på grund av tveksamheter kring 11 IMF:s normala lånegränser är av landets kvot och av landets kvot ackumulerat över tiden. om det finns tillräcklig efterfrågan och om behovet av ett dylikt instru- Skr. 2004/05:54 ment är tillräckligt stort. IMF har dock uppmanats att studera frågan vidare efter att ha genomfört konsultationer med potentiella program- länder, investerare och givare. 4.3 Hantering av finansiella kriser 4.3.1 Instrument för krishantering Den ökade globala finansiella integrationen har medfört ökat välstånd i stora delar av världen. innebär friare och ökade kapitalflöden också nya utmaningar, särskilt genom att de länder som deltar i den ökande finansiella integrationen blir särskilt sårbara för snabba och stora kapitalutflöden. I händelse av en finansiell kris har IMF till uppgift att bistå med finansiellt stöd för ekonomiska reformprogram. Om ett lands skuld bedöms vara ohållbar krävs en omstrukturering av denna. IMF:s stab har föreslagit en mekanism för omstrukturering av enskilda länders skulder. Vid vårmötet stod det emellertid klart att det inte fanns tillräckligt stöd i IMF:s medlemskrets för införandet av en sådan mekanism. Det beslutades dock att arbetet med ett antal viktiga frågor när det gäller omstrukturering av enskilda länders skulder skulle fortsätta. Det gäller frågor om samordning och jämlik behandling av kreditorer, aggregering av skulder för att underlätta omförhandling12 samt en mer transparent omstruktureringsprocess. Dessutom gavs IMF i uppdrag att uppmuntra att särskilda klausuler om omstrukturering förs in i nya obligationskontrakt13 samt att bidra till arbetet med att upprätta en frivillig kod för en bättre skuldomstruktureringsprocess. Viktiga framsteg i detta avseende har gjorts . En snabbt växande grupp låntagare har infört särskilda klausuler vid obligationsutgivning och arbetet med att på frivillig väg införa principer kring procedurer för hur omstrukturering av obligationer skall ske har avslutats. anser att klausulerna och de fri- villiga principerna inte är tillräckliga för att säkerställa en ordnad och skyndsam omstrukturering. Problem kvarstår fortfarande vad gäller arbetet med att tillse att beslut om omstrukturering av skulder gäller en så stor del av skuldstocken som möjligt samt att motverka stämningar från kreditorer som försöker få återbetalning på sina fordringar via domstol. har därför vid upprepade tillfällen framfört att hanteringen av finansiella kriser måste förbättras och att arbetet måste ges högre prioritet inom IMF. 12Frågan om aggregering av skuld avser hur omförhandlingsbeslut skall kunna gälla en så stor del av skuldstocken som möjligt för att uppnå en så förenklad och skyndsam process som möjligt. 13Detta kallas Collective Action (CAC:s). CAC:s är klausuler i obligationskontrakt som bl.a. innebär att villkoren i avtalet kan revideras efter majoritetsbeslut. Detta binder alla långivare knutna till en specifik obligationsutgivning. Utan dessa klausuler är förändringar endast möjliga under konsensus, vilket försvårar eller omöjliggör omförhandlingar av sådana skulder. I särskilda fall kan utlåning över IMF:s normala lånegränser vara motiverat för att effektivt hantera finansiella kriser. beslutades ett särskilt ramverk för exceptionell utlåning, dvs. utlåning över normala lånegränser. Det innefattar stramare procedurer och kriterier vid beslutsfattande om utlåning över normala gränser.14 En översyn av ramverket gjordes . Exekutivstyrelsen beslutade att ramverket inte skulle förändras . Kriterierna hade bidragit till att främja tydlighet och förutsägbarhet i IMF:s agerande avseende utlåning över normala lånegränser. Styrelsens bedömning låg väl i linje med syn på frågan. För att främja förutsägbarhet om när IMF tillhandahåller finansiering samt jämlik behandling av länder anser att det är viktigt att säkerställa att genomförandet av ramverket inte blir alltför flexibelt. 4.4 Stöd till de fattigaste länderna 4.4.1 IMF:s roll i de fattigaste länderna15 Medan IMF:s verksamhet i industriländer och delvis även i medelinkomstländer främst är inriktad på övervakning av den ekonomiska politiken och den finansiella sektorn är dess verksamhet i de fattigaste länderna av en något annan karaktär. Huvudsyftet med IMF:s verksamhet i dessa länder är att främja tillväxt och fattigdoms- bekämpning och att understödja arbetet med att nå millennieutvecklings- målen. IMF:s arbete omfattar rådgivning, tekniskt stöd, lån på särskilt förmånliga villkor genom Poverty Reduction and Growth Facility (PRGF) jämte reformprogram, samt stöd till skuldavskrivning inom ramen för HIPC-initiativet (Heavily Indebted Poor Countries). Arbetet genomförs i nära samarbete med och länder som ger bistånd. har IMF:s roll i de fattigaste länderna ägnats stor Diskussionen omfattar främst IMF:s låneinstrument för att stödja arbetet i dessa länder, inklusive finansieringen av detta instrument, frågor om långsiktigt hållbara och stabila skuldnivåer i låg- inkomstländer, samarbetet mellan IMF och samt utform- ningen av reformprogrammen för låginkomstländer. fråga är att hjälpa länderna att analysera och hantera de makro- ekonomiska effekterna som kan uppstå till följd av kraftigt ökade Arbetet koncentreras till , dvs. att uppnå och bibehålla makroekonomisk och finansiell stabilitet och därigenom att understödja uthållig tillväxt och fattigdomsbekämpning. 14 Kriterierna innefattar att det skall föreligga ett exceptionellt betalningsbalansproblem, att sannolikheten för skuldhållbarhet är hög, att förutsättningarna för landet att återfå tillgång till de privata kapitalmarknaderna är goda samt att utsikterna för ett framgångsrikt reformprogram är rimligt goda. 15 IMF betecknar dessa länder som låginkomstländer. har aktivt givit sitt stöd åt det pågående arbetet med att Skr. 2004/05:54 effektivisera IMF:s roll i låginkomstländer och bl.a. betonat vikten av att förbättra utformningen av reformprogram för dessa länder. 4.4.2 IMF:s utlåning för fattigdomsminskning och tillväxt IMF:s utlåning på förmånliga villkor hanteras avskilt från IMF:s vanliga resurser genom en särskild fond för fattigdomsminskning och tillväxt PRGF/. PRGF finansieras av bilaterala medel med upplåning till marknadsränta för själva utlåningen, som kompletteras med gåvor och depositioner för de subsidier som krävs för att utlåningen skall bli särskilt förmånlig. presenterade IMF-staben förslag om hur den förmånliga utlåningen inom ramen för PRGF bättre skulle kunna anpassas till olika länders ekonomiska situation. Principförslag lades fram för länder med långvariga betalningsbalansproblem, länder med begränsade betalningsbalansproblem, länder på väg ut ur konflikter samt länder som utsätts för externa chocker. Exekutivstyrelsen, inklusive genom den nordisk-baltiska valkretsen, ställde sig bakom förslagen. Styrelsen uppmanade dock staben att lämna ytterligare förslag om hur stöd skall kunna ges till länder som drabbas av en extern chock men som inte har ett med IMF. I samband därmed diskuterades frågan om hur den fortsatta finansieringen av PRGF-fonden skall säkerställas. Utan tillskott till fonden kommer utlåningsvolymen att halveras . Det fanns stort stöd bland medlemsländerna, däribland , för att PRGF även i fortsättningen skall finansieras med bilaterala medel. Andra finan- sieringsalternativ som har föreslagits är försäljning eller uppvärdering av en del av IMF:s guldreserv eller användning av IMF:s ordinarie resurser. Det finns ännu ingen enhällighet om hur den fortsatta finansieringen skall ske. övergripande syfte är att hjälpa utvecklingsländer att bekämpa fattigdom. Organisationen har 184 medlemmar och omfattar fem institutioner: Internationella återuppbyggnads- och () ger lån och utvecklingsstöd till medel- inkomstländer och kreditvärdiga låginkomstländer; Internationella utvecklingsfonden () erbjuder förmånliga lån och till viss del även gåvor till de fattigaste utvecklingsländerna; Internationella finansierings- bolaget (IFC) finansierar projekt inom den privata sektorn; Multilaterala investeringsgarantiorganet (MIGA) utfärdar garantier för politiska risker vid privata investeringar i utvecklingsländer; Internationella centret för lösning av investeringstvister (ICSID) medverkar till lösning av tvister Skr. 2004/05:54 mellan utländska investerare och mottagarregeringar. ingår i en nordisk-baltisk valkrets som representeras av en gemensam direktör i exekutivstyrelsen och därför utarbetar valkretsen gemensamma ståndpunkter. Utöver guvernörs- och exekutivdirektörs- styrelserna formas även bankens verksamhet av utvecklingskommittén (DC) som sammanträder . är en för och gemensam kommitté vars mandat är att diskutera och fatta beslut om aktuella frågor på utvecklingsagendan. Kommittén består av en representant för varje valkrets i styrelsen. Genom sitt stora inflytande på verksamheten har kommit att bli ett av de viktigaste forumen för utvecklingsfrågor. Att hjälpa utvecklingsländer att bekämpa , , , , , Utlåning (USD), 200416: andel av kapitalet: : 0,(0,röststyrka) : 2,(1,röststyrka) Budgetanslag 2004 (SEK): ca 1,24 miljarder (UD:s anslag) 442,5 miljoner (2003, Sida) Antal anställda svenskar: (16,), (7,) Svenska företags andel av 0,(av totalt 6 564 miljoner USD) 5.2 Verksamhetens inriktning /04 5.2.1 Tillväxt och privat sektor Frågor om tillväxt och investeringar har aktualiserats på en rad sätt i arbete under 20032004. publicerar Världs- banken exempelvis en årlig publikation som utvärderar investerings- klimatet i en mängd länder. Dessutom var temat för årets , en världsbankspublikation med stort genomslag inom utvecklingssektorn, hur länder kan uppnå ett förbättrat investerings- klimat. Under årsmötet diskuterades förutsättningarna för den 16 /04 löper 2004. privata sektorn att driva tillväxt i utvecklingsländer, med särskilt Skr. 2004/05:54 avseende på investeringsklimat och infrastruktur. Investeringsklimatet har stor betydelse för förutsättningarna för tillväxt. Inte minst fattiga människor i utvecklingsländer har mycket att vinna på ett förbättrat investeringsklimat. Små företag lider ofta mer av institutionella brister och snårig byråkrati än vad större företag gör. Vidare är det framför allt fattiga som verkar i den informella ekonomin, vilken bl.a. karaktäriseras av brister i rättssäkerhet och tillgång till kapital. Förbättringar i investeringsklimatet kan bidra till att fler verksamheter i den informella sektorn går över till att verka i den formella ekonomin, vilket i sin tur särskilt skulle gynna fattiga. ger därför omfattande finansiellt stöd och rådgivning till utvecklingsländer för att bistå dessa i arbetet med att förbättra sitt investeringsklimat. utlåning fungerar även som en viktig katalysator för att stärka förtroendet bland privata investerare. Det institutionella ramverket spelar en stor roll för investerings- klimatet. har i bankens arbete med att främja utvecklingsländers investeringsklimat betonat vikten av att beakta såväl institutionella faktorers betydelse som betydelsen av exempelvis tydliga regelverk. har vidare framhållit betydelsen av särskilda satsningar för en jämnare fördelning av inkomster och andra tillgångar i utvecklingsländer, i syfte att stärka förutsättningarna för en hållbar och rättvis tillväxt som även kommer ländernas fattigaste grupper till del. har även betonat att dessa satsningar bör kombineras med insatser för en miljömässigt hållbar utveckling. Ur svensk synpunkt bör därför en strategi för tillväxt även omfatta åtgärder för jämnare fördelning av inkomster och tillgångar, där även jämställdhets- och miljöaspekter integreras. Även god infrastruktur har stor betydelse för ekonomisk tillväxt. Brister i tillgång på bl.a. vägar, vatten och sanitet fungerar ofta som betydande hinder för ökad tillväxt i många fattiga länder. Erfarenheter tyder dock på att privata investerare inte är så intresserade av att satsa på infrastruktur som tidigare antagit.Efter då satsningarna på infrastruktur relativt sett minskat till förmån för ökade investeringar i sociala sektorer, antog banken en handlingsplan för infrastruktur, vilken innebär en intensifiering av bankens verksamhet på området. Genomförandet av planen har varit framgångsrikt, då flera projekt redan inletts och det analytiska arbetet på området har fördjupats. har välkomnat denna utveckling, med förbehållet att bankens förnyade engagemang för infrastruktur inte får ske på bekostnad av andra centrala områden. Vidare måste behovet av långsiktigt underhåll av infrastruktur och kostnadstäckning uppmärksammas i verksamheten. Därtill skall satsningarna ha en klar koppling till fattigdomsminskning. har dessutom betonat att banken även i fortsättningen skall säkerställa att de miljömässiga, sociala och finansiella kvalitetskraven uppfylls. Detta är i synnerhet viktigt eftersom projekten ofta samfinan- sieras, vilket innebär att banken i praktiken sätter standarden för andra aktörer. 5.2.2 roll i medelinkomstländerna17 Medelinkomstländer, och i synnerhet de länder som ofta benämns tillväxtekonomier, utgör en allt viktigare del av världsekonomin. En betydande del av världens fattiga finns i medelinkomstländer och fattigdomsbekämpning i dessa länder är därför av stor vikt. 2004 har banken i ökad utsträckning inriktat sig på verksamheten i medelinkomstländerna. Bakgrunden är att lånevolymen till dessa länder minskat , jämfört med genomsnittet . Det finns farhågor att finansiella, sociala och miljömässiga krav från bankens sida höjt transaktionskostnaderna för låntagarna vilket har bidragit till minskad efterfrågan på lån från Världs- banken. Tonvikten på bankens arbete inom området ligger nu på hur den bättre kan möta dessa länders behov. Medelinkomstländerna är dock fort- farande största låntagare och står dessutom för en betydande del av bankens nettoinkomst. Utan de överskott som utlån- ingen på marknadsmässiga villkor genererar skulle bankens nettoinkomst vara betydligt mindre, och därmed skulle utlåningen till de fattigaste länderna och till finansieringen av HIPC-initiativet riskeras. Vidare skulle bankens kapacitet att bära risker försämras. genom den nordisk-baltiska valkretsen stödjer därför strävan att bli en mer konkurrenskraftig långivare för dessa länder, men motsätter sig att detta sker genom en utarmning av bankens regelverk. vill härvidlag värna bankens roll som garant för miljömässigt och socialt hållbara projekt. Vidare har i detta sammanhang pekat på den skeva fördelning av inkomster och andra tillgångar som ofta präglar medelinkomstländer. Det är viktigt att banken ingår i en policydialog med länderna för att främja en jämnare fördelning, och att fortsatta analyser görs av kopp- lingen mellan fördelning å ena sidan och tillväxt och utveckling å andra sidan. 5.2.3 Utbildning för alla Som en del av diskussionen om hur biståndet kan effektiviseras och millennieutvecklingsmålen uppnås fästes vid särskild vikt vid frågan om utbildningsmålet och de speciella insatser som görs på området, det så kallade Education For All Fast Track Initiative (EFAFTI). Det är ett samarbetsprojekt mellan såväl givar- som mottagarländer och multilaterala organisationer till stöd för arbetet med att nå målet om allmän grundutbildning till 2015. Initiativet har bidragit till att både öka och effektivisera utbildningsbiståndet, främst genom att arbetet har inriktats på att förstärka samordningen på landnivå. Vid vårmötet välkomnades initiativet och vikten av ökade insatser inom området betonades. Det beslutades dessutom att exekutiv- styrelse även i fortsättningen skall följa initiativets utveckling. 17 Som medelinkomstländer räknar länder som är berättigade till lån från (huvudsakligen de med en BNP/capita över ). prioriterar bidrag till millennieutvecklingsmålet om utbildning. Från och framåt innehar ordförandeskapet för EFAFTI och driver särskilt frågan om jämställdhet och utbildning. Det är av stor betydelse att lyfta upp jämställdhetsperspektivet för att möjliggöra att både flickor och pojkar skall kunna avsluta sin grund- skoleutbildning. I sammanhanget har även drivit frågan om att bistånd inom utbildningssektorn bör kanaliseras via stöd till statsbudgeten eller gemensamma givarfonder. För att målen på området skall kunna uppnås har betonat vikten av att stödja långsiktiga och hållbara lösningar som bygger på samarbetslandets egna prioriteringar och nationella budgetar. 5.2.4 Översyn av utlåning till kol- och oljenäringen presenterades en oberoende rapport (, ) om framtida verksamhet inom området för utvinningsindustrier, dvs. gruv-, kol- och oljenäring, med särskilt av- seende på fossila bränslen. De mest uppmärksammade och kontrover- siella förslagen var att helt skulle upphöra med invester- ingar i kol () och olja (). beslutade dock att den även skall ha möjlighet att engagera sig inom kol- och oljesektorn. fortsatta engagemang inom sektorn kommer emellertid att ske mer selektivt och med en ännu tydligare koppling till fattigdomsbekämpning. Verksamheten kommer att omgärdas av förstärkta krav på att de insatser som görs sker med bästa möjliga miljöteknik och i enlighet med etablerade regelverk. Vidare kommer det obligatoriska konsultationsförfarandet i samband med nya projekt att bli mer omfattande, i synnerhet vad avser direkt berörda grupper. Efterlevnaden av den nya ansatsen skall avrapporteras till styrelsen. anser att det huvudsakliga ansvaret för fattiga länders utveckling ligger hos respektive lands regering. Det internationella utvecklingssamarbetet skall utgå ifrån fattiga länders egna strategier och planer och stödja och komplettera ländernas ansträngningar att bekämpa fattigdomen. Det är därför orimligt att förvägra dessa länder möjligheten att utnyttja sina naturresurser om länderna så önskar. stödde styrelsens beslut och anser att , med sina väl utvecklade riktlinjer (s.k. safeguards) för bredare hänsynstaganden i stora projekt, kan utgöra en garant för att utvecklingen sker på ett så miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbart sätt som möjligt. Avstår från att finansiera insatser inom bl.a. oljesektorn är alternativet ofta en privatfinansierad insats där bredare hänsynstaganden inte kan säkerställas på samma sätt. välkomnade även att endast de projekt inom kol- och oljeområdet som har ett brett stöd i de samhällen där utvinningen skall ske kan stödjas. I samband med styrelsediskussionen om rapportens rekommendationer framhöll genom den nordisk-baltiska valkretsen vikten av att fortsatta engagemang inom kol- och oljenäringen är tydligt kopplat till fattigdomsbekämpning, att det bedrivs genom miljö- mässigt hållbara insatser samt att det finns tydliga riktlinjer och upp- följningsprocedurer för verksamheten. Valkretsen välkomnade också Skr. 2004/05:54 ökade engagemang inom området för förnyelsebara 5.2.5 Påfyllnad av resurserna för utlåning till de fattigaste länderna I finns ett organ, Internationella utvecklingsfonden (, ), som är särskilt inriktat på stöd till de fattigaste länderna. Den fjortonde förhandlingen om resurs- tillskott till inleddes och planeras att avslutas . Den mest centrala frågan i förhandlingarna är fastställandet av ett kriterium för fördelningen av IDA:s resurser, samt hur stor del av resurserna som skall fördelas som gåvor. Det nya ramverket för bedöm- ning av långsiktigt stabila och hållbara skuldnivåer har spelat en central roll i dessa diskussioner. har stött förslaget om att fördelningen av gåvomedel från enbart bör ske utifrån bedömningar av ett mottagarlands långsiktigt hållbara skuldnivå. Dessutom har i förhandlingarna betonat vikten av att IDA:s verksamhet ytterligare stärks i fråga om fattigdoms- bekämpning, i enlighet med politik för global utveckling. Det är vidare viktigt med en tydlig rollfördelning mellan FN:s och Världs- bankens arbete samt att IDA:s verksamhet även fortsättningsvis främst utmärks av långivning och inte gåvomedel. Därför har drivit linjen att gåvomedelsnivån inte bör bli alltför hög samt att det är av vikt att landspecifika faktorer beaktas vid bedömningen av ett lands till- delning av IDA-medel. Afrikanska utvecklingsbanksgruppen (AfDB) består av tre organisationer: Afrikanska (), Afrikanska utvecklingsfonden (ADF) och (). ADB, bank- gruppens organ för marknadsmässiga lån, påbörjade sin verksamhet 1967. blev medlem i ADB först , då icke-regionala länder inbjöds att delta. deltog dock redan vid grundandet av bankens organ för särskilt förmånliga lån, ADF, 1972. Bankgruppen ägs av 77 länder, varav 53 är afrikanska. I ADB står de regionala medlems- länderna för av rösterna, medan rösterna i ADF är lika fördelade mellan de icke-afrikanska medlemsländerna och ADB själv. hade bankgruppen stora ekonomiska problem. Alltför generös utlåning, svag ledning, korruption och bristande ägar- ansvar var några bidragande faktorer. Den nuvarande presidenten har dock stärkt institutionen markant. har ett antal viktigare förändringar i Skr. 2004/05:54 bankgruppens interna organisation gjorts, däribland omorganisering, förändring av företagskulturen och en professionalisering av arbets- kraften. Reformarbetet var långt framskridet när det utbröt en väpnad konflikt i bankgruppens värdland . Konflikten inverkade så negativt på bankgruppens verksamhet att guvernörsstyrelsen bestämde att AfDB:s huvudkontor temporärt skulle flytta till . Där ligger huvudkontoret temporärt än . Den valkrets som ingår i har enats om gemen- samma prioriteringar. Samordning av arbetet sker dock fortfarande främst på nordisk basis. Svensk guvernör: guvernör: valkrets: Utlåning (USD), 200318: ADB: andel av kapitalet: ADB: Budgetanslag 2004 (SEK): ADB: Antal anställda i banken: Antal svenskar i banken: Största ägare: Svenska företags andel av total upphandling : Att bidra till fattigdomsminskning i Formellt (), temporärt , . () () , , , , och 1,(1,röststyrka) (2,röststyrka) 3,3 miljoner (2003, Sida) ca 1200 tjänster finns, drygt 1000 är tillsatta 2 ADB: (), (6,) ADF: ADB (), (6,) 0,(av totalt 359 miljoner SDR) 6.2 Verksamhetens inriktning /04 6.2.1 Påfyllnadsförhandlingar och stärkt fokus på fattigdom Efter att ha stärkt sin finansiella ställning har AfDB:s arbete inriktats mer på policyarbetet. I styrdokumenten fästs numera större vikt vid fattigdomsfrågor, vilket förväntas avspeglas tydligare i verksamheten framöver. har lyckats genomdriva svenska prioriteringar i dessa dokument. 18 Inklusive gåvor, exklusive skuldlättnader under HIPC. En viktig fråga har varit den tionde påfyllnads- Skr. 2004/05:54 förhandlingen för ADF, vilken avslutades . föregående påfyllnad ökar fondens resurser med till . De centrala frågorna i denna förhandling har varit gemensamma med IDA-förhandling (se avsnitt 5.2.5). Eftersom samma ramverk för bedömning av långsiktigt stabila skuldnivåer används i de två fonderna, och ADF relativt sett i betydligt större grad verkar i länder med en mycket utsatt skuldsituation, beräknas av ADF:s resurser att ges som gåvor. Det kan även nämnas att inom ramarna för den tionde påfyllnadsförhandlingen har stött ett särskilt initiativ, vilket tidigare antagits i exekutivstyrelsen, som syftar till att ADF tillsammans med och skall möjliggöra för utvecklingsländer som varit involverade i konflikter att betala av sina skulder. 6.2.2 Utvecklingseffektivitet och millennieutvecklingsmålen