prop · GS0354 · 2005-01-25 00:00:00 — har även fört fram att handlingsplanerna, för att fungera som effektiva styrdokument, bör ha en mer strategisk inriktning, med tydligt fastställda prioriteringar och starkare kopplingar till landets besluts- processer samt nationella budgetar. Ökad vikt bör dessutom läggas vid den analytiska grunden för strategierna och för att identifiera de landspecifika faktorer som kan bidra till minskad fattigdom, däribland de som bidrar till ökad tillväxt. Analyser av de sociala konsekvenserna av olika reformförslag och hur de påverkar fattigdomen i landet bör också genomföras i ökad utsträckning. Det finns även ett behov av att i större omfattning diskutera alternativa policyåtgärder för att nå målen i programmen. Samordningen bör också stärkas mellan IMF:s och låneprogram, de regionala utvecklingsbankernas och bilaterala givares insatser, fattigdomsstrategierna samt mottagarländernas budgetar. Häri- genom kan utvecklingssamarbetet mer effektivt bidra till att millennie- utvecklingsmålen uppnås. har också starkt betonat vikten av att processerna med konsultation med berörda parter vid utarbetandet av ländernas fattigdomsstrategier breddas och även framhållit betydelsen av parlamentens deltagande i dessa processer. Enligt ett åtagande från Världstoppmötet i , , (2002) om hållbar utveck- ling skall alla länder ha inlett genomförandet av nationella hållbarhets- strategier . anser att även dessa bör finnas med i bedömningen av samarbetets inriktning. 3.4 Ökat inflytande för utvecklingsländerna En grundtanke i politik för global utveckling är att de fattigas perspektiv skall vara centralt inom utvecklingssamarbetet. prioriterar därför frågan om stärkt inflytande för utvecklingsländerna i Ett viktigt beslut om att utvecklingsländernas deltagande Skr. 2004/05:54 i och beslutsprocesser skall öka och att deras inflytande i institutionerna skall stärkas togs redan vid den internationella konferensen om utvecklingsfinansiering i , (2002). Frågan om inflytande handlar dels om ökad kapacitet att delta mer aktivt i alla steg i beslutsprocesserna inom institutionerna, dels om ökat inflytande i styrelserna. Eftersom utvecklingsländerna har en starkare representation och ett större inflytande i de regionala utvecklings- bankerna pågår dock inte motsvarande diskussion där. I IMF och har frågan om att stärka utvecklingsländernas inflytande funnits på agendan . Det har diskuterats hur detta lämpligast kan åstadkommas och en rad förslag har förts fram. Som ett första steg har ett arbete med att stärka utvecklingsländernas kapacitet att delta mer effektivt i styrelsearbetet påbörjats. tog exempelvis tillsammans med , , och initiativ till att skapa och bidra till en fond som syftar till att stärka de afrikanska valkretskontorens analyskapacitet vid IMF och Världs- banken. Vidare har enighet nåtts om att fortsätta analysera ett antal förslag beträffande framför allt institutionernas styrstrukturer. Dessa förslag skall diskuteras vid vårmötena i IMF och 2005. Inför detta skall både och samarbeta för att utforska samtliga möjliga alternativ för att föra frågan vidare. Det återstår att enas kring förslag om hur utvecklingsländernas formella inflytande i styrelserna kan ökas. Åsiktsskillnaderna mellan givarländer och låntagarländer, men även inom dessa två grupper, har varit betydande. Det krävs nu gemen- samma internationella ansträngningar för att föra frågan vidare. Röststyrkan i IMF:s och styrelser fördelas till en del efter respektive lands storlek i världsekonomin, till en del oberoende av landets storlek. Som ett första steg för att stärka utvecklingsländernas formella inflytande anser att den senare delen bör höjas till dess ursprungliga nivå på av den totala röststyrkan.4 Utveck- lingsländer är en stor grupp länder som består av både låg- och medel- inkomstländer. För att bättre spegla utvecklingen i världsekonomin, och olika länders ekonomiska styrka, bör beräkningarna av medlems- ländernas kapitalinsatsstorlek utgå från uppdaterade ekonomiska data.5 Enligt mening är det dock inte bara det formella inflytandet vid beslutsfattande i styrelserna som bör uppmärksammas. Väl så viktigt är att ha kapacitet att kunna delta aktivt i styrelsearbetet och att kunna förhandla sina land- och låneprogram med institutionerna så att landets 4Ett lands röstandel bestäms dels av landets kapitalandel (kvot), dels av ett antal basröster (för att kompensera små länder). Varje land tilldelas 250 basröster. Sedan institutionernas grundande har kapitaltillskott medfört att basröster som andel av den totala röststyrkan successivt har minskat (i IMF från till och i från till ), då kapitalandelarna har ökat medan antalet basröster förblivit detsamma. 5Medlemsländernas kvoter i IMF baseras på landets ekonomiska styrka (definierat utifrån landets BNP, handelsflöden, reserver samt förändringar i exportintäkter). Kapitalandelarna i baseras i sin tur på ekonomisk styrka definierad som kvotandelar i IMF. För länder med snabb ekonomisk tillväxttakt uppstår en diskrepans mellan faktisk ekonomisk styrka och den fastställda kapital/kvotandelen. egna prioriteringar beaktas. Kapacitetsuppbyggnad i fattiga länder är Skr. 2004/05:54 härvidlag av central betydelse. Minskad skuldsättning skapar förutsättningar för att frigöra resurser i utvecklingsländerna som kan användas för sociala satsningar som kommer fattiga människor tillgodo. lanserade IMF och det så kallade HIPC-initiativet (Heavily Indebted Poor Countries). Avsikten var att, med hjälp av bilaterala och multilaterala skuldavskrivningar, möjliggöra för de fattigaste länderna att återfå en hållbar skuldsituation. Alltför höga skuldbördor i kombination med svaga styrsystem och nationella institutioner hämmar tillväxtmöjligheterna och förutsättningarna för utveckling och fattigdomsminskning. En kombina- tion av skuldminskning, stärkta nationella institutioner och en sundare och mer tillväxtfrämjande politik kan bidra till att öka möjligheterna för långsiktigt hållbar tillväxt och fattigdomsminskning. Skuldavskriv- ningarna villkorades därför bl.a. av ökade satsningar på hälso- och sjuk- vård, utbildning samt andra åtgärder som bidrar till utveckling och fattig- domsminskning. har beslut fattats om att förlänga HIPC-initiativet med för att möjliggöra för fler länder med ohållbara skuldnivåer att kvalificera sig för skuldlättnad inom ramen för initiativet.6 har varit pådrivande i utformningen av HIPC-initiativet och tagit vår del av kostnaden. har också givit sitt stöd till initiativets förlängning och betonat behovet av en hållbar långsiktig finansiering. Dessutom har verkat för att förändra den beräkningsmetod som används för beräkning av skuldbördan när länder når slutpunkten inom initiativet. En förändrad metod skulle innebära att bilaterala skuldavskrivningar utöver vad HIPC-initiativet kräver, inte längre inkluderas vid beräkningen av behovet av ytterligare avskrivningar. Detta skulle kunna möjliggöra större skuldlättnad för berörda länder. finns det inte stöd hos en majoritet av ledamöterna i exekutivstyrelserna i IMF och Världs- banken för den föreslagna beräkningsmetoden. har femton länder erhållit omfattande avskrivningar av sina skulder inom ramen för HIPC-initiativet (det sammanlagda nominella värdet är ca 30 miljarder USD). IMF:s och tillväxt- och exportprognoser har dock varit alltför optimistiska och det står klart att skuldlättnaden inom ramen för initiativet inte är tillräcklig för att garantera långsiktigt stabila och hållbara skuldnivåer. Flera länder har inte förmått uppnå en hög och stabil tillväxttakt och externa chocker, i form av t.ex. naturkatastrofer eller kraftiga prisfall på viktiga export- varor, har försämrat deras ekonomiska situation. Sammantaget har detta bidragit till att dessa länders skuldbördor återigen har ökat. IMF och har, mot bakgrund av svårigheterna för flera fattiga länder att uppnå långsiktigt hållbara skulder, presenterat ett nytt framåtblickande ramverk för bedömning av skuldbördor och om dessa är stabila och långsiktigt hållbara i de fattigaste länderna. 6 Förlängningar har även skett 2000 och 2002. till att undvika att ohållbara skuldsituationer uppkommer . 2004/05:54 bygger på landspecifika analyser av skuldbördan givet olika scenarier samt på ländernas skilda ekonomiska, politiska och institutionella förutsättningar. Faktorer såsom länders sårbarhet för externa chocker samt deras kapacitet att hantera sina skulder bedöms som centrala för möjligheten att uppnå en hållbar skuld. Viktigt är även en sund ekonomisk politik och stabila institutioner. Avsikten är att de nya, mer gedigna, analyserna av de fattiga ländernas skuldnivåer skall kunna ge en mer framåtblickande vägledning för lånebeslut i olika finansiella institu- tioner, däribland och , samt för behovet av gåvo- bistånd från främst bilaterala givare. har aktivt verkat för att få till stånd det nya ramverket för att kunna uppnå långsiktigt stabila och hållbara skuldnivåer i de fattigaste länderna. Det är viktigt att multilaterala organ anpassar sin långivning till varje lands specifika skuldsituation och förutsättningar, både vad gäller volymer och stödformer. Det nya ramverket kan uppfylla det kravet. har också givit stöd till de internationella finansiella institution- ernas arbete med kapacitetsuppbyggnad på skuldhanteringsområdet i de fattigaste länderna. I , Afrikanska och Asiatiska utveck- lingsbanken fylls institutionernas särskilda fonder för räntefri utlåning till de fattigaste utvecklingsländerna på med nytt kapital med regelbundna intervall. Utlåningsresurserna har kompletterats med möjligheter att ge gåvobistånd. Skuldfrågan har blivit central inom påfyllnadsförhandlingarna i och Afrikanska där tonvikten särskilt legat vid länderna i , varav flera är mycket skuldtyngda. Frågan om gåvomedel är knuten till arbetet med ett nytt ramverk för bedömning av fattiga länders skuldbördor (se avsnitt 3.5). Tillämpningen av detta ramverk påverkar storleken på fondernas totala andel gåvor eftersom det kan avgöra varje enskilt utvecklingslands upplåningsutrymme och därmed tilldelning av gåvor. och ett antal andra länder har varit avvisande till en alltför hög andel gåvomedel från dessa institutioner. Det är viktigt att institutionerna också fortsättningsvis främst ger lån och inte gåvor. En fortsatt uppdelning av uppgifter inom det multilaterala systemet är viktig för att inte underminera arbetsfördelningen i förhållande till i synnerhet FN. Vidare kan lån, om än på förmånliga villkor, genom att sända en förtroendegivande signal bidra till förbättrad kreditvärdighet och därmed till förbättrad finansiell ställning för de fattiga länderna. Lån kan också skapa incitament för förbättrad finansiell styrning och bidra till att stärka samarbetsländernas ägarskap och ansvar för utvecklingsprocessen. En konsekvens av gåvor är uteblivna finansiella återflöden till institu- tionerna. har verkat för att en drastisk ökning av andelen gåvor skall kompenseras, så att finansieringen av fondernas framtida verksamhet kan säkerställas. De internationella finansiella institutionerna förespråkar och stödjer medlemsländerna i deras ansträngningar att öppna upp för internationell handel, såväl multilateralt som regionalt och bilateralt. Institutionerna integrerar även handelsfrämjande insatser i de reformprogram som ligger till grund för finansiellt stöd. Programmen inkluderar reformer i utvecklingsländerna med syfte att maximera de positiva effekterna av handel och minimera kortsiktiga anpassningskostnader. Därutöver bidrar t.ex. med analyser av effekterna av handelsliberalisering. införde IMF ett särskilt stöd Trade Integration Mechanism till länder som på grund av handelsliberalisering drabbas av temporära betalningsbalansproblem. och har även verkat för en multilateral liberalisering av handeln inklusive minskade jordbrukssubventioner, särskilt bland de rika länderna. Institutionerna har bl.a. uppmanat till skyndsamma framsteg i de pågående förhandlingarna om handelsliberalisering inom Världshandelsorganisa- tionen som ett led i det internationella arbetet för ekonomisk tillväxt och fattigdomsbekämpning. har gett sitt fulla stöd till institutionernas olika ansträngningar för att främja ökad internationell handel. 3.8 Jämställdhet, miljö och samhällsstyrning Ett antal viktiga frågor främst jämställdhet, miljöhänsyn och samhällsstyrning bör genomsyra alla sektorer. Det är därför viktigt att dessa frågor integreras i institutionernas hela verksamhet. I utvecklingsbankerna har jämställdhetsfrågor drivits av . Erfarenheten visar att det kan bli svårt att uppnå millennie- utvecklingsmålen om inte orättvisor baserade på skillnader mellan könen beaktas vid fattigdomsbekämpning. Hänsynstagande till miljön är en annan fråga som fäst särskild vikt vid. Speciellt viktigt har varit att se till att utvecklingsbankerna håller fast vid de sociala och miljö- mässiga regelverk som skall säkerställa att investeringar i t.ex. större infrastrukturprojekt genomförs på ett hållbart sätt. Vidare är det tydligt att sambanden mellan god samhällstyrning och utveckling är starka. God samhällsstyrning, inklusive korruptionsbekämpning, premieras således vid besluten om att ge finansiellt stöd. har varit drivande i att dessa tvärsektoriella frågor integreras brett i utvecklingsbankernas verksamhet. Resultatet av detta arbete varierar från institution till institution. har på många områden kommit längre än övriga utvecklingsbanker. Jämställdhets- frågorna har vunnit relativt stort gehör, men mycket kvarstår att göra även när det gäller att förbättra jämställdheten mellan kvinnor och män inom institutionernas egna organisationer. Integrering av miljöfrågor går generellt sett relativt långsamt, som stor vikt ändå läggs vid hållbarhetsaspekter. Samhällsstyrning är förmodligen det område där arbetet har nått längst. () har som mål att främja handel och tillväxt genom att verka för internationellt monetärt samarbete och finansiell stabilitet. Verksamheten omfattar både industriländer och utvecklingsländer. En central del i IMF:s arbete är åtgärder för att förebygga finansiella kriser, bl.a. genom rådgivning till länder om makroekonomisk politik och finansiella reformer. IMF har också en viktig roll i arbetet med att hantera finansiella kriser när sådana inträffar. IMF bistår då med rådgivning och finansiellt stöd för reformprogram som syftar till att lägga grunden för en hållbar framtida tillväxt. Förutom de beslutande guvernörs- och exekutivstyrelserna har IMF ett policyskapande organ, Internationella monetära och finansiella kommittén (IMFC). IMFC träffas och består av finans- ministrar eller centralbankschefer från de länder som är representerade i exekutivstyrelsen. De nordiska och baltiska länderna har en gemensam representant i och därför utarbetas gemensamma nordisk-baltiska ståndpunkter inför diskussioner i denna. En mer begränsad, informell, samordning sker även bland EU-länderna. valde IMF:s exekutivstyrelse y Figaredo från till ny chef för , efter konsultationer med samtliga IMF:s medlemsländer och efter att andra kandidater hade övervägts. gav sitt stöd åt utnämningen av de Rato. Att säkra stabiliteten i det internationella monetära och finansiella systemet y Figaredo () , , , , , Utlåning (USD), beviljat 20047: andel av kapitalet: 1,(1,röststyrka10) Budgetanslag 2004 (SEK): kapitalinsats (kvot) på ca , varav en del inräknas i Antal anställda svenskar: Största ägare (röststyrka): (17,), (6,) 4.2 Övervakning och förebyggande av finansiella kriser 4.2.1 Övervakning av medlemsländernas ekonomiska politik En sund och förtroendeskapande ekonomisk politik samt god finansiell reglering och tillsyn är viktiga utgångspunkter för att förebygga finansiella kriser och främja en god och stabil ekonomisk utveckling. IMF:s övervakning av medlemsländernas ekonomier är central för att identifiera sårbara områden i enskilda länder och regioner samt för att lämna rekommendationer som stödjer länderna så att de kan leva upp till internationellt överenskomna standarder och bedriva en ansvarsfull ekonomisk politik. IMF:s övervakning sker på flera plan, dels genomförs landkonsultationer (s.k. Artikel IV-konsultationer) med varje enskilt medlemsland (normalt en gång ), dels görs en översyn av den finansiella sektorn i enskilda länder. Trender i den globala ekonomin och på de globala finansmarknaderna övervakas löpande, s.k. multilateral övervakning. fäster stor vikt vid IMF:s övervakning. genomförs en intern översyn av IMF:s övervakning. En sådan återkommande översyn avslutades . Slutsatserna och förslagen från översynen fick brett stöd i exekutivstyrelsen. Det noterades att IMF:s övervakningsarbete har förbättrats , genom ökad öppenhet (allt fler länder tillåter publicering av IMF:s landrapporter), bättre övervakning av den finansiella sektorn och förbättrade sårbarhetsanalyser. konstaterades att övervak- ningen bör inriktas ytterligare på IMF:s huvudsakliga områden, dvs. främst växelkurspolitik, finans- och penningpolitik samt finansiell stabilitet. Vidare bedöms det som viktigt att det framöver finns utrymme för större selektivitet avseende vad individuella landkonsultationer skall omfatta. I översynen framhölls också behovet av att stärka analysen av hur olika länders och regioners ekonomiska politik och problem påverkar andra länder och regioner. Det slogs även fast att analysen av frågor rörande den finansiella sektorn behöver förbättras ytterligare samt att analyser av skuldnivåer, och om dessa är långsiktigt stabila, bör integreras bättre i övervakningsarbetet. Dessa två frågor framhölls särskilt av genom den nordisk-baltiska valkretsen. Slutligen konstaterades att upp- följningen av tidigare policyrekommendationer från IMF behöver förbättras. underströk också att IMF gradvis bör gå mot obliga- torisk publicering av alla IMF:s landrapporter, i syfte att öka öppenheten och därmed möjliggöra ett ökat genomslag för övervakningen. 7IMF:s räkenskapsår 2004 sträcker sig från till . 8IMF:s utlåning till medelinkomstländer sker från IMF:s ordinarie resurser som utgörs av medlemsländernas kvotinsatser. 9IMF:s utlåning till låginkomstländer (länder med en BNP/capita nivå för under 885USD) sker via en särskild fond som är skild från IMF:s vanliga kvotresurser. Enskilda industriländer lånar ut kapital till IMF som IMF i sin tur lånar ut till de fattiga länderna. Genom gåvobidrag från en bred andel av IMF:s medlemskrets (94 länder) samt finansiering tillhandahållen från IMF kan räntan på utlåningen till de fattigaste länderna subventioneras ner till . 10Röststyrkan i IMF bestäms dels av kapitalinsatsen (den s.k. kvoten), dels av ett antal basröster som varje land har lika många av. 4.2.2 Den globala ekonomin och internationell finansiell stabilitet Bedömningar av den globala ekonomin och finansiella stabiliteten är framträdande i IMF:s verksamhet. IMF har beskrivit en ljus global konjunkturbild, där bl.a. ökad industriproduktion och ökad global handel varit utmärkande drag. I sina ekonomisk-politiska bedömningar har IMF främst rekommenderat gradvis åtstramning av penningpolitiken, dock med varierande tidpunkt och hastighet beroende på region samt att länderna skall dra fördel av högkonjunkturen för att hantera problem på medellång sikt, såsom underskott i de offentliga finanserna, tillväxt- hämmande strukturproblem och finansiella svagheter. IMF har också lyft fram existerande globala obalanser, främst det stora bytesbalans- underskottet i och motsvarande överskott i andra länder, särskilt i . Härvidlag har IMF betonat vikten av att komma tillrätta med det amerikanska budgetunderskottet och att genomföra strukturreformer i samt även uppmuntrat till gradvis ökad växelkursflexibilitet i och övriga . I sina rapporter har IMF även gjort djuplodande analyser av vissa aktuella frågor i världsekonomin, bl.a. om effekterna av de pågående och kommande demografiska förändringarna på den globala ekonomin. En annan fråga som har analyserats är tillväxtekonomiernas erfarenheter av övergång till en mer flexibel växelkursregim. Av den senare analysen framgår att övergången till mer flexibla växelkurssystem inte verkar ha lett till ökad makroekonomisk instabilitet. Analysen avser dock endast länder vars övergång inte varit framtvingad av en kris. IMF har gjort bedömningen att stabiliteten i det internationella finansiella systemet är god. Den globala ekonomiska återhämtningen och låga räntor har bidragit till en god vinstutveckling för finansiella institut och stärkt deras balansräkningar. Tillväxt- ekonomierna bedöms likaså möta gynnsamma finansiella förhållanden, även om IMF har påpekat att skuldstrukturen i flera länder bör förbättras för att minska sårbarheten i ekonomin. En särskild analys har gjorts av riskhanteringen avseende pensionsfonder. Analysen har gjorts i ljuset av att tillgångarna i pensionsfonder förväntas öka till följd av förändringar i statliga pensionssystem och befolkningsstrukturen i många länder. Åtgärder föreslås för att förbättra riskhanteringen. har i huvudsak ställt sig bakom IMF:s bedömningar av den globala ekonomiska situationen, inklusive dess ekonomisk-politiska rekommendationer för olika regioner i världen. har särskilt understrukit betydelsen av att öppna upp för ökad internationell handel för att stärka den globala tillväxten. Stöd har getts åt IMF:s bedömningar av den internationella finansiella stabiliteten. har framhållit att det förhållandevis gynnsamma läget bör utnyttjas för att genomföra reformer för att åtgärda eventuella sårbarheter i det finansiella systemet. 4.2.3 IMF:s översyn av ekonomi IMF:s översyn av de svenska ekonomin, artikel IV- konsultation, slutfördes . I rapporten och i diskussionen i exekutivstyrelsen noterades gynnsamma finanspolitiska ställning och goda ekonomiska utveckling . betonades vikten av att genomföra strukturreformer och öka arbetskrafts- utbudet i ljuset av den demografiska utvecklingen, samt att upprätthålla de finanspolitiska målen. delar i många avseenden IMF:s syn, men har på ett antal punkter en annan uppfattning, bl.a. vad gäller den offentliga sektorns påverkan på de långsiktiga tillväxtförutsättningarna. 4.2.4 Särskilda program för att förebygga finansiella kriser Särskilda program för att förebygga finansiella kriser har diskuterats i Att möjligheten finns för länder som är villiga att genomföra reformprogram att få finansiellt stöd vid en kris skulle i sig kunna skapa förtroende bland långivare och därigenom förhindra uppkomsten av en kris. Lånemöjligheten skulle också kunna underlätta länders integrering i världsekonomin genom minskad osäkerhet om möjlighet till finansiering. signaleffekt är stark nog med existerande IMF-instrument, och hur eventuella nya instrument i så fall skall utformas. Vid diskussioner i exekutivstyrelsen har stora åsiktsskillnader framkommit i frågan. Flera medlemmar i exekutivstyrelsen anser att existerande IMF-program inte är tillräckliga då finansieringsbehoven vid en eventuell finansiell kris skulle vara mycket högre än de belopp som kan upplånas under IMF:s normala lånegränser.11 Dessa medlemmar har därför argumenterat för att länder som för en sund ekonomisk politik, men som är sårbara av en eller annan anledning, skall ges möjlighet till lån utöver normala lånegränser redan innan en kris uppstår. Andra styrelsemedlemmar, däribland genom den nordisk- baltiska valkretsen, anser att nuvarande instrument tillgodoser behovet i dessa fall på ett tillfredsställande sätt. Medlemskapet i IMF utgör i sig en försäkring om stöd i en krissituation. Om IMF på förhand ställer ut stora lånelöften kan det befaras att incitamenten för länderna att själva genomföra reformer för att förebygga kriser minskar. möjlighet att stödja länder med faktiska finansieringsbehov minska om en stor del av IMF:s resurser binds upp genom lånelöftena. En närbesläktad fråga som har diskuterats är möjligheten att skapa särskilda IMF-program utan finansiering för länder med behov av Syftet med dessa program skulle vara att ge