prop · GT0338 · 2005-10-26 00:00:00 — I det lagförslag som remitterades till Lagrådet var den nu aktuella be- visbörderegeln, som knyter an till huvudmannens skyldighet att utreda och vidta åtgärder mot trakasserier och annan kränkande behandling (8 §), utformad så att barnet eller eleven hade att visa vissa omständig- heter, därefter gick bevisbördan över på huvudmannen som skulle visa att det vidtagits alla skäliga åtgärder för att förhindra fortsatta trakasse- rier eller annan kränkande behandling. Någon sådan bevisbörderegel finns inte i övrig diskrimineringslagstiftning. Lagrådet har ifrågasatt om den remitterade bevisbörderegeln verkligen behövs med tanke på hur 8 § är utformad. Lagrådet menar att bevis- bördans fördelning följer av konstruktionen av 8 §. Regeringen anser emellertid att en tydlig regel kring bevisbördans fördelning är önskvärd på skolans område, eftersom den nu föreslagna regeln omfattar även annan kränkande behandling. Denna kategori kränkningar kan vara av vitt skilda slag och har inte samband med någon av de särskilda diskri- mineringsgrunderna. Det kan inte uteslutas att vissa elever eller föräldrar under åberopande av att det förekommit annan kränkande behandling vid upprepade tillfällen gör gällande att skolan måste vidta åtgärder, trots att händelsen eller händelserna för de flesta andra framstår som bagatell- artad. Enligt 8 § finns en långtgående handlingsplikt, som skolan är skyl- dig att följa så fort det påtalas att någon känner sig kränkt i en situation som där anges. I en domstolsprocess, där skolhuvudmannen i slutändan kan åläggas skadestånd, måste det dock inledningsvis krävas att den som kräver skadestånd visar att det förekommit kränkningar. Därför anser regeringen att bevisbörderegeln bör stå kvar, trots att någon sådan regel inte finns i övrig diskrimineringslagstiftning. Regeringen avser dock att följa upp konsekvenserna av en sådan bevisbörderegel. När det gäller den närmare utformningen av bevisbördebestämmelsen har Lagrådet noterat att ett barn eller elev som lämnat skolan eller verk- samheten när anmälan görs och skadestånd begärs har den fulla bevis- bördan för den redan inträffade kränkningen. Enligt Lagrådet finns det därför skäl att överväga en utvidgning av tillämpningsområdet för denna bevisbörderegel, så att bestämmelsen täcker även fall av redan inträffade kränkningar och inte bara ger en bevislättnad när det gäller fortsatta kränkningar. Lagrådet har föreslagit en omformulering av 19 §. Regeringen anser att bestämmelsen bör utvidgas och att Lagrådets för- slag till ny lydelse gör bevisbörderegeln mer heltäckande. Bevisbörde- regeln i 19 § föreslås därför få den lydelse som Lagrådet tagit fram. 20.1Tillämplig lag och rättegångskostnader m.m. Regeringens förslag: Mål om skadestånd enligt lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever skall handläggas enligt vad som är föreskrivet i om rätte- gången i tvistemål där förlikning om saken är tillåten. Det kan dock för- ordnas att vardera parten skall bära sin rättegångskostnad, om den part som förlorat målet hade skälig anledning att få tvisten prövad. Om , Ombudsmannen mot etnisk diskri- minering, Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell lägg- ning, eller för talan enligt denna lag för ett barn eller en elev, skall vissa processuella regler i rätte- gångsbalken även gälla för barnet eller eleven. En sådan talan skall be- handlas som om talan hade förts av barnet eller eleven själv. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att huvudregeln borde vara att skolorna skall bära sina egna kostnader. Undantag från huvud- regeln skall dock medges om det är uppenbart att motparten inte hade skälig anledning att få saken prövad. Handikappförbundens samarbets- organ vill att skälighetsbedömningen skall kunna göras i förväg, vilket är en förutsättning för att elever och föräldrar skall våga driva mål. Barnens rätt i samhället () har avstyrkt förslaget och framhållit att en elev borde kunna föra talan utanför den vanliga processordningen. I det sammanhanget har organisationen pekat på det förslag till försäkrings- lösning som Rädda barnen har föreslagit. och Skola anser att rättegångskostnader aldrig skall drabba den som blivit eller känt sig utsatt för kränkning. Skälen för regeringens förslag Mål om skadestånd enligt lagen skall handläggas enligt vad som är före- skrivet i om rättegången i tvistemål där förlikning om saken är tillåten. En talan enligt lagen skall sålunda föras vid allmän domstol. Om , Ombudsmannen mot etnisk diskri- minering, Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell lägg- ning, eller barn- och elevombudet för likabe- handling vid för talan enligt denna lag, är ombuds- mannen eller barn- och elevombudet att betrakta som part i rättegången. En bestämmelse krävs därför om att vad som finns föreskrivet i rätte- gångsbalken om part beträffande jävsförhållande, personlig inställelse, hörande under sanningsförsäkran och andra frågor som rör bevisning även skall gälla den för vilken en ombudsman eller barn- och elevombud för talan. För att ett barn eller en elev för vilken en ombudsman eller barn- och elevombudet för talan skall omfattas av en doms rättskraft, skall det i lagen föreskrivas att en talan som förs av en ombudsman eller . 2005/06:38 skolverk skall behandlas som om talan hade förts av barnet eller eleven Huvudregeln beträffande fördelningen av rättegångskostnader finns i 18 kap. 1 § där det anges att den som förlorar målet skall ersätta motpartens rättegångskostnad, om inte annat är föreskrivet. Detta medför också att förlorande part får stå för sina egna rättegångs- kostnader. Utöver de undantag som anges i föreslår regeringen att det i mål om skadestånd enligt denna lag kan förordnas att vardera parten skall bära sina rättegångskostnader, om den part som förlorat målet hade skälig anledning att få tvisten prövad. Denna undantagsregel skall kunna tillämpas oavsett vilken part som förlorar målet. När en om- budsman eller barn- och elevombudet för en talan kan avsikten vara att få till stånd ett vägledande avgörande. Att i sådana fall strikt hålla fast vid principen om att den förlorande parten skall ersätta motpartens kostnader är inte befogat. När det gäller enskilda parter kan denna princip också medföra att den alltför starkt påverkar barnet eller eleven att inte inleda en rättegång. Utgången i målet kan i händelse av förlust framstå som allt- för hård mot den förlorande parten. Omständigheterna kan vara sådana att talan har varit befogad. Rättsläget kan till exempel ha varit mycket svårbedömt. Utgången kan också ha berott på omständigheter som från början varit okända för den förlorande parten. Visserligen finns det en bestämmelse i 18 kap. 3 § andra stycket som innebär att parterna skall svara för sina egna kostnader, om utgången berodde på att den avgörande omständigheten inte var känd för den förlorande parten och han eller hon inte heller borde ha känt till den. Den regleringen täcker dock inte alla de situationer som åsyftas med den föreslagna regeln i den nya lagen. Regeringens förslag: En tvåårig preskriptionstid skall gälla för skadeståndskrav som grundar sig på diskriminering, som inte är tra- kasserier, och repressalier. För trakasserier och annan kränkande be- handling skall inte föreskrivas någon särskild preskriptionstid. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser har haft synpunkter på Det är framförallt det tudelade tra- kasseribegreppets effekter samt preskriptionstiden som föranlett invänd- ningarna. () anser att det måste finnas en bortre tidsgräns för talerätten även när det gäller sådana trakasserier som inte har diskriminerande inslag. Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO), Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), () och (JämO) anser att det bör vara en enhetlig preskriptionsregel, eftersom det är olyckligt att trakasserier som utgör diskriminering faller inom preskriptionstiden medan trakasserier som saknar denna koppling faller anser att det kan övervägas om inte preskriptionstiden bör sättas till , vilket motsvarar ett stadium i Även andra remissinstanser vill ha en längre preskriptionstid än Skälen för regeringens förslag: I lagen (2001:1286) om likabehand- ling av studenter i högskolan gäller att en talan i mål om skadestånd en- ligt lagen måste väckas från det att den påtalade handlingen företogs eller vid en underlåtenhet en skyldighet senast skulle ha Från rättssäkerhetssynpunkt är det angeläget att ärendet utreds och be- Detta ligger såväl i huvudmannens som i barnets eller elevens intresse. Vidare bör den muntliga bevisningen som kan förekomma presenteras i någorlunda nära anslutning till de berörda för- Den tid inom vilken en talan måste väckas får dock inte vara för snäv så att barnet eller eleven riskerar att lida någon rättsförlust. eller han måste få möjlighet att överväga om en talan skall väckas eller Barnet eller eleven skall kunna kontakta någon av ombudsmännen eller barn- och elevombudet för likabehandling och dessa måste få till- räckligt med tid att utreda ärendet och ta ställning till om förutsättningar finns för att väcka talan i domstol. En rimlig tid inom vilken en talan bör väckas är enligt regeringens mening . Detta resonemang har dock bara bäring på en talan grundad på diskri- minering eller repressalier, men inte när trakasserier och annan krän- kande behandling åberopas som grund för skadeståndsanspråket. Regeringen föreslår därför att en talan på grund av att huvudmannen för verksamheten har handlat i strid med bestämmelserna om diskriminering, som inte är trakasserier, och repressalier skall väckas efter det att den påtalade handlingen företogs eller en skyldighet senast skulle I annat fall skall möjligheten att föra talan vara förlorad. När det gäller en talan som grundar sig på trakasserier och annan krän- kande behandling från huvudmannen eller från personal i verksamheten eller underlåtenhet från att vidta åtgärder för att förebygga och förhindra trakasserier och annan kränkande behandling bör denna preskriptionstid Det är väl känt att många barn och unga som utsatts för sexuella trakasserier eller för annan kränkande behandling som mobb- ning inte orkar tala om detta offentligt, än mindre driva en process, förrän . De skäl som i och för sig talar för en relativt kort preskriptionstid kan i dessa sammanhang få ett stötande resultat. Därför förslår regeringen att någon särskild preskriptionstid inte skall föreskrivas för denna typ av skadeståndsanspråk. Här gäller i stället preskriptionslagen (1981:130), vilken typiskt sett ger en längre preskrip- Regeringens förslag: Sekretesslagen (1980:100) ändras så att den sekretessprövning som skall göras hos domstolar för uppgifter om en- skildas personliga och ekonomiska förhållanden i tvister enligt övrig diskrimineringslagstiftning också gäller i tvister enligt den föreslagna Sekretesslagen ändras också på så sätt att sekretess gäller i ärenden en- ligt den föreslagna lagen hos , Ombuds- mannen mot etnisk diskriminering, och Om- budsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning för uppgift om den enskildes personliga och ekonomiska förhållanden. Dessutom skall sekretesslagen ändras på så sätt att sekretess skall gälla i ärenden enligt den föreslagna lagen vid för uppgift om den enskildes personliga och ekonomiska förhållanden. Utredningens förslag: Överensstämmer i stort sett med regeringens förslag, förutom att utredningen till följd av sitt förslag om möjligheterna till vitesföreläggande samt överklagande av sådana beslut föreslagit att sekretess även skall gälla hos och Nämnden mot Remissinstanserna: Ingen har berört sekretessregleringen. för regeringens förslag: I 9 kap. 21 § (1980:100) regleras den sekretess som gäller hos Jämställdhetsombuds- mannen, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Handikappom- budsmannen och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av Eftersom tillsynen enligt den föreslagna lagen skall utövas av bl. a. dessa ombudsmän och de ges en processförande roll, föreslås att denna bestämmelse i sekretesslagen ändras så att sekretess gäller även i ärenden hos dessa ombudsmän enligt den föreslagna lagen för uppgift om ett enskilt barns eller en elevs personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att hon eller han, eller någon närstående, lider skada eller men om uppgiften röjs. Regeringen har också aviserat att en ny funktion barn- och elevom- budet för likabehandling bör inrättas vid (se avsnitt Den bör få rätt att i vissa fall föra talan för ett barn eller en elev en- ligt den nya lagen. Därför föreslås att sekretesslagen även ändras så att det finns en sekretessbestämmelse som gäller i sådana ärenden hos Skol- I likhet med den sekretessbestämmelse som föreslås gälla hos ombudsmännen skall ett s.k. rakt skaderekvisit gälla vid sekretesspröv- ningen hos verket, dvs. för sekretess krävs att det kan antas att det en- skilda barnet eller eleven eller någon närstående till henne eller honom lider men om uppgiften röjs. Enligt regeringens mening skall det också finnas en möjlighet för dom- stolar att i tvister enligt den nya diskrimineringslagen hålla förhandlingar inom stängda dörrar, så att känsliga uppgifter om flickans eller pojkens, kvinnans eller mannens personliga eller ekonomiska förhållanden inte Regler om handlingssekretess hos domstol skall också gälla enligt den föreslagna lagen. Därför föreslås att 9 kap. 20 § sekretesslagen ändras så att sekretess gäller hos domstol i mål om tillämpning av lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever för uppgift om barnets eller elevens personliga eller ekono- miska förhållanden, om det kan antas att hon eller han eller någon närstå- ende till honom eller henne lider avsevärd skada eller betydande men om uppgiften röjs. Det kan nämnas att det i (N 2002:06) uppdrag ingår att överväga hur sekretesskyddet skall utformas hos fram- tida ombudsmannainstitutioner enligt kommitténs direktiv (dir. 2002:11). I 16 kap. 1 § sekretesslagen finns de tystnadsplikter uppräknade som har företräde framför principen om meddelarfrihet, dvs. rätten enligt 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrande- frihetsgrundlagen att lämna uppgift i vilket ämne som helst för publice- ring i de medier som de båda grundlagarna omfattar. Denna frihet är inte begränsad hos ombudsmännen. Det saknas anledning att behandla upp- gifter hos på annat sätt. Regeringens förslag: I lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering införs ett förbud mot diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktions- hinder i fråga om statligt studiestöd. Utredningens förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regering- Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i denna del har tillstyrkt att det införs ett diskrimineringsförbud på studiestödsområ- Skälen för regeringens förslag Av direktivet mot etnisk diskriminering framgår att diskriminering är förbjuden i fråga om bl.a. socialt skydd, inklusive social trygghet samt hälso- och sjukvård (artikel 3.1 e) och sociala förmåner (artikel 3.1 f). Genom lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering har ett förbud mot diskriminering som har samband med etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning genomförts i fråga om , social- försäkringssystemet och arbetslöshetsförsäkringen. omfattar lagen även diskrimineringsgrunden kön (prop. 2004/05:147, bet. 2004/05:AU7, rskr. 2004/05:267, SFS 2005:480). föreslog i sitt betänkande Ett utvid- gat skydd mot diskriminering (SOU 2002:43) att ett diskrimineringsför- bud skulle gälla även i fråga om statligt studiestöd. var statligt studiestöd som tillhandahålls av offentligrättsliga organ hän- förligt till sociala förmåner för vilka diskrimineringsförbud krävdes Regeringen ansåg emellertid att direktivets på- verkan på studiestödsområdet behövde analyseras närmare. inte helt klart vilka statligt finansierade stöd som berörs och i vad mån olika stöd kan anses utgöra sociala förmåner i direktivets mening 2002/03:65 s. 77). fick därför i uppdrag att överväga och lämna nödvändiga förslag till hur det aktuella direktivet skall genomföras på studiestödsområdet. Studiestöd som social förmån Begreppet sociala förmåner förekommer inom EG-rätten i rådets förord- ning (EEG) nr 1612/68 av om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen. Genom förordningen tillförsäkras personer som är medborgare i en medlemsstat rätt att ta anställning och arbeta i Arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat och som arbetar i en annan medlemsstat har rätt till samma skattemässiga och sociala förmåner som den statens medborgare. ett antal mål uttalat sig om vad som avses med sociala förmåner i den Enligt fast rättspraxis skall med sociala förmåner avses: alla förmåner som, med eller utan anknytning till ett anställningsavtal, i allmänhet tillerkänns inhemska arbetstagare, huvudsakligen på grund av deras objektiva status som arbetstagare eller enbart därför att de är bosatta inom det nationella territoriet, och vars utsträckning till att även gälla arbetstagare som är medborgare i andra medlemsstater således kan antas underlätta deras rörlighet inom gemenskapen. Se t.ex. mål 261/83 , 1984, s. 671 i svensk special- utgåva. I vissa rättsfall har frågan gällt ekonomiskt stöd vid studier. I målet 39/86 Lair, 1988, s. 475 i svensk specialutgåva, slog fast att ett bidrag till uppehälle och utbildning som beviljas för genom- förande av universitetsstudier som leder till yrkesbehörighet är en social förmån enligt artikel 7.2 i förordningen 1612/68. Som grund för ställ- ningstagandet anfördes att till de sociala förmånerna hör alla förmåner som garanterar den migrerande arbetstagaren möjlighet att förbättra sina levnads- och arbetsvillkor och sin sociala ställning och att ett sådant bidrag som beviljas för den studerandes uppehälle och utbildning ur arbetstagarens synvinkel är särskilt lämpat att bidra till att förbättra hans eller hennes yrkeskvalifikationer och sociala ställning Genom tolkning av begreppet sociala förmåner måste det införas ett diskrimineringsförbud på studiefinansieringsområdet för att direktivet mot etnisk diskriminering skall vara genomfört i fråga om sociala förmåner. Att göra någon klar avgränsning av det svenska studiestödsområdet är i detta sammanhang inte helt enkelt. De stödformer som redovisas under utgiftsområde 15 Studiestöd i budgetpropositionen är följande. Studiehjälp och studiemedel enligt studiestödslagen (1999:1395), Rekryteringsbidrag enligt lagen (2002:624) om rekryterings- bidrag till vuxenstuderande, Korttidsstöd enligt förordningen (2001:362) om bidrag vid kort- tidsstudier, Bidrag till elever med hörselskador och svårt rörelsehinder en- ligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktions- hindrade elever i gymnasieskolan, Ersättning till deltagare i teckenspråksutbildning för vissa för- äldrar enligt förordningen (1997:1158) om statsbidrag för teckenspråksutbildning för vissa föräldrar. En stödform som visserligen inte redovisas under utgiftsområde 15 i budgetpropositionen men som ändå måste sägas höra till studiestödsom- rådet är utbildningsbidrag enligt förordningen (1995:938) om utbild- ningsbidrag för doktorander. Huruvida samtliga dessa stöd faller inom begreppet social förmån en- ligt EG-rättan är oklart. Det är emellertid önskvärt att få ett heltäckande diskrimineringsskydd när det gäller statligt ekonomiskt stöd för studier, varför det inte är helt nödvändigt att klassificera ett ekonomiskt stöd så- som studiestöd alternativt någon annan sorts stöd I lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering finns ett förbud mot diskriminering när det gäller olika sociala förmåner. Det är därför natur- ligt att ett motsvarande diskrimineringsförbud för statligt studiestöd placeras i den lagen. Kravet på svenskt medborgarskap En komplikation i detta sammanhang är de bestämmelser om krav på svenskt medborgarskap som finns i studiestödslagen (2 kap. 4 § och 3 kap. 4 §) och lagen (2002:624) om rekryteringsbidrag till vuxenstude- rande (6 §). Frågan är hur dessa bestämmelser förhåller sig till diskri- Utgångspunkten i denna reglering är ett krav på svenskt medborgarskap men där den utländska medborgaren kan erhålla studiefinansiering om han eller hon har bosatt sig i i annat syfte än att studera. Lagarna innehåller också bestämmelser om att vissa ut- ländska medborgare skall jämställas med svenska medborgare, se 1 kap. 4 § studiestödslagen respektive 7 § lagen om rekryteringsbidrag. I direktivet mot etnisk diskriminering finns dock under rubriken Tillämpningsområde en bestämmelse som uttryckligen anger att direkti- vet inte omfattar särbehandling på grund av nationalitet (artikel 3.2). nu föreslagna regeln lag om förbud mot diskriminering bör därför inte utgöra något hinder mot att beakta nuvarande föreskrifter om krav på medborgarskap enligt gällande författningar om statligt studie- Regeringen anser att diskrimineringsförbudet inte bör gälla enbart vid etnisk tillhörighet utan vid samtliga diskrimineringsgrunder som omfattas av lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. omfattade lagen diskrimineringsgrunderna etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller (N 2002:06) har i sitt del- betänkande Ett utvidgat skydd mot könsdiskriminering (SOU 2004:55) föreslagit att lagen även skall omfatta diskrimineringsgrunden kön. Regeringen har i propositionen Ett utvidgat skydd mot könsdiskrimine- ring (prop. 2004/05:147) bl.a. föreslagit att lagen om förbud mot diskri- minering även omfattar diskriminerings- har beslutat i enlighet med regeringens förslag 2004/05:AU7, rskr. 2004/05:267, SFS 2005:480). Genom den nu föreslagna regleringen får direktivet mot etnisk diskriminering anses genomfört på det statliga studiestödsområdet. Diskrimineringsförbudet går dessutom längre än vad EG-direktivet kräver genom att den föreslagna lagändringen omfattar fler diskrimine- ringsgrunder än etnisk tillhörighet. Lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever och de lagändringar som föreslås skall träda i kraft . Regeringens förslag innebär bl.a. att en ny funktion inrättas inom (se avsnitt 18). Den skall ha i uppgift att företräda barn och elever samt att tillvarata deras rätt enligt den föreslagna lagen. Funk- tionen bör kallas barn- och elevombudet för likabehandling. Kostnaderna kommer att täckas genom en omdisponering inom utgiftsområde 16. Genom kravet på förebyggande åtgärder och genom att ett barn- och elevombud för likabehandling inrättas bör antalet rättsprocesser kunna hållas på en låg nivå. Flertalet skolor är mycket medvetna om problemen med kränkande behandling, som exempelvis mobbning, inom sin verk- samhet. De bedriver redan ett målinriktat och framgångs- rikt arbete för att motverka och förebygga kränkande behandling. Kravet på en likabehandlingsplan innebär en precisering och skärpning av det ansvar att förebygga och förhindra diskriminering och annan kränkande behandling som verksamheterna redan har. Skillnaden är att samtliga verksamheter som regleras av skollagen enligt förslaget skall upprätta en plan för likabehandling. har rektor enligt läroplanerna (se Lpo 94 och Lpf 94) ett särskilt ansvar för att det finns en handlings- plan för att förebygga och motverka alla former av kränkande behandling bland elever och anställda i sin verksamhet. Kravet på en handlingsplan skall ersättas med kravet på en likabehandlingsplan. För verksamhet med huvudman innebär förslaget därför ingen ökad arbetsinsats. Likabehandlingsplanens funktion är att fungera som ett förebyggande och tydligt verktyg i det dagliga arbetet i verksamheterna.