prop · GS0362 · 2005-03-01 00:00:00 — Man kan också tömma systemet genom att leda ut gasen genom s.k. tömningsrör som mynnar ovan mark. Detta blir aktuellt vid läckage och i samband med reparationer. Även vid grenledningarnas anslutning till stamled- ningen finns ventiler, s.k. grenventiler. Rensdonsstationer finns längs stamledningen och de större grenled- ningarna. I dessa stationer finns rensdon med vilka man kan rengöra led- ningarna invändigt utan att ledningssystemet behöver tas ur drift. Kompressorstationer byggs längs en ledning för att göra det möjligt att öka trycket i ledningen och därmed öka överföringskapaciteten. Några sådana stationer finns dock ännu inte i . I lagrådsremissen användes termen överföringsledning i stället för transmissionsledning. Lagrådet har påpekat att detta är en oegentlig beteckning eftersom överföring av naturgas även sker i andra ledningar än överföringsledningar. Regeringen delar denna uppfattning. Transmis- sionsledning är den term som används i naturgasbranschen. Där- för bör den termen i fortsättningen användas i lagstiftningen. Begreppen transmissionsledning och distributionsledning är väl inar- betade och tydligt avgränsade begrepp i naturgasbranschen. Någon defi- nition av begreppen behövs därför inte. Det bör uppmärksammas att i lagtexten genomgående används begreppet överföring oavsett om denna äger rum i transmissionsledningar eller distributionsledningar. Detta framgår av 6 §. Enligt 2 kap. 1 § krävs koncession för att bygga och använda en natur- gasledning. Koncessionskravet omfattar alltså inte bara rörledningar utan också övriga komponenter som ingår i begreppet naturgasledning. Distri- butionsledningar är dock undantagna från kravet på koncession varför koncessionskravet bara omfattar transmissionsledningar. 4 § Med lagringsanläggning avses i denna lag en anläggning för lagring av naturgas, om anläggningen är ansluten till en naturgasledning som används för överföring av naturgas. Paragrafen saknar motsvarighet i gamla naturgaslagen och motsvarar 1 c § i utredningens förslag. Den har i huvudsak utformats enligt Lagrådets förslag. I paragrafen definieras lagringsanläggning. I gamla naturgaslagen an- vänds benämningen naturgaslager. Sådana anläggningar, som ofta är inrymda i bergrum, kan ses som komplement till rörledningssystemet med uppgift att hantera variationer i större förbrukares gasförbrukning. Det rör sig här alltså om mer långsiktig lagring. Utrymmet i lagringsanläggningar används av leverantörer som därige- nom kan köpa större mängder gas när denna är billig på grund av mindre efterfrågan och sedan sälja gasen då efterfrågan ökar och därmed priset. kan det även tänkas att den systemansvarige för naturgas- systemet kommer att utnyttja en lagringsanläggning för att lagra gas som kan behövas för balanseringen av gassystemet. finns det i bara en lagringsanläggning. Den är belägen i södra och används huvudsakligen som en demonstra- tionsanläggning. Dess kommersiella betydelse är begränsad. I övrigt finns det ingen lagringsanläggning i landet. Det beror på att det svenska naturgassystemet har så begränsad omfattning att en sådan anläggning inte har behövts. Den lagring som krävs för variatio- nerna i förbrukningen sker i ett antal s.k. säsongslager, som är belägna i och täcker det svenska behovet av långtidslagring. Om det svenska naturgasnätet byggs ut kommer det dock förmodligen att krävas fler större lagringsanläggningar i . I förhållande till lagrådsremissen har en ändring gjorts i regleringen. I lagrådsremissen angavs att en anläggning omfattas av definitionen om den är avsedd för lagring för annans räkning. Det kriteriet har slopats och ersatts med ett annat kriterium, nämligen att anläggningen är anslu- ten till en naturgasledning, som används för överföring av naturgas. Skälet för detta är följande. Som nämnts är en lagringsanläggning att se som ett komplement till rörledningssystemet. Eftersom rörledningssystemet är en del av den nationella infrastrukturen som skall ställas till marknadens förfogande bör detsamma gälla en lagringsanläggning som ansluts till rörlednings- systemet. Det blir alltså inte tillåtet för innehavaren av en sådan anlägg- ning att använda den för egen räkning. En lagringsanläggning som ansluts till en naturgasledning, som an- vänds för överföring av naturgas omfattas alltså av lagens definition och därmed också av naturgaslagens bestämmelser, av vilka den viktigaste är skyldigheten att lagra naturgas för annans räkning. Det bör uppmärksammas att anläggningen omfattas av definitionen bara om den ansluts till en naturgasledning, som används för överföring av naturgas. Av definitionen i 6 § framgår att med överföring av natur- gas avses överföring av naturgas för annans räkning. Det finns dock vissa lagringsanläggningar som bör falla utanför lagens bestämmelser. Det gäller anläggningar som är anslutna till ett så kallat internt lednings- nät. Som framgår av författningskommentaren till 6 § används sådana nät uteslutande för överföring för egen räkning och de behöver därför inte ställas till marknadens förfogande. De omfattas därmed inte heller av naturgaslagens bestämmelser. Om en lagringsanläggning ansluts till ett internt ledningsnät bör inte heller lagringsanläggningen betraktas som en del av den nationella infra- strukturen som skall ställas till marknadens förfogande. Som definitionen av lagringsanläggning är utformad omfattar den inte den nu nämnda typen av lagringsanläggningar, vilka därmed inte heller omfattas av lagens bestämmelser. Detta följer av ordalydelsen av defini- tionen, eftersom en sådan lagringsanläggning inte är ansluten till en naturgasledning, som används för överföring av naturgas, dvs. Enligt 2 kap. 2 § krävs koncession för att bygga och använda en lag- 5 § Med förgasningsanläggning avses i denna lag en anläggning för förgasning av kondenserad naturgas, om anläggningen är ansluten till en naturgasledning som används för överföring av naturgas. Bestämmelserna om förgasningsanläggning tillämpas också på anlägg- ningar som används för kondensering av naturgas och för import och lossning av kondenserad naturgas, om anläggningen är ansluten till en naturgasledning som används för överföring av naturgas. Paragrafen saknar motsvarighet i gamla naturgaslagen och i utredningens Den har i huvudsak utformats enligt Lagrådets förslag. Frågan om förgasning av naturgas har berörts i författningskommenta- ren till 2 §. I första stycket definieras begreppet förgasningsanläggning. sätt som angetts i föregående paragraf omfattas en förgasningsanläggning av definitionen bara om den är ansluten till en naturgasledning, som an- vänds för överföring av naturgas. Om anläggningen ansluts till ett internt ledningsnät faller den utanför definitionen och omfattas därmed inte av I andra stycket anges ytterligare några typer av anläggningar som skall omfattas av lagens bestämmelser om förgasningsanläggningar. kriterium gäller här som enligt första stycket, nämligen att anläggningen är ansluten till en naturgasledning, som används för överföring av natur- 6 § Med överföring av naturgas avses i denna lag överföring av natur- gas för annans räkning genom såväl transmissionsledningar som distri- Paragrafen motsvarar 3 § i gamla naturgaslagen och 7 § i lagrådsremis- Den har i huvudsak utformats enligt Lagrådets förslag. I paragrafen definieras begreppet överföring av naturgas. Av 3 kap. 1 § framgår att ett företag som bedriver överföring av naturgas inte får be- driva handel med naturgas. Detta medför att all överföring av naturgas sker för annans räkning. Detta ingår också i definitionen. I det reviderade gasmarknadsdirektivet definieras såväl överföring (transmission) som distribution av naturgas, vilket sker genom överfö- rings- (transmissions-) respektive distributionsledningar. direktivet skiljer sig endast marginellt mellan överföring och distribution. Dessa skillnader saknar relevans för den svenska gasmarknaden, varför någon åtskillnad mellan överföring och distribution inte görs i lagen. Som överföring anses därför överföring genom såväl transmissions- som distributionsledningar, vilket framgår av definitionen. En viss form av överföring faller utanför definitionen. föring i så kallade interna ledningsnät. Sådana nät utmärks av att de är belägna inom ett visst avgränsat område och där uteslutande används för att distribuera gasen inom området. De används alltså av innehavaren för Prop. 2004/05:62 överföring för egen räkning. Dessa nät brukar inte betraktas som delar av den nationella infrastrukturen och de behöver därför inte ställas till marknadens förfogande. Som exempel kan nämnas ledningsnät som är belägna inom hamn- och industriområden. I det följande innehåller lagen ett betydande antal föreskrifter som gäller den som bedriver överföring av naturgas. I och med att överföring i interna nät faller utanför definitionen kommer dessa föreskrifter inte att omfatta interna ledningsnät. Den viktigaste föreskriften i detta hänseende finns i 3 kap. 5 §, där det föreskrivs att en ledningsinnehavare är skyldig att på skäliga villkor överföra naturgas, dvs. för annans räkning. 7 § avses företag som överför eller bedriver handel med naturgas samt innehavare av lagringsanläggningar och för- gasningsanläggningar. Paragrafen motsvarar 4 § i gamla naturgaslagen och 8 § i lagrådsremis- sens lagförslag. Den har utformats enligt Lagrådets förslag. Enligt det reviderade gasmarknadsdirektivet skall gasmarknaden öpp- nas för konkurrens bl.a. genom att naturgasföretag och berättigade kun- der ges tillträde till systemet, dvs. ledningsnätet, så att de kan ingå leve- ransavtal med varandra. I förevarande paragraf definieras begreppet naturgasföretag. Definitionen utgår från den som finns i artikel 2.1 i direktivet. Där definieras naturgasföretag bl.a. som varje fysisk eller juridisk person, med undantag för slutförbrukare, som bedriver åtminstone en av följande verksamheter: Produktion, överföring, distribution, leverans, köp eller lagring av naturgas, inbegripet kondenserad naturgas. Någon produktion, dvs. utvinning av naturgas förekommer inte i Sve- rige och någon sådan kan heller inte förutses . har därför lämnats utanför definitionen. Den första typen av naturgasföretag som nämns i paragrafens defini- tion är sådana företag som bedriver överföring av naturgas. Överföring av naturgas definieras i 6 §. Till följd av definitionen rör det sig i prakti- ken om de företag som innehar naturgasledningar, med undantag för interna ledningsnät. Av 6 § framgår också att det i lagen inte görs någon åtskillnad mellan överföring och distribution av naturgas. Därav följer att överföringsföretag i lagens mening inbegriper såväl överföringsföretag som distributionsföretag i direktivets mening. Av 3 kap. 1 § framgår att ett företag som bedriver överföring av naturgas inte får bedriva handel med naturgas. Därmed bedriver överföringsföretag bara överföring av naturgas. Vidare nämns i direktivets definition företag som ägnar sig åt leverans och köp av naturgas. Med leverans avses försäljning, inbegripet återför- säljning, av naturgas. Denna typ av naturgasföretag nämns i definitionen som företag som bedriver handel med naturgas. Till följd av bestämmelsen i 3 kap. 1 § bedriver sådana företag inte överföring av naturgas. finns någon utvinning av naturgas i kommer samtliga svenska företag som bedriver handel med naturgas att tvingas köpa den gas de Prop. 2004/05:62 säljer på den svenska marknaden från utlandet. De blir alltså åter- I direktivets definition av naturgasföretag ingår också företag som lag- rar naturgas, inbegripet kondenserad naturgas. I paragrafens definition nämns därför också innehavare av lagringsanläggningar och förgasnings- anläggningar. 8 § Regeringen skall utse en myndighet som skall handlägga de frågor som enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ligger på tillsynsmyndigheten. Paragrafen, som saknar motsvarighet i gamla naturgaslagen, motsvarar 13 § i lagrådsremissens lagförslag. Enligt paragrafen skall regeringen utse en myndighet att vara tillsyns- myndighet. Denna myndighet har inte bara tillsynsuppgifter utan även andra uppgifter, t.ex. de som nämns i 6 kap. 4 § och 7 kap. 5 § om god- kännande av de kriterier som ligger till grund för en överföringstariff respektive de kriterier som ligger till grund för utformningen av balans- avtal. är tillsynsmyndighet en- ligt naturgaslagen. 1 § En naturgasledning får inte byggas eller användas utan tillstånd (koncession) av regeringen. Åtgärder för att bereda plats för en natur- gasledning, såsom sprängning, schaktning, skogsavverkning, markbered- ning eller liknande åtgärder, får inte vidtas innan koncession har medde- lats. Koncession krävs inte för en naturgasledning som är belägen efter en mät- och reglerstation. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från kravet på kon- cession enligt första stycket i fråga om vissa slag av naturgasledningar eller vissa slag av åtgärder med naturgasledningar. Paragrafen, som är utformad enligt Lagrådets förslag, behandlar frågor om koncession för att bygga och använda en naturgasledning. Huvudregeln finns i första stycket och anger att det krävs koncession för att bygga och använda en naturgasledning. Regeringen prövar frågor om koncession. Begreppet naturgasledning definieras i 1 kap. 3 §, där det anges att begreppet omfattar såväl själva rörledningen, i vilken gasen överförs, samt ett antal typer av stationer som krävs för att ledningsnätet skall kunna drivas på ett effektivt och säkert sätt. Koncessionskravet om- fattar alltså även dessa stationer. Innan byggandet av en naturgasledning påbörjas vidtas vissa förbere- dande åtgärder enligt följande. Först bestäms ledningssträckningen. Då detta gjorts röjs marken längs sträckningen genom skogsavverkning, bortsprängning av bergspartier etc. Arbetsvägar för arbetsmaskiner dras fram till ledningssträckningen. Slutligen schaktas den rörgrav i vilken rörledningen sedan placeras. Rörgraven fylls därefter igen med schakt- Prop. 2004/05:62 massorna. Sådana förberedande åtgärder får inte vidtas innan koncession har meddelats vilket framgår av andra meningen i första stycket. De stationer som också kräver koncession består i allmänhet av mindre byggnader i anslutning till rörledningen. Byggnaderna brukar vara inhäng-nade. Även byggandet av stationerna kräver för det mesta såväl röjnings- och schaktningsarbeten som anläggande av arbetsvägar. De nu beskrivna förberedelsearbetena får alltså inte påbörjas förrän koncession har meddelats. Koncession meddelas alltid för den som skall använda ledningen, dvs. den som skall svara för driften av ledningen. Detta gäller oavsett om denne äger ledningen eller har fått nyttjanderätten till ledningen upplåten till sig. I många av lagens paragrafer nämns den som innehar en ledning. Med ledningens innehavare avses just den som svarar för driften oavsett om vederbörande gör det med stöd av äganderätt eller nyttjanderätt. Som framgår av 9 § andra och tredje styckena skall en koncession för- enas med vissa villkor. Utöver dessa villkor gäller för koncessionshava- ren en rad skyldigheter som regleras i 3 kap. Främst bland dessa kan nämnas anslutnings- och överföringsskyldigheten. De skyldigheter som framgår av lagtexten anges alltså inte i koncessionsbeslutet. I andra stycket anges ett undantag från kravet på koncession. Det gäller naturgasledningar som är belägna efter en mät- och reglerstation. I praktiken avses härmed främst distributionsledningar. Skillnaden mellan transmissionsledningar, som alltså kräver koncession, och distributions- ledningar har beskrivits i kommentaren till 1 kap. 3 §. Av beskrivningen framgår bl.a. att det vid anslutningen mellan en transmissionsledning och en distributionsledning alltid finns en mät- och reglerstation, där den överförda gasen mäts och trycket i rörledningen sänks. Utöver distribu- tionsledningar omfattas också interna ledningsnät av undantaget. Enligt tredje stycket får regeringen föreskriva undantag från kravet på koncession. Regeringen har föreskrivit undantag beträffande ombyggnad av sådana stationer som omfattas av begreppet naturgasledning. Före- skrifterna finns i 1 § naturgasförordningen (2000:673). 2 § En lagringsanläggning får inte byggas eller användas utan konces- sion av regeringen. Åtgärder för att bereda plats för en lagringsanlägg- ning, såsom sprängning, schaktning, skogsavverkning, markberedning eller liknande åtgärder, får inte vidtas innan koncession har meddelats. Paragrafen motsvarar 2 § i gamla naturgaslagen. I 1 kap. 4 § definieras begreppet lagringsanläggning. Föreskrifter om skyldigheter för inneha- vare av lagringsanläggningar finns i 4 kap. 3 § En förgasningsanläggning får inte byggas eller användas utan kon- cession av regeringen. Åtgärder för att bereda plats för en förgasnings- anläggning, såsom sprängning, schaktning, skogsavverkning, markbe- redning eller liknande åtgärder, får inte vidtas innan koncession har med- delats. Paragrafen saknar motsvarighet i gamla naturgaslagen och motsvarar Prop. 2004/05:62 2 a § i utredningens förslag. Förgasningsanläggning har definierats i 1 kap. 5 §. Föreskrifter om skyldigheter för innehavare av förgasnings- anläggningar finns i 4 kap. 4 § Om regeringen har meddelat koncession för en naturgasledning, en lagringsanläggning eller en förgasningsanläggning, får förbud inte med- delas med stöd av mot att bygga och använda ledningen eller anläggningen. Paragrafen motsvarar 3 § i gamla naturgaslagen och 3 § i utredningens förslag. Den är oförändrad i förhållande till gamla naturgaslagen med bortseende från att den numera omfattar också förgasningsanläggningar. När ett koncessionsärende prövas av regeringen skall ett antal be- stämmelser i tillämpas, vilket framgår av 7 §. Att dessa be- stämmelser tillämpas syftar till att säkerställa att krav är uppfyllda beträffande den verksamhet som koncessionen avser. Möjligtvis skulle en naturgasledning eller en lagrings- eller förgas- ningsanläggning kunna kräva tillstånd enligt 11 kap. som avser vattenverksamhet. Om detta blir fallet får inte ledningen eller an- läggningen förbjudas i det tillståndsärendet. Enligt 26 kap. 9 § får en tillsynsmyndighet under vissa förutsättningar meddela förbud i enskilda fall. Enligt förevarande para- graf får dock inte ett sådant förbud meddelas beträffande en naturgasled- ning eller en lagringsanläggning, för vilken koncession har meddelats av regeringen. Ett sådant förbud skulle kunna få omfattande konsekvenser. Om förbud meddelas mot fortsatt användande av en viss naturgasledning skulle detta kunna omöjliggöra överföring i en betydande del av det samlade naturgasnätet. Jämfört med gamla naturgaslagen har bestämmelsen utvidgats till att avse även koncession för förgasningsanläggningar eftersom sådana an- läggningar numera kräver koncession. Förutsättningar för meddelande av koncession 5 § Koncession får meddelas endast om ledningen eller anläggningen är lämplig från allmän synpunkt. Paragrafen motsvarar 4 § i gamla naturgaslagen och är oförändrad i för- hållande till den med bortseende från en redaktionell ändring. Lämplighetsprövningen syftar främst till att hindra att samhällsekono- miskt onödiga anläggningar byggs, dvs. att anläggningar byggs där det redan finns tillräcklig kapacitet. Strävan är alltså att åstadkomma en lämplig infrastruktur på naturgasområdet. Även andra omständigheter kan inverka på bedömningen av en anläggnings lämplighet från allmän synpunkt. 6 § Koncession får inte strida mot en detaljplan eller mot områdes- bestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motver- kas, får dock mindre avvikelser göras. Paragrafen motsvarar 5 § i gamla naturgaslagen och är oförändrad i för- Prop. 2004/05:62 hållande till den. Med stöd av 41 § förordningen (1988:1145) om brandfarliga och ex- plosiva varor har dåvarande meddelat före- skrifter som är tillämpliga på naturgasledningar och naturgaslager där trycket är minst 4 bar. Dessa föreskrifter, naturgasföreskrifter och allmänna råd till föreskrifterna (SÄIFS 1996:8), innehåller bl.a. ett antal bestämmelser om säkerhetsavstånd både längs rörledningar och kring stationer. Dessa bestämmelser om säkerhets- avstånd måste beaktas vid tillämpning av denna paragraf eftersom be- stämmelserna hindrar bebyggelse inom säkerhetsavstånden. 7 § Vid prövning av frågor om meddelande av koncession skall be- stämmelserna i 24 kap., 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § tilläm- pas. En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i en ansökan om konces- sion. När det gäller förfarandet, kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag gäller 6 kap. . Vad som där sägs om tillståndsmyndighet skall gälla regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer. Paragrafen motsvarar 6 § i gamla naturgaslagen och är oförändrad i för- hållande till den. I paragrafens första stycke anges de bestämmelser i som skall tillämpas då frågan om meddelande av koncession prövas. Först anges de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. Här bör först upp- märksammas den s.k. bevisbörderegeln i 1 § som innebär att den som avser att bedriva en verksamhet, i det här fallet den som ansöker om kon- cession, skall kunna visa att de förpliktelser som följer av bestämmelser- na i 2 kap. har iakttagits. Vidare bör uppmärksammas den s.k. stoppre- geln i 9 § som handlar om verksamheter, i det här fallet den verksamhet som en sökt koncession avser, som kan befaras föranleda skada eller olä- genhet av väsentlig betydelse för människors hälsa eller miljön även om de skyddsåtgärder och försiktighetsmått som kan krävas enligt miljöbal- ken vidtas. Sådana verksamheter får bedrivas endast om det föreligger särskilda skäl. Koncession för en sådan verksamhet får alltså meddelas endast om det föreligger särskilda skäl. Endast regeringen får tillåta en sådan verksamhet som avses i 9 §. Detta framgår indirekt av 19 kap. 2 § där det föreskrivs att en förvalt- ningsmyndighet, som finner att en verksamhet endast kan tillåtas enligt 2 kap. 9 § första stycket, skall överlämna frågan till regeringens avgörande. Då regeringen prövar huruvida särskilda skäl föreligger eller ej skall en avvägning ske mellan samhällsnyttan av verksamheten och dess olägen- heter. I 9 § andra stycket finns en begränsningsregel som föreskriver att en verksamhet som avses i första stycket inte får bedrivas, även om det före- ligger särskilda skäl, om verksamheten medför risk för att ett stort antal människor får sina levnadsförhållanden väsentligt försämrade eller mil- jön försämras avsevärt. En möjlighet till undantag från bestämmelsen i 9 § andra stycket före- skrivs i 10 § första stycket. Där föreskrivs att en sådan verksamhet som avses i 9 § andra stycket kan tillåtas av regeringen om verksamheten är Prop. 2004/05:62 av synnerlig betydelse från allmän synpunkt. Även i 10 § finns det en be- gränsningsregel i andra stycket som föreskriver att en verksamhet inte får tillåtas med stöd av 10 § första stycket om verksamheten kan befaras för- sämra det allmänna hälsotillståndet. Vid koncessionsprövningen skall dessutom de grundläggande bestäm- melserna för hushållning med mark- och vattenområden i 3 kap. och de särskilda bestämmelserna för hushållning med mark och vatten för vissa områden i landet i 4 kap. tillämpas. Vidare skall bestämmelsen i 5 kap. 3 § tillämpas vid kon- cessionsprövningen. Det är en allmän bestämmelse som föreskriver att myndigheter skall säkerställa att de miljökvalitetsnormer som har med- delats enligt 5 kap. 1 § uppfylls, bl.a. när myndigheterna prövar frågor om tillstånd. Slutligen skall 16 kap. 5 § tillämpas vid koncessionspröv- ningen. Där föreskrivs som huvudregel att tillstånd inte får lämnas till en ny verksamhet som medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds. I paragrafens andra stycke föreskrivs att en miljökonsekvensbeskriv- ning skall ingå i en koncessionsansökan. Dessutom hänvisas till 6 kap. där närmare föreskrifter om miljökonsekvensbeskrivningar finns.