prop · GT035 · 2005-09-29 00:00:00 — Regeringen har för avsikt att arbeta vidare med de förordnings- ändringar och tillägg som följer som konsekvens av nu lagda lagförslag. Tydliga kvalitets- och kompetenskrav kommer att ställas och behöva vara uppfyllda innan en myndighet blir godkänd som ajourhållare. Nog- granna överväganden bör ligga till grund för beslut om ajourhållning av olika informationsslag vid källan. Användarnas behov av aktualitet och kvalitet samt de eventuella kostnader som kan uppstå måste ingå i be- dömningen. Nyttan för användarna måste uppväga eventuella ökade transaktionskostnader i form av avtalshantering, utbildning, råd, stöd och tillsyn, systemutveckling och förvaltning. Syftet med lagändringen är inte att åstadkomma någon ändring i fråga om vem som skall bära det ansvar som följer av personuppgiftslagen (1998:204). är personuppgiftsansvarig för hela fastighetsregistret oaktat att andra aktörer för in viss information. Redan i propositionen Registrering av fastighetsrättsliga förhållanden m.m. (prop. 1999/2000:39 s. 80 f) anförde regeringen följande. Olika alternativ finns när det gäller vilken eller vilka myndigheter som skall bära personupp- giftsansvaret. Ett alternativ är att de olika registerförande myndigheterna är personuppgiftsansvariga för de uppgifter som respektive myndighet för in, medan ges ett övergripande men begränsat ansvar. Ett annat alternativ är att är ensamt personupp- giftsansvarig. Det första alternativet bygger på tanken att den som för in uppgifter i fastighetsregistret också är den som har störst möjlighet att se till att detta sker på ett korrekt sätt. Av betydelse i sammanhanget är emellertid att samma uppgifter skall förekomma i flera av de olika delar som registret skall bestå av. Detta är något som den som har fört in uppgiften saknar inflytande över. Skall då den som från början förde in en uppgift svara för denna även sedan den har förts över till någon annan del i fastighetsregistret än där den ursprungligen fördes in? Denna fråga har även ett samband med frågan om hur långt över- gripande ansvar skulle sträcka sig i en sådan modell för personuppgifts- ansvaret. Modellen ger alltså upphov till ganska komplicerade frågor. Om däremot ensamt får ansvaret för registret, förstärks verkets intresse av att tillhandahålla väl fungerande och ändamålsenliga ajourföringsrutiner. Det finns även ett värde i sig att ansvaret endast åvilar en myndighet. Om personuppgiftsansvaret delas upp mellan Lant- mäteriverket och de registerförande myndigheterna, kan det i många situationer framstå som oklart för den enskilde vem han skall vända sig till. Att göra ensamt personuppgiftsansvarig är därför mer fördelaktigt för den enskilde. Det innebär en möjlighet att både i författning och i annan information ge ett enkelt besked om vem som har ansvaret. Den enskilde kan då alltid vända sig till såsom den fullt ansvariga myndigheten. Det faktum att regeringen nu föreslås kunna föreskriva att t.ex. läns- Prop. 2005/06:5 styrelsen skall föra in uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del be- höver inte ändra denna ansvarsfördelning och någon sådan ändring bör inte heller göras. Regeringens förslag: Som konsekvens av förslaget till ändring i fas- tighetsbildningslagen (1970:988) ändras formuleringen i fyra lagrum där lantmäterimyndigheten direkt eller indirekt utpekas som den som ensam för in eller tar bort uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del. De bestämmelser i lagen (1952:166) om häradsallmänningar och lagen (1952:167) om allmänningsskogar i och som säger att ofördröjligen skall sända meddelande till den som för fastighetsregistrets allmänna del så att anteckning kan verk- ställas i registret, ändras till att genast skall vidta de åt- gärder som behövs för att en anteckning skall bli införd i registret. Detta kompletteras med en upplysning om de bestämmelser som reg- lerar vem som skall föra in uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del. Motsvarande ändringar görs i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. och i 6 kap. 20 § (1987:10). I sistnämnda lagrum finns en bestämmelse om att överlåtelse av mark, som sker efter att anmälan om anteckning i registret har kommit in till lant- mäterimyndigheten, inte inverkar på en viss bedömning. Detta konse- kvensändras och kompletteras med ett tillägg som innebär att, för det fall registrering skall ske vid källan och alltså utan någon anmälan till någon annan myndighet, motsvarande tidpunkt knyts till själva registreringen. Utredningens förslag berör inte denna fråga. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har uppmärksammat behovet av konsekvensändringar. Skälen för regeringens förslag: Ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om registrering vid källan skulle inte kunna förenas med ordalydelsen i fyra andra lagrum. Bestämmelserna i 8 § lagen om häradsallmänningar och 7 a § lagen om allmänningsskogar i och säger att när ett beslut om avlösning vunnit laga kraft och bevis om erlagd löseskilling kommit in till , skall ofördröjligen sända ett meddelande om detta till den som för fastighetsregistrets allmänna del och att genom dennes försorg skall anteckning om avlösning verkställas i registret. Denna sistnämnda person är den som utpekas i 19 kap. 6 § fas- tighetsbildningslagen, dvs. Om regeringen ges möjlighet att meddela föreskrifter om att annan myndighet än lantmäteri- myndigheten skall föra in uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del, behöver bestämmelserna i de nämnda lagarna konsekvens- ändras. Bestämmelserna bör skrivas så att de är neutrala till huruvida det är någon annan myndighet eller själv som skall föra in anteckningen i registret. Detta görs lämpligen genom att formulera bestämmelserna som en skyldighet för att genast vidta de åtgärder som behövs för att anteckningen skall bli införd i fastighets- Prop. 2005/06:5 registrets allmänna del. Bestämmelserna bör kompletteras med en hän- visning till de bestämmelser i fastighetsbildningslagen där det regleras vem som skall föra in uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del. Om regeringen väljer att inte föreskriva att det är som skall registrera vid källan, innebär bestämmelserna även fortsättningsvis att genast måste underrätta lantmäterimyndigheten som enligt 19 kap. 6 § första stycket fastighetsbildningslagen handlägger ärendet om att föra in anteckningen i fastighetsregistrets allmänna del. Enligt 3 kap. 8 § lagen om kulturminnen m.m. sägs att i vissa angivna situationer skall för anteckning i fastighetsregistrets all- männa del eller för borttagande av en tidigare gjord anteckning genast underrätta lantmäterimyndigheten. Även detta lagrum bör som en kon- sekvens av det föreslagna bemyndigandet få en ordalydelse som är neutral till vilken myndighet som har uppgiften att föra in eller ta bort uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del. Bestämmelsen bör utformas på liknande sätt som i de två lagrummen lagar och, liksom där, kompletteras med en hänvisning till de bestämmelser som reglerar vem som skall föra in eller ta bort uppgifter i registret. Den liknande bestämmelsen i 6 kap. 20 § bör konsekvensändras på samma sätt. En komplikation ligger dock i para- grafens andra mening där det sägs att överlåtelse av mark, som sker efter det att sådan anmälan inkommit inte inverkar på en viss bedömning. Den anmälan som avses är kommunens anmälan till lantmäterimyndig- heten för anteckning i fastighetsregistrets allmänna del. Om regeringen med stöd av det nu föreslagna bemyndigandet meddelar föreskrifter om att sådana anteckningar som avses i 6 kap. 20 § skall föras in i registret vid källan (dvs. att det är den kommunala myn- digheten själv som skall föra in anteckningen i registret), kommer det inte att inträffa någon situation där en anmälan för anteckning kommer in till en annan myndighet. Fråga är då vilken motsvarande tidpunkt som skall gälla för att överlåtelse av mark inte skall inverka på den bedöm- ning som åsyftas i paragrafen. Enligt paragrafens nuvarande lydelse skall kommunen genast agera genom att anmäla registreringsärendet till registerföraren. Marköverlåtelser som sker efter att kommunen har vid- tagit den åtgärd som kommunen kan vidta för att åstadkomma en regi- strering skall alltså inte inverka på den angivna bedömningen. Om regi- streringen i stället skall göras av kommunen själv kan därför den mot- svarande tidpunkten inte bli någon annan än den då kommunen fört in anteckningen i registret. Paragrafens ordalydelse bör anpassas till detta. Konsekvensändringarna i de nu nämnda fyra lagrummen är en anpass- ning till det nya bemyndigandet. Regeringens förslag: Lagändringarna träder i kraft . Skälen för regeringens förslag: Lagändringarna bör träda i kraft . Regeringen avser att meddela föreskrifter med stöd av bemyndigandet först när det finns tekniska förutsättningar för andra Prop. 2005/06:5 myndigheter att göra registreringar och det i övrigt bedöms lämpligt. Dagens processer innebär i vissa fall dubbelregistreringar, en tidsfördröj- ning innan beslutet syns i de nationella registren och en risk för felregi- strering eller feltolkning om t.ex. fastighetsindelningen ändrats efter beslutet. En möjlighet att uppdatera de nationella registren med informa- tion som en del i handläggningsprocessen kan effektivisera verksamheten både hos den beslutande myndigheten och den registrerande myn- digheten och innebära kortare handläggningstider och högre datakvalitet. Initiala kostnader för viss systemutveckling uppstår, men uppvägs av en effektivare handläggning. Efterfrågan på information i registren bedöms också öka med högre tillgänglighet, aktualitet och kvalitet. Paralleller kan dras med kommunernas ajourhållning av byggnads- och adress- delarna i fastighetsregistret. Denna sker i ett webb-baserat system som utvecklats vid . Adresser och bebyggelse- förändringar får ett genomslag i fastighetsregistret i samband med kommunens registrering. Kvalitetskontroller och kvalitetsmärkning finns inbyggda i systemet. Erfarenheterna av de kommunala myndig- heternas registrering vid källan är mycket goda. Regeringens bedömning: uppdragsverksamhet är ett betydelsefullt instrument för att sprida användningen av geografisk information och fastighetsinformation. Uppdragsverksamheten säker- ställer tillgången till lantmäterianknutna tjänster av hög kvalitet i hela landet. Uppdragsverksamhetens inriktning och innehåll bör förtydligas och avgränsas genom en fördjupad styrning från regeringen. För Lant- mäteriverket bör det i detta fall vara fråga om verksamhet som har an- knytning till den grundläggande läges- och fastighetsanknutna infor- mationen. Ytterligare kriterier bör vara att verksamheten inte lämp- ligare bedrivs i annan form och att den bedrivs under strikt kon- kurrensneutrala former, samt att den är ekonomiskt och organisato- riskt väl avskiljd från övrig verksamhet. För verksamhet där andra aktörer finns är det naturligt att begränsar sin verksamhet. Det är angeläget att marknads- och konkurrensrådet ägnar ovan nämnda områden särskild uppmärksamhet. bör redan nu upphöra med att utveckla programvaror för marknadens be- hov. Urvalet av vilka som blir återförsäljare bör göras i öppen kon- kurrens och man bör sträva efter att det för varje produkt blir mer än en återförsäljare. Någon bolagisering av hela eller delar av produktions- och upp- dragsverksamheten bör inte genomföras. Utredningens bedömning överensstämmer delvis med regeringens. Någon bolagisering bör inte ske, men uppdragsverk- samhet bör upphöra inom områdena fristående kartografisk verksamhet, direktförsäljning av kartor, flygfoto och fotogrammetri, geodetisk mät- ning, viss verksamhet inom geografisk informationsteknik (), samt mätservice och detaljkartor. Den framtida uppdragsverksamheten bör huvudsakligen inriktas mot fjärranalys och satellitbildsdata samt vissa områden inom som är viktiga för den nationella informationsinfra- strukturen. Remissinstanserna: Trettio instanser är negativa till en begränsning av uppdragsverksamhet, däribland Försvarsmakten, , , () och ett flertal kommuner. Många kom- muner befarar att den kommunala servicen till medborgarna försämras om uppdragsverksamheten inskränks. Sjutton instanser stödjer förslaget att begränsa uppdragsverksamheten. Ytterligare fem instanser, däribland , är principiellt positiva till utredningens förslag men anser att utredningens avgränsning är för snäv. Sex instanser tillstyrker förslaget men anser att all uppdragsverksamhet Fyra avstyrker utredningens förslag med hänvisning till att verksamheten ytterligare bör avgränsas eller att all uppdragsverksam- het bör avvecklas. Statskontoret, , och Svenskt näringsliv återfinns bland de instanser som i huvudsak är positiva till utredningens förslag. invänder inte mot förslaget att begränsa uppdragsverksamhet, men ifrågasätter om det finns förutsättningar för etablering av en funge- rande marknad i hela landet. menar att det över- huvudtaget saknas skäl för att skall bedriva uppdrags- verksamhet, också för uppdrag inom t.ex. , satellitbildsdata och fjärr- analys. Att bedriva konsultverksamhet i myndighetsregi inom anser de är direkt skadligt för tillväxten i . anser att ett genomförande av utredningens förslag kommer att gynna svensk kompetensutveckling inom lantmäteriområdet. menar att ett genomförande kan få negativa samhällsekonomiska konsekvenser. Risken är att ingen aktör finns som är villig eller har kompetens att hantera vissa av dessa tjänster som i hög grad har karaktären av infrastruktur. För att motverka risk för kon- kurrenssnedvridning är det däremot viktigt att verksamheterna redovisas tydligt och transparent. betonar betydelsen av att hålla ihop det statliga lantmäteriets verksamhet i huvudsak i dess nuvarande utformning. Verkets samlade möjligheter att erbjuda information och kompetens alltifrån satellitbildsteknik, flygfoto, ortofoto, kartframställ- ning, digital fastighetsinformation till fastighetsutredningar och gränsut- märkning i fält är av betydelse för som nationell miljö- myndighet. Samhällsnyttan riskerar att minska eftersom huvuddelen av uppdragen utförs åt statliga och kommunala myndigheter. pekar på vikten av att uppdragsverksamheten tillåts ha en sådan omfattning att kan upprätthålla sin höga kompetens. kommun anser att förslag om att begränsa uppdragsverksamheten medför långt- gående negativa konsekvenser för små kommuner. Svenska bankföre- ningen anser att restriktivitet är nödvändig när det gäller att montera ned eller avyttra verksamhet som i sig stimulerar utvecklingen av sådana tjänster som mer traditionellt faller inom myndighetsområdet. Utveck- lingsrådet för Landskapsinformation anser att betänkandet inte i tillräck- lig omfattning analyserat hur kompetensförsörjningen kan komma att påverkas. Skälen för regeringens bedömning: beslut i samband med omstruktureringen innebar att lantmäteriorganisationens uppgifter skall bestå av såväl myndighets- som uppdragsverksamhet. Sådan upp- dragsverksamhet som kan skada förtroendet för myndighetsutövningen eller av andra skäl bör bolagiseras skulle dock avskiljas från organisa- tionen och bolagiseras. Den uppdragsverksamhet som bedrivs i samband med myndighetsutövningen, s.k. fastighetsbildningsanknuten uppdrags- verksamhet, har behandlats i kap. 5. Beträffande uppdragsverksamhet kan konstateras att den fastighetsekonomiska uppdragsverksamheten har avskiljts och bola- giserats (). Bolaget har sedermera privatiserats. Någon ytterli- gare bolagisering har inte kommit till stånd. beslut innebar vidare att uppdragsverk- samhet, liksom produktion av databaser och allmänna kartor m.m., tills vidare skulle behållas inom verket, men hållas ekonomiskt och organisa- Prop. toriskt åtskilda från övrig verksamhet. Den ökade samhällsnytta som regeringen anser bör vara målet för verksamhet (se kap. 5) torde bäst kunna uppnås om dessa möjligheter till en bredare användning, ökade synergier och kost- nadsbesparingar i samhället i sin helhet tas tillvara. inte att en myndighet skall ha obegränsade möjligheter att bedriva upp- Det måste självfallet röra sig om uppgifter som har anknytning till myndighetens kärnverksamhet. det i detta fall vara fråga om verksamhet som har anknytning till den geo- grafiska informationen och fastighetsinformationen. bör vara att verksamheten inte lämpligare bedrivs i annan form och att den bedrivs under strikt konkurrensneutrala former, samt att den är eko- nomiskt och organisatoriskt väl avskiljd från övrig verksamhet. uppdragsverksamhet är i huvudsak be- gränsad till att omfatta sådana tjänster som har en nära anknytning till Den är inriktad mot produkter och tjänster som bi- drar till att öka samhällsnyttan av den gemensamma infrastruktur som statens och kommunernas investeringar i grundläggande information Den är en viktig förutsättning för det statliga lantmäteriets lång- siktiga utveckling och bidrar till en effektiv och rättssäker fastighets- Uppdragsverksamheten inom har även betydelse som instrument för regeringen att sprida användningen av geografisk informa- tion och fastighetsinformation i samhället, speciellt till sådana sektorer där användningen är begränsad. Detta har betydelse för att få den största samhällsekonomiska nyttan av de baser som staten byggt upp och för att effektivisera verksamheter och bidra till bättre beslutsunderlag. Det bidrar också till tillväxt och ekonomisk utveckling. kunskap om den grundläggande informationen som samhället kan er- bjuda samt nyttan av geografisk informationsteknik ökar också möj- ligheten för privata aktörer att ta sig in på dessa marknader. Regeringen delar med utgångspunkt i det nu anförda utredningens be- dömning att någon bolagisering av hela eller delar av produktions- och uppdragsverksamheten inte bör genomföras. också i linje med vad flertalet remissinstanser anser. Liksom många remissinstanser är regeringen tveksam till förut- sättningarna för framväxten av en fungerande marknad inom vissa av de områden som utredningen föreslår. Det gäller t.ex. MBK-verksamheten (mätning, beräkning och kartläggning). Visserligen kan verksamhet i kommuner med goda förutsättningar för nya marknadsetableringar på sikt komma att gynnas om möjlighet att bedriva upp- I landets glesbygdsområden råder dock helt I syfte att upprätthålla en fullgod lantmäteriservice i hela landet bör fortsatt ges möjlighet att verka även inom detta verksamhetsområde i hela landet. Tjänsterna ingår också i ett av kärnområden, geodetisk mätning. munerna själva upprätthålla sådan service till kommuninnevånare och företag är det rimligt att staten ansvarar för att upprätthålla servicen, som ju också innebär ett ökat utnyttjande av de offentliga investeringarna i Även i övrigt kan en begränsning få kraftiga negativa konsekvenser. 2005/06:5 Utredningen har inte tillräckligt övertygande visat att det finns andra aktörer som kan ta över all verksamhet. Risken är att ingen aktör finns som är villig eller har kompetens att hantera vissa tjänster, som i hög grad har karaktären av infrastruktur. Effekten kan bli att tjänsten för- svinner från marknaden, även om efterfrågan finns. Inom områden där bedriver uppdragsverksam- het finns även andra aktörer. Det gäller bl.a. försäljning av programvaror, GIS-konsulting (geografiska informationssystem) samt framtagande av turistkartor och liknande. Inom sådana områden är det naturligt att Lant- mäteriverket begränsar sin verksamhet. Det är angeläget att Mark- nads- och konkurrensrådet ägnar ovan nämnda områden särskild upp- märksamhet. Vad gäller programvaror bör redan nu upphöra med att utveckla sådana för marknadens behov och för dem som redan är utvecklade bör marknadens aktörer erbjudas att bli återförsäljare av dessa. Urvalet av vilka som blir återförsäljare bör göras i öppen kon- kurrens och man bör sträva efter att det för respektive produkt blir mer än en återförsäljare. Utredningen konstaterar att det som upplevs som en snedvridning av konkurrensen kan bero på att privata aktörer alltid kommer att misstänka att konkurrensen snedvrids av offentliga aktörer, oavsett om egentliga problem finns eller inte. Flera av de konkurrens- problem som påtalas bygger på att Metria är en stor aktör på marknaden. Det betyder i sin tur att dessa problem skulle vara förknippade med vilken stor aktör på marknaden som helst, oavsett om denna är offentlig eller privat. För att motverka konkurrenssnedvridning är det dock viktigt att verksamheten, såväl avgifts- som anslagsfinansierad, redovisas tydligt och öppet. Det är också viktigt att uppdragsverksamheten, såsom utredningen föreslår, tydligare definieras. Regeringen bedömer att uppdragsverksamhetens inriktning bör disku- teras fortlöpande i ett vid inrättat råd, Marknads- och konkurrensrådet, och beslutas genom en fördjupad styrning från reger- ingen (se avsnitt 9.2). Utgångspunkterna för sådana diskussioner och beslut bör vara att verksamheten starkt bidrar till att bredda och effektivisera använd- ningen av och annan offentlig lägesrelaterad informa- tion, verksamheten ryms inom lantmäteriorganisationens kärnverksamhet avseende geografisk informationsteknik, verksamheten i huvudsak inriktas mot områden där har särskilda möjligheter att bidra till en önskvärd utveckling av mark- naden för geografisk informationsteknik och tillgodose användarnas behov, och verksamheten baseras på full kostnadstäckning. Regeringen delar utredningens uppfattning att den organisation som beslutades i samband med omstruktureringen inte helt motsvarar de krav som bör ställas på hur verksamheten bör bedrivas. Det gäller framför allt det förhållandet att uppdragsverksamheten bedrivits tillsammans med stora interna produktionsuppdrag. En renodling i detta avseende underlättar också genomförandet av och rådets di- rektiv om vidareutnyttjande och kommersialisering av handlingar från Prop. 2005/06:5 den offentliga sektorn (2003/98/EG) och dess krav på öppenhet och lika- behandling av myndigheter som bedriver uppdragsverksamhet i kom- mersiellt syfte och andra användare av offentlig information. har relativt genomfört en omorganisation där bl.a. de interna produktionsuppdragen skilts från uppdragsverksamheten. Härigenom har ett viktigt steg tagits för att komma till rätta med kon- kurrensproblematiken och den kritik som framförts om bristen på or- ganisatorisk åtskillnad mellan uppdrags- och myndighetsdelen. Lant- mäteriverket bedriver sin verksamhet inom tre divisioner, Fastighets- bildning, Informationsförsörjning och Metria (uppdrag). Delar av Metrias tidigare verksamhet har flyttats till Informationsförsörjningsdivisionen. Det gäller främst den del som haft omfattande interna uppdrag med upp- byggnad av de digitala baserna. Inom Informationsförsörjningsdivisionen hanteras grunddata i form av informationsutveckling och tillhanda- hållande. Tillhandahållande skall ske genom återförsäljare, som kan dis- tribuera och vidareförädla de standardiserade produkterna som baseras på grunddata. Metria fungerar här som en distributör bland många andra. Förändringen eliminerar risken att stora interna beställningar gynnar den egna uppdragsverksamheten. 8.2Marknads- och konkurrensråd och konkurrenspolicy Regeringens bedömning: Ett marknads- och konkurrensråd bör in- rättas vid och fungera som ett forum för dialog mellan verket och den privata sektorn. bör utarbeta en samlad marknads- och konkurrenspolicy som tydliggör verkets roll och uppgifter inom uppdragsområdet Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser stödjer förslaget att in- rätta ett marknads- och konkurrensråd och att en marknads- och kon- kurrenspolicy tas fram. Statskontoret är positivt till att inrätta rådet, men anser inte att prissättningsfrågor och återförsäljarvillkor skall diskuteras, då detta skulle kunna utvecklas till ett konkurrensbegränsande prissam- arbete. Synpunkter av liknande innebörd lämnas av för landskapsinformation.