prop · GT034 · 2005-10-14 00:00:00 — Regeringens proposition 2005/06:4 Statligt stöd för kvinnors organisering Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslår regeringen att det nuvarande statsbidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet ersätts av ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering. Regeringen redogör även för de olika bidragsformerna organisationsbidrag, etableringsbidrag och verksamhetsbidrag samt för vilka villkor som bör gälla för dessa. Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Ärendet och dess beredning............................................................... Regeringens förslag och bedömningar .............................................. Ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering..................... Mottagare av organisationsbidrag................... Villkor för organisationsbidrag............................... Mottagare av etableringsbidrag ...................... Villkor för etableringsbidrag .......................... Mottagare av verksamhetsbidrag.................... Villkor för verksamhetsbidrag........................ Redovisning, granskning och uppföljning ........................ Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Kvinnors organisering (SOU 2004:59) ...................................................................... Bilaga 2 Förteckning över remissinstanserna (SOU 2004:59) ............ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..... Regeringen föreslår att godkänner vad regeringen föreslår om ett nytt statsbidragssystem för kvinnors organisering (avsnitt 3.1). Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att bemyndiga statsrådet att tillkalla en särskild utredare för att göra en analys och utvärdering av det statliga bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet samt föreslå förändringar för att anpassa bidraget till hur samhället och kvinnoorganisationerna har utvecklats sedan bidraget inrättades. Utredningen tog sig namnet Kvinnors organisering utredningen statligt stöd för kvinnors organisering. Utredaren redovisade sitt uppdrag genom betänkandet Kvinnors organisering (SOU 2004:59). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig hos (dnr Ju2004/5371/D). Propositionen behandlar utredarens förslag om ett nytt bidragssystem för kvinnors organisering. Däremot behandlas inte utredarens förslag om krav på jämställdhet i bidragsförordningar samt systematisk redovisning av jämställdheten. Regeringen avser att återkomma i dessa frågor. Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen, och . 3 Regeringens förslag och bedömningar 3.1Ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering Regeringens förslag: Det nuvarande statsbidraget till kvinnoorganisa- tionernas centrala verksamhet skall ersättas av ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering. Syftet med det nya statsbidraget är att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. Bidraget skall främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet. Bidraget skall också möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som har yttrat sig i denna del, däribland , i län, , , Internationella kvinnoförbundet (IKF), , i (LO), och kvinnopolitiska utskott, tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag Det nuvarande bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet Det nuvarande statliga bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet inrättades 1982 (prop. 1981/82:155, bet. 1981/82:AU24, rskr. 1981/82:367, SFS 1982:865). kvinnoorganisationernas betydelse som folkrörelse och pådrivare för att Prop. 2005/06:4 förbättra kvinnors ställning i samhället samt för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. Under de som bidraget har funnits har 1518 kvinnoorganisationer fått stöd. har 18 kvinno- organisationer fått stöd. Enligt förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorgani- sationernas centrala verksamhet kan bidrag endast utgå till kvinno- organisationer. Med en kvinnoorganisation förstås enligt förordningen en organisation som har till främsta uppgift att arbeta för kvinnans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män. skall ha fler än 1 500 medlemmar. Flertalet av medlemmarna skall vara kvinnor. Kvinnors organisering i egna sammanslutningar Liksom övriga folkrörelser växte kvinnorörelsen fram som en del av kampen för demokrati . I ett första skede var det främst två krafter, eller konkreta missförhållanden, som drev fram organiseringen; dels kampen för allmän och lika rösträtt, dels de svåra sociala förhållanden som många kvinnor levde under. Arbetet inriktades därför i hög grad på konkret socialt arbete. Kvinnorörelsen har allt haft som generellt mål att ta till vara kvinnors intressen och öka kvinnors demokratiska inflytande i samhället. Ett genomgående drag i kvinnors organisering, före och i samband med införandet av rösträtt för kvinnor, var naturligt nog särorganisering. Kvinnor ägde inte tillträde, vare sig i formell eller i reell mening, till de manliga organisationerna. bildades nya kvinnoorganisationer och finns det organisationer inom i stort sett alla delar av förenings- och samhällslivet som i första hand riktar sig till kvinnor. De frågor som främst har engagerat kvinnorörelsen kan relateras till tre centrala rättigheter; rätten till politiskt inflytande, rätten till arbete och rätten till kroppslig integritet. Kvinnorörelsen har haft en stor betydelse som opinionsbildare inom samtliga nämnda områden. Kvinnorörelsens kamp har i hög grad handlat om att få tillträde till offentliga arenor av olika slag. Den relativt höga kvinnorepresentationen i beslutande församlingar, dvs. riksdag, och kommunfullmäktige, är en konsekvens av kvinnorörelsens aktiviteter och engagemang. Rätten till arbete har hävdats genom krav på förändringar och reformer av den lagstiftning som gäller för arbetslivet. Det gäller t.ex. rätten att behålla ett arbete trots graviditet eller giftermål. Lika lön, offentlig barnomsorg och rätt till utbildning och studielån oavsett makens inkomst är andra exempel. Rätten till kroppslig integritet har handlat om kampen mot sexuella övergrepp, rätt till fri abort och kravet att kvinnomisshandel skall falla under allmänt åtal. Det har också gällt kampen för förbud mot vålds- och barnpornografi och krav på kriminalisering av köp av sexuella tjänster. Kvinnors deltagande i den demokratiska processen Prop. växte det fram en ny kvinnorörelse i väst- världen och även i . Den nya kvinnorörelsen förespråkade ofta platta och/eller icke-hierarkiska arbetsformer. I sin misstro mot gamla hierarkiska modeller lade den nya kvinnorörelsen liten vikt vid att bygga upp organisationer. Den satsade desto mer energi på att mobilisera kvinnor till demonstrationer och marscher, skriva appeller och anordna sammankomster. Kvinnorörelsen ville även sudda ut gränserna mellan det privata och det offentliga. Kravet på delat ansvar mellan kvinnor och män också inom familjen aktualiserades. Som en följd av denna feministiska politiska idé etablerades begreppet jämställdhet. Detta var en medveten, kollektiv aktivitet i syfte att åstadkomma social förändring. Som andra rörelser hade den en organiserad kärna, men den hade dessutom oorganiserade sympatisörer, som starkt bidrog till en omfattande spridning. utvecklades den s.k. kvinnojoursrörelsen. Kvinnojourer som erbjöd kvinnor en etablerades runt om i landet. blev kvinnofrid en del av den statligt drivna jämställdhetspolitiken. fick frågor om jämställdhet allt mer uppmärksamhet också i organisationer som inte var uttalat feministiska. Många organisationer har jämställdhet på sitt program. När stödet till kvinnoorganisationerna infördes ansågs jämställd- het vara en fråga som i första hand angick kvinnor. Därefter har sam- hällets syn på jämställdhet utvecklats och regeringens strategi för jämställdhetsarbetet har förändrats genom införandet av principen om jämställdhetsintegrering. anses jämställdhet vara en fråga som berör samhället i stort, såväl kvinnor som män. Regeringens bedömning är att kvinnors organisering spelar en viktig roll när det gäller att föra upp nya frågor på den demokratiska agendan. Jämställdhetspolitiken har drivits fram, institutionaliserats och i sin tur lett till ny organisering. I ett långt perspektiv har detta inneburit att mottagligheten har ökat för kvinnors organiserade krav. Kvinnors organisering i egna organisationer står inte i motsättning till principen om jämställdhetsintegrering. Särorganisering är ett medel att synliggöra kvinnors särskilda villkor, erfarenheter och krav på för- ändring. Utan en pådrivande kvinnorörelse hade svensk jämställdhets- politik inte kunnat uppnå vad den åstadkommit. Jämställdhets- arbetet kommer även fortsättningsvis att vara i behov av kvinnorörelsens påverkan på den politiska dagordningen. Även om jämställdhet inte bara är en fråga för kvinnor är kvinno- organisationerna fortfarande en viktig aktör för jämställdheten. Kvinno- rörelsen är en stor tillgång i det demokratiska utvecklingsarbete som jämställdhetssträvandena innebär. Kvinnorörelsen mobiliserar och bevakar och är en nödvändig förutsättning för att jämställdhets- strävandena skall drivas framåt. Men kvinnoorganisationerna behövs också för att vidga det demokratiska samtalet. Kvinnorörelsen har en stor betydelse som opinionsbildare och demokratisk kraft i samhället. Den har påverkat och förändrat människors syn på betydelsen av kön. Den har drivit fram politiska förändringar och reformer samt har bidragit till en politisering Prop. 2005/06:4 av tidigare helt oreglerade samhälleliga fält som berör underordning och förtryck utifrån kön. Kvinnoorganisationerna bidrar till att den politiska dagordningen breddas med nya frågor. De innebär att kvinnor tar större offentlig plats som medborgare och att kön uppmärksammas när det gäller makt, politik och förändring. Som tidigare nämnts är det kvinnoorganisationer som har ansetts uppfylla villkoren för det nuvarande statliga bidraget till kvinno- organisationernas centrala verksamhet. Utredaren uppskattade att det finns ungefär 100 kvinnoorganisationer som inte uppfyller villkoren för det nuvarande bidraget. Dessa kvinnoorganisationer bedriver enligt utredarens bedömning sådan verksamhet som svarar mot syftet med det föreslagna statsbidraget. Till detta skall läggas att samhällets syn på jämställdhet har utvecklats och regeringens arbetsformer för jämställdhetsarbetet har förändrats sedan det nuvarande statsbidraget inrättades. Jämställdhet är inte längre en fråga enbart för kvinnoorganisationer. Ett nytt bidragssystem bör vara ett tydligare folkrörelsestöd till skillnad mot det nuvarande stödet. Det bör därför på ett bättre sätt än tidigare kunna stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar och kvinnors deltagande i den demokratiska processen. En sådan förändring ökar kvinnors möjligheter att arbeta för jämställdhet. Regeringen föreslår därför att det nuvarande statsbidraget till kvinno- organisationernas centrala verksamhet ersätts av ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering. Syftet med det nya statsbidraget bör vara att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. Bidraget skall främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhälls- livet. Bidraget skall också möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. Regeringen bedömer att det nya bidragssystem som föreslås kommer att medföra att fler kvinnoorganisationer än kommer att ansöka om och kunna beviljas statsbidrag. De ekonomiska konsekvenserna av det nya bidragssystemet behandlas i avsnitt 4. Regeringens bedömning: Det nya statsbidraget till kvinnors organis- ering bör bestå av följande delar: Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig i denna del, däribland , , , (Samarbetsorgan för etniska organisationer i ), Sverigefinskt , Prop. 2005/06:4 (SKR) och kvinnopolitiska utskott, tillstyrker förslaget. ser förslaget mer som en modifiering av det nuvarande bidragssystemet. menar att utredarens förslag utesluter andra former av organisering än de traditionella. Skälen för regeringens bedömning Enligt förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorganisation- ernas centrala verksamhet skall en organisation ha fler än 1 500 med- lemmar för att kunna få detta statsbidrag och särskilda krav ställs för att någon skall betraktas som medlem. Organisationen skall dessutom ha lokalavdelningar i minst hälften av landstingen och dessa avdelningar skall ha genomfört ett visst antal sammankomster för att kunna få bidrag. När det nuvarande statsbidraget inrättades 1982 var utgångspunkten att bidragssystemet skulle vara utformat så att det skulle vara lätt att administrera och ge god överblick för både organisationerna och den bidragsgivande myndigheten. Därför valdes ett bidragssystem som baserades på organisationernas medlemsantal. Det ansågs vidare att ett bidrag som innehåller både en fast och en rörlig del, grundat på antalet medlemmar, motsvarar de krav som kan ställas på ett centralt stöd till kvinnoorganisationerna. Det ger en grundtrygghet även för små organisationer, som hänsyn tas till de större organisationernas mera omfattande verksamhet. Den rörliga delen är efter en ändring 1995 inte längre medlemsbaserad, i stället utgår bidrag ur den delen för utveckling och förnyelse av kvinnoorgani- sationernas verksamhet. Allmänna utgångspunkter för det nya bidragssystemet Regeringens allmänna utgångspunkt är att det nya statsbidraget till kvinnors organisering bör vara ett tydligare folkrörelsestöd till skillnad mot det nuvarande stödet. En av grundpelarna för vad som utgör en folkrörelse är dess obundenhet gentemot stat och kommun. I betänkandet Organisationernas bidrag (SOU 1993:71) angavs vissa kriterier för vad en organisation skall uppfylla för att kunna kallas för folkrörelse. Organisationen skall bland annat: -ha en viss numerär för att få inflytande på samhällsutvecklingen, -ha en geografisk spridning med lokalföreningar runt om i landet, -vara öppen för alla, -arbeta demokratiskt och -ha en oberoende ställning i förhållande till stat och kommun. Regeringen anser att dessa kriterier bör vara en utgångspunkt för ett nytt bidragssystem. En annan utgångspunkt för regeringen är att statens uppgifter styrs av politiska mål och att den förvaltningspolitiska processen kräver offentlig insyn och kontroll. måste dessa mål och offentlighetskrav vägas mot kvinnoorganisationernas självklara rätt att vara fria och Prop. 2005/06:4 oberoende. Ytterligare en utgångspunkt är att statsbidrag till kvinnoorgani- sationerna finansieras med skattemedel. Staten har därmed ett ansvar, såväl mot organisationerna som mot samhället i övrigt, för att det ställs vissa krav på bidragsmottagarna. Statens bidrag bör därför utformas så att det stödjer och stimulerar verksamhet som organisationerna i demo- kratisk ordning har fattat beslut om, som det möjliggör insyn och kontroll. Kraven bör utformas så att statens behov av återrappor- tering tillgodoses, som organisationernas oberoende respek- teras. Principer för statens bidragsgivning Principerna för statens samlade bidragsgivning till föreningslivet har belysts i ett flertal utredningar under . Utgångs- punkten för dessa utredningar har varit att överväga och föreslå principer och modeller för en mål- och resultatstyrning av statsbidragen till ideella organisationer. Enligt dessa utredningar kan det statliga stödet till ideella organi- sationer huvudsakligen delas in i två kategorier, nämligen: -Organisationsbidrag, som utgår från en förenings verksamhet som helhet och som motiveras av att föreningens verksamhet bedöms vara av allmänt intresse för hela samhället. -Verksamhetsbidrag eller projektbidrag, som utgår till en förening för att den skall utföra vissa prestationer i utbyte mot bidraget. Befintlig struktur bör bibehållas Regeringens utgångspunkt när det gäller strukturen för det nya stats- bidraget för kvinnors organisering är att den befintliga strukturen i det nuvarande bidragssystemet med en fast del, som ett grundstöd, och en rörlig del för utveckling och förnyelse av kvinnoorganisationernas verksamhet bör användas i möjligaste mån. Regeringen anser därför att statsbidraget till kvinnors organisering bör bestå av följande delar: Organisationsbidrag skall stödja organisationernas verksamhet som helhet och motiveras av att deras verksamhet bedöms vara av ett allmänt intresse för hela samhället. Etableringsbidrag ger möjligheter att ge stöd till nybildade kvinno- organisationer. Verksamhetsbidrag ger möjligheter att stödja aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som bedöms vara av ett allmänt intresse för hela samhället. Regeringens bedömning: Mottagare av organisationsbidrag bör vara kvinnoorganisationer och paraplyorganisationer för kvinnoorganisatio- ner. Med en kvinnoorganisation bör avses: -en ideell förening där en majoritet av medlemmarna är kvinnor och som har till uppgift att stärka kvinnans ställning i samhället, eller -en sammanslutning av kvinnor inom en ideell förening som arbetar för att stärka kvinnans ställning i samhället. Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få organisationsbidrag. Utredarens förslag: Överensstämmer i stora delar med regeringens bedömning. Utredaren föreslår dock inte att paraplyorganisationer bör kunna få organisationsbidrag. Remissinstanserna: , och ett antal kvinnoorganisationer, däribland Inter- nationella kvinnoförbundet (IKF), , Sverigefinskt , Kvinnolobby och ifrågasätter utredarens förslag om vilka som skall kunna få organi- sationsbidrag. De förordar samtliga att paraplyorganisationer för kvinno- organisationer, dvs. organisationer som inte har eller endast har få enskilt anslutna medlemmar, skall ingå i kretsen av mottagare av organisations- bidrag. Flera remissinstanser, däribland och ForumKvinnor och Handikapp påpekar att mindre organisationer har små möjligheter att driva stora övergripande frågor. Centerkvinnorna delar utredarens bedömning att samarbete mellan riksorganisationer bör vara ett ansvar för organi- sationerna själva, men anser att kvinnoorganisationernas kostnader för samordningsinsatser skall behandlas i likhet med hur man behandlar stöd till andra liknande paraplyorganisationer i samhället i övrigt och att även paraplyorganisationer därför bör kunna få stöd. Skälen för regeringens bedömning De kvinnoorganisationer som får statligt bidrag uppvisar en mångfacetterad verksamhet med skilda inriktningar, arbetssätt och förutsättningar. Deras ekonomi baseras i huvudsak på medlemsintäkter, samt på statliga och kommunala bidrag. Kvinnoorganisationerna stödjer på olika sätt sina föreningar på den regionala och lokala nivån. Direkta projekt stöds ibland genom att föreningarna söker bidrag hos riksorganisationen för att genomföra en viss aktivitet. Utveckling av den egna verksamheten är central för kvinnoorganisationerna och är ett ständigt pågående och långsiktigt arbete. För de flesta av organisationerna utgör det statliga bidraget en mindre del av de totala intäkterna för deras verksamheter. som har en koppling till en moderorganisation, ett politiskt parti eller Prop. 2005/06:4 ett trossamfund, får som regel ett anslag från denna. sationer, som bedriver verksamhet som är av intresse för samhället i övrigt, t.ex. kvinnojourverksamhet och integrationsarbete, kan ansöka och få bidrag för just detta arbete från respektive . För mindre organisationer som saknar koppling till ett parti eller trossamfund, är det statliga bidraget avgörande för deras förutsättningar att bedriva verksamhet på riksnivå. För några kvinnoorganisationer är dagens bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet, till- sammans med medlemsavgifter och projektstöd, den enda inkomstkällan. har fem organisationer förlorat det statliga bidraget. Anledningen var antingen att de inte levde upp till kravet om 1 500 medlemmar eller att de hade omorganiserat sin verksamhet så att de inte längre var ett självständigt förbund. Kvinnors organisering inom en annan organisation Utredaren har övervägt förutsättningarna för att bredda basen så att det statliga bidraget för kvinnors organisering även omfattar nya former för organisering som kan behöva stöd för att kunna påverka i samhället och förbättra sin situation. Regeringens bedömning är att det är vanligt förekommande att det parallellt med de traditionella kvinnoorganisationerna finns särskilda sammanslutningar av kvinnor inom andra typer av organisationer. Det gäller exempelvis för många organisationer bildade på etnisk grund. Dessa sammanslutningar kan ha formen av en kvinnokommitté eller ett kvinnoutskott och fungerar ibland i nätverksliknande former. En sådan sammanslutning faller utanför de nuvarande bidragsbestämmelserna, eftersom den inte är en juridiskt självständig kvinnoorganisation, utan är en del av moderorganisationen. Kvinnoorganisationer som kan beviljas organisationsbidrag Regeringens bedömning är att med kvinnoorganisation bör i detta sammanhang avses -en ideell förening där en majoritet av medlemmarna är kvinnor och som har till uppgift att stärka kvinnans ställning i samhället, eller -en sammanslutning av kvinnor inom en ideell förening, som arbetar för att stärka kvinnans ställning i samhället. Regeringen anser att sådana föreningar och sammanslutningar bör kunna vara mottagare av organisationsbidrag, om de arbetar för att stärka kvinnans ställning i samhället. När det gäller en sammanslutning av kvinnor inom en annan organisation bör det vara moderorganisationen, i egenskap av juridisk person, som ansöker om och beviljas statsbidraget. Bidraget bör i ett sådant fall förenas med särskilda villkor om att det skall användas för den särskilda sammanslutningens verksamhet. Kvinnors organisering i politiska kvinnoorganisationer Inom eller i anslutning till samtliga riksdagspartier finns det någon form av kvinnopolitisk organisering. Organiseringen ser dock ut på olika sätt. Centerkvinnorna , Kristdemokratiska Kvinnoförbun- det och S-kvinnor har valt att organisera sig som självständiga kvinnoförbund. sationer har fått bidrag enligt den nuvarande förordningen. organisationerna har inte fått något sådant stöd. Inom de Gröna och har kvinnorna av främst ideologiska skäl aldrig organiserat sig i särskilda kvinnoförbund. kvinnopolitiska arbetet bedrivs i stället som en del av det övriga parti- arbetet, inom särskilda utskott. Moderatkvinnorna och Liberala har valt att organisera sig inom Moderata samlingspartiet respektive liberalerna. flera av kvinnoförbunden finns också en organisering för yngre Utredaren föreslår att en del av mandatbidraget i det statliga partistödet avsätts för att finansiera verksamheten i de politiska partiernas kvinno- förbund eller motsvarande. De skulle därmed undantas från organisa- tionsstödet i det nya statsbidraget för kvinnors organisering. till utredarens förslag om att de politiska kvinnoförbunden bör undantas från organisationsbidraget är bl.a. att det regeringsförklaring angavs att regeringen skulle ta initiativ till att höja partistödet. uppfattning är att ett höjt partistöd gör det möjligt att avsätta särskilda medel för de politiska kvinnoorganisationerna. Utredarens förslag avser endast riksdagspartiernas kvinno- Regeringen anser dock att inga politiska partier eller deras kvinnoorganisationer skall få bidrag enligt det nya statsbidraget för Med politiska partier avses i detta sammanhang huvudsakligen riksdagspartier och andra sammanslutningar eller grupper