prop · GS03115 · 2005-04-01 00:00:00 — Det kan finnas fördelar med att den åklagare som handlagt ärendet rörande frysningsbeslutet även handlägger ärendet om rättslig hjälp. Den frågan är emellertid närmast en angelägenhet för åklagarväsendets inre organisation och bör inte regleras här. Vad som är viktigare är enligt regeringen att den åklagare som meddelat en verkställbarhetsförklaring har kontroll över om och när en ansökan om en efterföljande åtgärd kommer in. Det gäller både i de fall när en ansökan om överlämnande av egendom eller verkställighet av förverkandebeslut inkommer som frysningsbeslutet och när en sådan ansökan kommer in . Enligt bestämmelserna om rättslig hjälp i brottmål kan en ansökan om överlämnande av egendom som varit föremål för frysning översändas direkt till en rättslig myndighet, dvs. i en åklagare (se 2 kap. 6 § andra stycket och 3 kap. 2 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål). Nuvarande lagstiftning möjliggör att en ansökan om överlämnande av egendom skickas till samma åklagare som har handlagt ett föregående ärende om erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut. En framställning om verkställighet av förverkandebeslut skall enligt 8 § första stycket internationella verkställighetslagen skickas till . Bestämmelser om vart en framställan skall skickas i ärenden enligt nordiska verkställighetslagen finns i förordningen (1963:194) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff. Bestämmelsen i internationella verkställighetslagen har sin grund i brottmålsdomskonventionen och andra avtal (se 21 a21 f §§ förordningen (1977:178) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom). Enligt dessa avtal kan förverkandebeslut översändas till för verkställighet. har i förklaringar till dessa avtal angett att tar emot ansökningar om sådan verkställighet. Vissa av dessa avtal medger att en framställan får skickas direkt till en Prop. 2004/05:115 rättslig myndighet i en anmodad stat. Enligt andra avtal skall en framställan alltid skickas till ett lands centralmyndighet. En möjlighet skulle kunna vara att förklaringar till avtalen ändrades så att det framgick att en ansökan skall kunna skickas direkt till en åklagare i de fall ärendet föregåtts av ett frysningsförfarande. Det kan dock ifrågasättas om en sådan ändring av förklaringar skulle få önskad effekt. Dessutom skulle en sådan förklaring endast kunna få betydelse gentemot EU-stater. I stället framstår det som en smidigare lösning att i den svenska lagstiftningen öppna för att framställningar får skickas direkt till den åklagare som har handlagt ett föregående ärende om erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut. Åklagaren ges därigenom möjlighet att komma överens med den utfärdande myndigheten om att skicka en framställan direkt till åklagaren. Detta förutsätter givetvis att den andra staten vill och kan godta en sådan ordning. Av en sådan lagbestämmelse bör det även framgå att åklagaren skall lämna framställningen vidare till eller, om framställningen kommer från eller , till . 9.1Regressrätt för utgivet skadestånd Regeringens bedömning: Det krävs inte någon reglering i fråga om regress för utgivet skadestånd. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians bedömning eller lämnat den utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 12 i rambeslutet kan den verkställande staten kräva ersättning av den utfärdande staten för de belopp som betalats ut till en skadelidande till följd av skador i samband med verkställigheten av ett beslut om frysning. Detta gäller inte om skadan uteslutande beror på fel av den verkställande statens myndigheter i samband med verkställigheten. I bestämmelsen erinras om att den inte påverkar tillämpningen av nationell lagstiftning om enskildas anspråk på skadeersättning. Bestämmelsen i artikel 12 reglerar en medlemsstats rätt att utöva regress mot en annan medlemsstat. Liknande regler om regressrätt finns i andra internationella överenskommelser som har anslutit sig till (se bl.a. artikel 43 Schengenkonvention). Rambeslutet reglerar däremot inte den rätt som en enskild skadelidande kan ha att kräva ersättning i händelse av skada som har uppstått till följd av ett beslut om frysning eller till följd av verkställigheten av ett beslut om frysning. Den frågan är, som också framgår av bestämmelsen, avhängig av nationella regler. Regeringen bedömer att någon lagstiftningsåtgärd för att genom- föra rambeslutet inte krävs i denna del (jfr s. 83 i prop. 1997/98:42 och prop. 1999/2000:64). Regeringens bedömning: Sekretesslagens bestämmelser tillgodoser de behov av sekretess som kan förekomma vid utfärdande av ett frysningsbeslut och vid erkännande och verkställighet i av ett Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians bedömning eller lämnat den utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Rambeslutet innehåller inte någon bestämmelse om sekretess för uppgifter som förekommer i förfaranden om erkännande och verkställighet av frysningsbeslut. emellertid varit en självklar utgångspunkt i det internationella straffrättsliga samarbetet att uppgifter i brottsutredningar skall skyddas av sekretess både i den ansökande och i den anmodade staten. då vilka svenska sekretessbestämmelser som finns när det gäller Enligt 5 kap. 1 § första stycket 12 sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess för uppgift som hänför sig till dels förundersökning i brottmål, dels angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, om det kan antas att beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Med tvångsmedel i brottmål avses de straffprocessuella tvångsmedel som regleras i 2428 kap. och i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål samt alkoholutandningsprov enligt den särskilda lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov. Sedan ombudsmän i ett beslut funnit att 5 kap. 1 § sekretesslagen inte kunde tillämpas i utredningar som utförs efter en ansökan från en främmande stat (JO 1997/98 s. 112), infördes en ny paragraf, 5 kap. 7 § i sekretesslagen (prop. 1999/2000:61 s. 161 ff.). Enligt den bestämmelsen gäller sekretess i verksamhet som avser rättsligt samarbete på begäran av annan stat eller mellanfolklig domstol för uppgift som hänför sig till dels utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, dels angelägenhet som angår tvångsmedel, om det kan antas att det var en förutsättning för den andra statens eller den mellanfolkliga domstolens begäran att uppgiften inte skulle röjas. Frågan är då hur nämnda sekretessbestämmelser förhåller sig till förfaranden avseende erkännande och verkställighet av frysningsbeslut. Ett svenskt frysningsbeslut meddelas inom ramen för en svensk Ett sådant beslut utgörs av ett beslut om kvarstad enligt 26 kap. , som avser värdet av förverkad egendom, eller av ett sådant beslut om beslag som meddelas med stöd av 2 kap. 1 § i den nya lagen, se avsnitt 8.2. Sistnämnda bestämmelse bygger på och hänvisar i vissa delar till bestämmelserna om beslag i 27 kap. Som ovan har nämnts regleras vissa straffprocessuella tvångsmedel, som omfattas av 5 kap. 1 § sekretess- lagen, i annan lagstiftning än i . frysningsbeslutet verkställs av en annan medlemsstat och den beslag- tagna egendomen överlämnas till , skall den tas i förvar av Prop. 2004/05:115 åklagaren och anses vara tagen i beslag enligt . frysningsbeslutet meddelas i en svensk förundersökning får det trots att verkställigheten av beslutet äger rum utomlands anses utgöra en angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i brottmål i den mening som avses i 5 kap. 1 § sekretesslagen. Det föreslås att ett frysningsbeslut som översänds till skall verkställas här med tillämpning av de bestämmelser som gäller för verkställighet av beslag eller kvarstad. Erkännande och verkställighet av ett sådant frysningsbeslut får således anses vara en angelägenhet som angår tvångsmedel i den mening som avses i 5 kap. 7 § första stycket. Även bestämmelserna om utrikessekretess (2 kap. 1 § sekretesslagen) och om s.k. förundersökningssekretess till skydd för enskild (9 kap. 17 § sekretesslagen) kan i viss utsträckning blir tillämpliga på uppgifter som förekommer i förfaranden avseende frysningsbeslut (jfr prop. 1999/2000:61 s. 163 f.). Det nu sagda innebär enligt regeringen att någon lagändring inte krävs för att uppgifter som förekommer vid förfaranden avseende utfärdande, erkännande och verkställighet av frysningsbeslut skall omfattas av sekretess. 10En ny lag införs om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut Regeringens förslag: En ny lag införs om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I detta ärende föreslås bestämmelser såväl om översändande från av frysningsbeslut som om erkännande och verkställighet här av sådana beslut. De bestämmelser som föreslås om översändande av frysningsbeslut rör i huvudsak förutsättningarna för att kunna översända vissa typer av beslut om beslag eller kvarstad till en annan EU-stat för verkställighet. Bestämmelserna om erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut rör förutsättningar för och förfarandet vid sådant erkännande och verk- ställighet. Bestämmelserna om översändande respektive erkännande och verkställighet av frysningsbeslut har inte något samband annat än att de utgår från samma rambeslut. I båda fallen är det dock fråga om bestämmelser som saknar egentlig motsvarighet i annan lagstiftning. Det finns inte heller någon befintlig lagstiftning där sådana bestämmelser har en naturlig placering. Detta gäller i synnerhet bestämmelserna om erkännande och verkställighet i av ett frysningsbeslut. Mot denna bakgrund finns det enligt regeringen goda skäl att ta in bestämmelser om översändande, erkännande och verkställighet av frysningsbeslut i en särskild lagstiftning. I syfte att göra Prop. 2004/05:115 den nya lagstiftningen heltäckande och överskådlig bör det införas en ny lag som omfattar såväl översändande som erkännande och verkställighet av frysningsbeslut. Den nya lagen bör reglera sådant översändande, erkännande och verkställighet som sker i förhållande till andra EU-stater med stöd av rambeslutet. Lagrådet har föreslagit att lagens rubrik ändras till Lag om erkän- nande och verkställighet inom Europeiska unionen av tvångsmedels- beslut rörande egendom eller bevismaterial (frysningsbeslut). Enligt Lagrådet klargörs därigenom lagens innehåll. Regeringen är dock inte övertygad om att lagens innehåll tydliggörs bättre genom en sådan ändring än genom rubriken i lagrådsremissens förslag. Lagens rubrik bör, enligt regeringen, vara den som föreslogs i lagrådsremissen, dvs. Lag om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut. 11 Förklaring till rambeslutet Regeringens bedömning: bör avge en förklaring enligt artikel 9.3 om de språk intyget skall vara skrivet på eller översatt till. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians bedömning eller lämnat den utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 9.3 skall medlems- staterna vid antagandet av rambeslutet eller senare avge en förklaring om vilka språk den staten kräver att ett intyg skall vara skrivet på eller översatt till. I godkännandepropositionen bedömde regeringen att frågan om förklaring till den artikeln borde övervägas i samband med genomförandet av rambeslutet. I avsnitt 8.3 föreslås att det intyg som skall bifogas ett frysningsbeslut som översänds till för verkställighet skall vara skrivet på svenska, danska, norska eller engelska eller åtföljas av en översättning till något av dessa språk. Regeringen anser därför att en förklaring av samma innebörd bör lämnas till artikel 9.3 i rambeslutet. Regeringens förslag: Den nya lagstiftningen skall träda i kraft . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 14.1 staterna har genomfört rambeslutet före lagstiftningen bör dock kunna träda i kraft . De förfaranden som införs genom den föreslagna lagstiftningen kan Prop. 2004/05:115 inte direkt anses ersätta någon tidigare lagstiftning. fråga undantagsvis skulle uppkomma torde det vara fråga om hur den nya regleringen förhåller sig till åtgärder som vidtagits enligt bestämmelserna i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. I avsnitt 8.9 föreslås att verkställigheten under vissa förhållanden bör kunna skjutas upp bl.a. om den aktuella egendomen redan är föremål för ett beslut om beslag eller kvarstad. Något behov av en särskild övergångsreglering kan därför enligt regeringens bedömning inte förutses. Enligt Lagrådet bör det även till denna lag, efter förebild av den övergångsbestämmelse som finns till lagen (2003:1156) om över- lämnande från enligt en europeisk arresteringsorder, införas en övergångsbestämmelse som klargör att lagen inte skall tillämpas i förhållande till medlemsstater som ännu inte har genomfört rambeslutet. Den av Lagrådet åsyftade övergångsregeln tillkom i syfte att undvika situationer där det varken enligt den nämnda lagen om över- lämnande eller enligt lagen (1957:668) om utlämning för brott skulle vara möjligt att utlämna eller överlämna brottslingar från till en medlemsstat som ännu inte genomfört rambeslutet om en europeisk arresteringsorder (bet. 2003/04:JuU8 s. 21 f.). Någon motsvarande problematik torde enligt regeringens bedömning inte kunna uppkomma i ett ärende om erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut, då den nya lagen, som ovan konstateras, inte ersätter någon tidigare lagstiftning. Inte heller i de fall där frysningsbeslut översänds från torde det krävas någon övergångsregel av nu angivet slag. Det har t.ex. i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål inte ansetts krävas någon bestämmelse som begränsar möjligheten att begära rättslig hjälp i en annan stat. Där, liksom i ärenden om utlämning till och överlämnande hit enligt en europeisk arresteringsorder, har det utan särskild reglering överlåtits till svenska myndigheter att i varje enskilt fall bedöma om det finns grund för att begära hjälp i en annan stat. Det saknas enligt regeringen skäl att göra en annan bedömning i fråga om översändande av frysningsbeslut från enligt den nya lagen. Någon övergångsbestämmelse som Lagrådet har föreslagit bör därför, enligt regeringen, inte införas. Syftet med rambeslutet är att effektivisera och förbättra det rättsliga samarbetet inom EU. Arbetet för de myndigheter som är involverade är tänkt att förenklas i jämförelse med vad som gäller . I stället för att en svensk åklagare ansöker om t.ex. kvarstad i en annan medlemsstat, kan denne i stället direkt sända över ett beslut om kvarstad eller beslag till den andra statens behöriga myndighet för verkställighet där. Den andra statens myndighet är enligt rambeslutet skyldig att verkställa beslutet skyndsamt. Rambeslutet bör innebära ökade möjligheter att t.ex. snabbt spärra tillgångar på bankkonton i andra EU-stater. Därigenom kan svenska brottsutredningar förbättras och effektiviseras. verkställande stat torde det nya systemet kunna innebära en viss effektivisering och besparing, bl.a. genom att kontrollåtgärderna blir Prop. 2004/05:115 färre och handläggningen snabbare. Regeringen bedömer att det förbättrade resultat vid brottsutredningar som bör följa av det nya systemet och de besparingar som uppstår när handläggningen effektiviseras kompenserar det förhållandet att det nya förfarandet sannolikt för med sig något fler ärenden . Genomförandet av rambeslutet bör mot denna bakgrund inte, så som och har befarat, komma att medföra några ökade kostnader för rättsväsendet eller för andra myndigheter. Eventuella merkostnader för berörda myndigheter skall dock finansieras inom befintliga anslag. Förslaget till lag om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut 1 kap. Allmänna bestämmelser Denna lag innehåller bestämmelser för genomförande av rådets rambeslut /577/RIF av om verkställighet i Euro- peiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial. I paragrafen anges att lagen innehåller bestämmelser för genomförande av rambeslutet om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial. Bestämmelsen tydliggör att lagens bestämmelser skall tolkas mot bakgrund av rambeslutets skäl och artiklar. Genom bestämmelsen och de i 2 § intagna definitionerna av frysningsbeslut avgränsas lagens tillämpningsområde. Därigenom blir det tydligt att lagen endast skall tillämpas på frysningsbeslut som översänds med stöd av rambeslutet. Med frysningsbeslut avses i denna lag 1.ett beslut om kvarstad enligt 26 kap. , som avser värdet av förverkad egendom, eller ett beslut om beslag enligt 2 kap. 1 § denna lag, 2.ett beslut som har meddelats av en rättslig myndighet i en annan medlemsstat i Europeiska unionen i samband med ett straffrättsligt för- farande, i syfte att tillfälligt hindra förstöring, omvandling, flyttning, överföring eller överlåtelse av egendom som i den staten kan omfattas av förverkande eller utgöra bevismaterial, och som har översänts till för erkännande och verkställighet. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.1 och 8.2 och motsvarar till sin innebörd definitionen i artikel 2 (c) i rambeslutet av begreppet frysningsbeslut. Den första punkten anger vilka svenska tvångsmedelsbeslut som är att anse som frysningsbeslut. I 2 kap. 2 § finns en bestämmelse om att ett sådant beslut som anges i den första punkten får översändas till en annan medlemsstat i EU. Med beslut om kvarstad enligt 26 kap. avses även beslut om interimistisk kvarstad, dvs. beslut som enligt 26 kap. 2 § fjärde stycket har meddelats av rätten innan en förhandling har hållits i kvarstadsärendet. Definitionen i denna punkt är relevant för tillämpningen av 2 kap. Den andra punkten innehåller en definition av ett utländskt frysnings- beslut i de fall ett sådant beslut översänds till för erkännande och verkställighet. Bestämmelsen har utformats efter förslag av Lagrådet. Av definitionen framgår vilka krav som skall ställas på ett sådant frysningsbeslut. En bedömning av om dessa krav är uppfyllda skall kunna göras utifrån uppgifterna i det intyg som skall bifogas ett frysningsbeslut. Intyget skall innehålla uppgifter om bl.a. den myndighet som har fattat beslutet (ruta a) och syftet med beslutet (ruta e). Det torde i allmänhet saknas anledning att ifrågasätta en uppgift om att beslutet har fattats av en rättslig myndighet eller att det har meddelats i ett straffrättsligt förfarande eller för ett sådant syfte som anges i definitionen. Vid oklarhet skall dock åklagaren begära ett förtydligande eller en komplettering från den andra statens myndighet (3 kap. 3 §). Om ett frysningsbeslut trots en sådan begäran inte uppfyller de förutsättningar som anges i den andra punkten, kan erkännande och verkställighet vägras, se kommentaren till 3 kap. 5 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om tillämpningen av denna lag. I paragrafen lämnas en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kommer att meddela tillämpningsföreskrifter till lagen (jfr 8 kap. 13 § tredje stycket regeringsformen). Bestämmelsen har utformats efter förslag av Lagrådet. 2 kap. Beslut i om beslag enligt denna lag och översändande från av frysningsbeslut Beslut i om beslag enligt denna lag Åklagare får, under de förutsättningar som anges i 27 kap. 1 § tredje stycket samt 2 och 3 §§ , besluta om beslag av föremål, som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott eller vara på grund av brott förverkat och som kan antas komma att påträffas i en annan medlemsstat i Europeiska unionen, utan hinder av att föremålet inte är tillgängligt vid beslutet. Ett sådant beslut får inte verkställas i . Vad som i detta kapitel sägs om föremål skall också gälla i fråga om skriftlig handling. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.2, motsvarar inte någon viss artikel i rambeslutet. Bestämmelsen ger en svensk åklagare möjlig- het att i en svensk förundersökning besluta om beslag, trots att beslags- föremålet ännu inte är tillgängligt. Beslagsbeslutet skall kunna verk- ställas i en annan medlemsstat i EU så som ett frysningsbeslut. Ett sådant beslagsbeslut är att jämställa med ett vanligt beslagsbeslut. Första stycket har utformats efter förslag av Lagrådet. Genom en hänvisning till bestämmelserna i 27 kap. 1 § tredje stycket och 2 och 3 §§ klargörs i första stycket för vilka syften och under vilka förutsättningar beslagsbeslut av nu angivet slag får meddelas. Till de förutsättningar som avses hör att det har inletts en förundersökning för det brott som föranleder beslaget (jfr dock 23 kap. 22 § ). Av den första meningen följer, motsatsvis, att ett beslagsbeslut som syftar till att återställa egendom som är frånhänd någon genom brott inte får meddelas med stöd av paragrafen. Det uppställs inte något särskilt beviskrav i paragrafen för egendomens belägenhet, annat än att egendomen skall kunna komma att påträffas i en annan EU-stat. I 2 § anges att det är åklagare som översänder frysnings- beslut till behöriga myndigheter i andra EU-stater. En förutsättning för översändande är givetvis att det kan antas att det finns förutsättningar för verkställighet av beslutet i den andra staten. Paragrafen föreskriver inte någon underrättelseskyldighet för åklagaren när ett beslag har översänts (se 27 kap. 11 § ). Det är inte avsikten att den misstänkte eller annan skall underrättas om beslagsbeslutet innan beslaget har verkställts. En sådan ordning skulle i praktiken kunna försvåra verkställigheten. I 3 § anges vad som an- kommer på åklagaren när beslagsbeslutet har verkställts. Av den andra meningen följer att ett beslagsbeslut som har meddelats med stöd av paragrafen inte får verkställas i . Syftet med bestäm- melsen är att beslagsbestämmelser inte skall kringgås. I det andra stycket anges att en skriftlig handling i detta kapitel av lagen är att jämställa med ett föremål. Klargörandet motsvarar bestämmelsen i 27 kap. 1 § andra stycket . Ett frysningsbeslut enligt 1 kap. 2 § 1 som översänds från till en medlemsstat i Europeiska unionen för erkännande och verkställighet skickas av åklagare direkt till en behörig myndighet i den andra staten. Paragrafen motsvarar artikel 4.1 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.2 (om att ett frysningsbeslut får översändas för verkställighet), avsnitt 8.4 (om att åklagare är behörig), och avsnitt 8.5 (om att översändandet skall ske direkt till behörig myndighet i den andra staten). I paragrafen anges att en åklagare får översända ett frysningsbeslut till en annan EU-stat för erkännande och verkställighet. endast ske till medlemsstater som har genomfört rambeslutet. Av bestämmelsen, i förening med definitionen i 1 kap. 2 § 1, följer att ett beslut om kvarstad som avser värdet av förverkad egendom och ett sådant beslut om beslag som anges i 1 § är sådana beslut som får översändas för erkännande och verkställighet i den andra staten. Frysningsbeslutet skall skickas direkt till en behörig myndighet i den andra staten. Det är ännu inte klart på vilket sätt det kommer att göras känt vilka myndigheter i andra medlemsstater som är behöriga att ta emot frysningsbeslut. Sannolikt kommer rådets generalsekretariat eller det Europeiska rättsliga nätverket att hålla sådan information tillgänglig på sina webbplatser. Närmare bestämmelser om förfarandet vid översändande av frysnings- beslut kommer att meddelas i förordning.