prop · GS03137 · 2005-03-31 00:00:00 — Kvinnans samtycke till den assisterade befrukt- ningen bör alltså ha den verkan att hon blir att anse som förälder till det barn som föds. På så sätt garanteras barnet redan vid befruktningen två föräldrar. Förutsatt att samtycke har lämnats och att det är sannolikt att barnet har kommit till genom befruktningen, kan varken den födande kvinnan eller hennes partner eller sambo med framgång motsätta sig föräldraskapet. Såväl i som i andra författningar finns det bestämmelser som särskilt tar sikte på den kvinna som föder ett barn. Exempelvis sägs i 6 kap. 3 § att barnet från födelsen står under vårdnad av båda föräldrarna om dessa är gifta och i annat fall av modern ensam. Andra exempel finns i 2 och 6 §§ folkbokföringslagen (1995:584) och i 1 och 4 §§ namnlagen (1982:670). För att undvika missförstånd bör som många remissinstanser påtalar partnern eller sambon till modern i lagtexten lämpligen benämnas förälder, inte mor. att kalla henne t.ex. medförälder eller medmor. Detta framstår dock som olämpligt. Tanken är ju att hon skall vara en helt likvärdig förälder. En ny föräldrarättslig beteckning skulle vidare skapa både praktiska och vissa lagtekniska svårigheter. Några remissinstanser anser att sambon eller partnern till barnets mor bör anses som förälder även om den assisterade befruktning genom vilken barnet har kommit till inte har skett enligt 1984 eller lag utan t.ex. vid en insemination i egen regi eller vid ett sjukhus utomlands. Det hänvisas till att bestämmelserna om faderskap är utformade på det sättet (1 kap. 6 och 8 §§ ). Som konstateras i promemorian talar dock de faktiska förhållandena vid assisterad befruktning i homosexuella förhållanden mot en sådan lösning. Vid insemination i egen regi är spermagivaren är inte sällan en god vän eller annan bekant till modern som barnet har en nära kontakt med under sin uppväxt. har de också gemensam vårdnad om barnet. gjorde en undersökning om homosexuellas syn på barn och familjebildning. Av dem som ville skaffa barn svarade att de även om en möjlighet till assisterad befruktning införs likväl skulle föredra att skaffa barn genom insemina- tion i egen regi. Om den här föreslagna föräldraskapsregeln gällde i dessa fall, skulle det bli betydligt svårare för homosexuella män att bli rättsliga fäder. Vidare är det i ett barnperspektiv rimligt att faderskapet även fortsättningsvis kan fastställas i dessa fall. Barnet kan då, även vid en eventuell konflikt mellan spermagivaren och modern, ges möjlighet till en nära kontakt med sin far. Möjligen vore det inte lika tveksamt att låta föräldraskapet omfatta assisterad befruktning som skett inom utländsk sjukvård till skillnad från insemination i egen regi. Men i många länder är sjukvården inte reglerad på samma sätt som i , och förhållandena kring en assisterad befruktning kan riskera att bli oklara. En reglering som förut- sätter att det i varje enskilt fall kan utredas om en assisterad befruktning kan sägas ha skett inom eller utanför ett annat lands sjukvård skulle också kunna försvåra bedömningarna för socialnämnd och domstol och påverka förutsebarheten för de berörda på ett negativt sätt. Regeringens slutsats blir alltså nu att föräldraskapet inte bör omfatta assisterad befruktning utanför tillämpningen av 1984 och lagar. I dessa fall bör i stället liksom faderskapet till barnet fast- ställas. Om det bedöms vara till fördel för barnet och övriga förut- sättningar är uppfyllda, kan ett gemensamt föräldraskap för det lesbiska paret åstadkommas genom adoption. För att få klarhet i partnerns eller sambons föräldraskap i de fall där en assisterad befruktning har skett enligt 1984 eller lag krävs en särskild ordning. Enligt regeringen bör detta ske på ett sätt som är så enkelt som möjligt för kvinnorna som de krav på rättssäkerhet som bör ställas inte blir eftersatta. Det bör vara tillräckligt att partnern eller sambon lämnar ett skriftligt godkännande om att barnet kommit till genom den assisterade befruktningen, och detta bör kunna ske redan vid Det framstår som lämpligt att även i övrigt bygga vidare på Prop. 2004/05:137 vad som gäller för fastställande av faderskap. godkänns, bör det alltså kunna fastställas genom dom. För fastställelse genom dom bör krävas att partnern eller sambon har samtyckt till den assisterade befruktningen och att det med hänsyn till samtliga omstän- digheter är sannolikt att barnet har kommit till på det sättet. I sammanhanget skall tilläggas att regeringen senare kan komma att överväga om behandling med ägg- eller spermiedonation bör kunna ges även vid andra sjukhus än offentligt finansierade, förutsatt att kommande forskning och utvärdering ger underlag för det. I propositionen (prop. 2001/02:89) om behandling av ofrivillig barnlöshet har regeringen poängterat behovet av forskning och uppföljning av eventuella psyko- logiska och sociala konsekvenser för barn som kommit till med hjälp av ägg- eller spermiedonation. Det har därför ansetts motiverat att ställa särskilda krav på tillgång till kompetens även inom andra medicinska specialiteter än gynekologi och obstetrik. Det är mot den bakgrunden som behandling med befruktning utanför kroppen där ägg eller spermie kommer från någon annan än make eller sambo endast ges vid universitetssjukhus. Regeringen avser också att återkomma när det gäller föräldraskapet vid assisterad befruktning. En fråga som då kan aktualiseras är om den här föreslagna bestämmelsen om en kvinnas föräldraskap bör utvidgas till att gälla vid assisterad befruktning utanför tillämpningen av 1984 och lagar. Därmed uppkommer även frågan om föräldraskapet för en partner bör presumeras på liknande sätt som faderskapet för en gift man. En annan fråga är om det behövs åtgärder för att ytterligare förbättra barnets möjligheter att få kunskap om sitt biologiska ursprung. 5.2Socialnämndens utredning och rättegången i mål om föräldraskap Regeringens förslag: Om det kan antas att en kvinna på grund av sitt samtycke till en assisterad befruktning skall anses som förälder till ett barn, skall socialnämnden utreda hennes föräldraskap och se till att detta fastställs i stället för faderskapet. Vid utredningen skall det- samma gälla som för utredningar om faderskap, och för rättegången i mål om föräldraskapet skall detsamma gälla som för rättegången i mål om faderskap. Ett undantag görs när det gäller bestämmelserna om blodundersökning vid fastställande av faderskap. Lagarna om internationella faderskapsfrågor och om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden utvidgas till att i viss utsträckning gälla föräldraskapet för en kvinna. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. I prome- föreslås dock att bestämmelsen om blodundersökning i 2 kap. 6 § skall gälla även vid utredningar om föräldraskapet för en kvinna. Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag Prövningen i socialnämnd och domstol Om ingen man skall anses som far till ett barn på grund av faderskaps- presumtionen i 1 kap. 1 § , skall socialnämnden försöka utreda vem som är far och se till att faderskapet fastställs. Utrednings- skyldigheten omfattar endast barn som står under någons vårdnad och som har hemvist i (2 kap. 1 § ). Om det kan antas att en kvinna skall anses som förälder till ett barn efter assisterad befruktning enligt 1984 eller lag, bör nämnden i stället vara skyldig att utreda hennes föräldraskap och se till att detta fastställs. Anledning att göra en utredning kan finnas framför allt om uppgifter från modern eller någon annan tyder på att en sådan behandling har utförts barnet kan ha kommit till. bör, på samma sätt som vid fastställande av faderskap, vara skyldig att inhämta upplys- ningar från modern och andra som kan lämna uppgifter av betydelse för utredningen. Vidare bör nämnden, om föräldraskapet kan bedömas med tillräcklig säkerhet, bereda den kvinna som antas vara förälder tillfälle att bekräfta föräldraskapet. Vad som enligt 2 kap. gäller för faderskapsutredningar bör alltså gälla också utredningar om föräldraskap. Enligt 2 kap. 9 § skall socialnämnden utreda fader- skapet även i vissa fall där en man på grund av faderskapspresumtionen skall anses som barnets far. Nämnden bör i motsvarande fall kunna utreda föräldraskapet för en kvinna. Behov av en sådan utredning skulle undantagsvis kunna uppkomma om barnet har kommit till genom en assisterad befruktning enligt 1984 eller lag och den befruktade kvinnan ingår äktenskap innan barnet föds. Faderskapspresumtionen bör då kunna hävas, och föräldraskapet i stället fastställas för den kvinna som har samtyckt till befruktningen. Det är viktigt att socialnämnden har den kunskap som krävs för hante- ringen av utredningar om en kvinnas föräldraskap. Det förutsätts att kommer att sprida information om detta till kommunerna. Det kan erinras om att diskriminering som har samband med sexuell läggning är förbjuden i fråga om insatser inom , se 10 § lagen om diskriminering. I 3 kap. finns bestämmelser om rättegången i mål om faderskap. Motsvarande reglering bör gälla i fråga om det nu aktuella föräldraskapet för en kvinna. Det innebär att en talan om fastställande av föräldraskap kan väckas av barnet och att barnets talan som regel förs av socialnämnden. Om det undantagsvis skulle vara oklart om det finns förutsättningar att fastställa föräldraskapet, kan talan även föras mot en man som kan komma i fråga som far. Talan om faderskap och föräldra- skap för en kvinna kan inte prövas vid flera domstolar. Om en talan har väckts om hävande av en faderskapspresumtion, kan talan om fastställande av föräldraskapet för en kvinna väckas vid samma domstol och målen handläggas i en rättegång. I 7 kap. föreskrivs att en talan om underhåll till barn kan väckas i samband med mål om fastställande av faderskap till barnet och att ett interimistiskt beslut inte får meddelas om flera män är instämda i målet (12 och 15 §§). Också detta bör gälla i fråga om en kvinnas föräldraskap. En talan om underhåll bör alltså kunna väckas i samband med ett mål om föräldraskap för en kvinna och ett interimistiskt beslut bör inte kunna meddelas om flera är instämda i målet. Regeringen väljer att inte nu föreslå att det skall vara möjligt att besluta om blodundersökning för DNA-analys vid en utredning om en kvinnas föräldraskap eller i ett mål om fastställelse av föräldraskap. Enligt 2 kap. 6 § bör socialnämnden vid en faderskaps- utredning i vissa fall verka för att blodundersökning sker, och i mål om fastställande av faderskap kan domstolen besluta om blodundersökning, se lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av fader- skap. Även vid fastställande av en kvinnas föräldraskap kan det undan- tagsvis finnas anledning att göra en DNA-analys. I och för sig är en undersökning av blodet från den kvinna som skall fastställas som förälder inte relevant, men genom analys av spermagivaren och andra eventuellt presumtiva fäder kan det klarläggas om barnet har avlats enligt 1984 eller lag och om det därmed finns förutsättningar att fastställa föräldraskapet. När lag infördes konstaterades det att en domstol visserligen borde ha möjlighet att få del av uppgifter om en spermagivare. Det ansågs dock föra för långt att spermagivaren skulle underkasta sig blodprovstagning vid påföljd av vite eller polishämtning. I planeras en översyn av lag. Eftersom blod- undersökning för fastställande av en kvinnas föräldraskap har samband med detta, är det lämpligast att den frågan tas upp i det sammanhanget. Har en fråga om faderskapet för ett barn som aktualiseras här i landet anknytning till något annat land, kan utländsk rätt och utländska avgöran- den om faderskap få betydelse. Regler om domstols behörighet i fader- skapsmål och om svensk socialnämnds medverkan vid fastställande av faderskap finns i lagen (1985:367) om internationella faderskapsfrågor. I lagen regleras också vilket lands lag som skall tillämpas när det skall avgöras vem som är far till ett barn och när ett i utlandet fastställt fader- skap skall erkännas i . För erkännande av nordiska faderskaps- avgöranden gäller i stället lagen (1979:1001) om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden. Vissa schweiziska domar gäller i enligt lagen (1936:79) om erkännande och verkställighet av dom som med- delats i . En första fråga är i vilka fall svensk socialnämnd och svensk domstol bör kunna ta upp en fråga om den nu aktuella typen av föräldraskap för en kvinna. En jämförelse kan göras med förutsättningarna för att en fråga om faderskap ska kunna tas upp. För att ett faderskap skall kunna fastställas genom bekräftelse under medverkan av svensk socialnämnd krävs enligt lag att barnet har hemvist i . Svensk lag tillämpas normalt i fråga om fastställelsen. Mål om faderskap får tas upp av svensk domstol om barnet har hemvist i , om talan förs mot en eller flera män med hemvist här eller om det med hänsyn till barnets, moderns eller mannens anknytning hit finns särskilda skäl att målet prövas här. En talan om fastställande av faderskap skall prövas enligt lagen i den stat där barnet har sitt hemvist när målet avgörs i första instans. Som föreslås i promemorian är det lämpligt att behörigheten för svensk socialnämnd när det gäller fastställande av en kvinnas föräldraskap i dessa fall regleras på i huvudsak samma sätt som gäller för faderskaps- bekräftelser. En kvinnas föräldraskap bör alltså kunna fastställas genom bekräftelse under medverkan av svensk socialnämnd om barnet har hemvist i . På motsvarande sätt bör lagens bestämmelser om domstols behörighet beträffande fastställande av faderskap gälla även i fråga om föräldra- skapet. Svensk domstol bör således kunna ta upp mål om föräldraskap under samma förhållanden som faderskapsmål kan tas upp. För att bäst uppnå att ett föräldraskap för en kvinna kan fastställas i de fall där det finns anknytning hit bör svensk rätt tillämpas både i fråga om bekräftelse av föräldraskap och fastställande av föräldraskap genom dom. Nästa fråga är hur ett svenskt fastställande av föräldraskap bör stå sig i förhållande till ett utländskt faderskap. Ett avgörande av en utländsk domstol som innebär att ett faderskap har fastställts eller hävts och som har vunnit laga kraft gäller enligt lag i om det med hänsyn till en parts hemvist, medborgarskap eller annan anknytning fanns skälig anledning att talan prövades i den främmande staten. En utländsk fastställelse av faderskap genom bekräftelse gäller bl.a. om den är giltig enligt lagen i den stat där barnet eller den som har lämnat bekräftelsen hade hemvist eller i en stat där någon av dem var med- borgare. Undantag från dessa regler gäller främst när faderskapet till samma barn redan har fastställts i eller när en rättegång om faderskapet inletts i . Liksom föreslås i promemorian är det lämpligt att motsvarande begränsningar gäller när en kvinnas föräldra- skap är eller har varit föremål för prövning i . Det är rimligt att en inledd fastställelse av föräldraskap får gå före ett utländskt faderskap. Om t.ex. en man bekräftar faderskapet för ett barn i , och bekräftelsen är giltig enligt tysk rätt, bör fastställelsen av faderskapet ändå inte gälla i när en kvinna har bekräftat föräldra- skapet för barnet eller när hennes föräldraskap har fastställts genom dom i en rättegång som inleddes innan mannens faderskap fastställdes. Men på motsvarande sätt som gäller för faderskap i bör annars ett utländskt faderskap gälla i och därmed hindra att ett föräldraskap fastställs här, såvida det fanns tillräcklig anknytning till det andra landet. Enligt lag om erkännande och verkställighet av dom som meddelats i gäller en dom som har meddelats i här i landet under vissa förutsättningar. När det gäller familjerättsliga domar krävs dels att svensk domstol under motsvarande omständigheter skulle ha varit behörig, dels att domen är grundad på en lag vars bestämmelser i ämnet inte strider mot den lag som skulle ha tillämpats enligt svensk rätt. Med hänsyn till dessa begränsningar kan det knappast uppstå någon konflikt mellan en schweizisk faderskapsdom och en svensk dom om föräldraskapet till ett barn. En sådan konflikt kan däremot uppstå i förhållande till de nordiska länderna. Enligt lag om erkännande av nordiska faderskaps- avgöranden gäller i en lagakraftvunnen dom som har meddelats i , , eller och som avser faderskap för barn. Vidare gäller en fastställelse av faderskapet som skett i annan form än genom dom. Undantag görs liksom enligt lag när faderskapet för samma barn också har fastställts i och när det i pågår Prop. 2004/05:137 en rättegång om faderskapet. Det finns bestämmelser om avvisande och vilandeförklaring av en talan om faderskap i när rättegång redan pågår i något annat nordiskt land. I likhet med den bedömning som gjorts beträffande lag bör lag utvidgas till att omfatta föräldraskapet för en kvinna. En faderskapsbekräftelse som har gjorts i ett annat nordiskt land bör således inte gälla här om föräldraskapet redan har fastställts genom bekräftelse i eller om det har fastställts genom dom i en rättegång som påbörjades innan faderskapet fastställdes. Om det vid en svensk domstol väcks talan mot en kvinna om föräldraskapet för ett barn, men det pågår en rättegång om faderskapet i ett annat nordiskt land, bör talan i den svenska domstolen avvisas eller förklaras vilande i avvaktan på en dom i den utländska rättegången. Pågår en rättegång om faderskap i ett annat nordiskt land, bör en svensk socialnämnd inte kunna godkänna en bekräftelse av en kvinnas föräldraskap. För en kvinna som enligt förslaget i avsnitt 5.1 skall anses som förälder till ett barn bör givetvis detsamma gälla som för andra föräldrar, t.ex. i fråga om vårdnaden om barnet, underhåll, arv, namn och föräldra- förmåner. Det finns i flera författningar anledning att klargöra att de även gäller när föräldrarna till ett barn är av samma kön. Som exempel kan nämnas bestämmelserna om arvsrätt (2 och 3 kap. ), väckan- de av åtal när förtal riktas mot en avliden (5 kap. 5 § ) och rätt att ange brott och att föra talan om brott när någon har blivit dödad (20 kap. 13 § ). I flera författningar finns bestämmelser som särskilt reglerar vad som gäller beträffande ett barns far. Dessa bestämmelser, om bl.a. rätt till föräldrapenning i samband med ett barns födelse, folkbokföring och förvärv av svenskt medborgarskap, bör gälla även beträffande en kvinna som skall anses som barnets förälder. Kvinnan bör alltså ha rätt till tillfällig föräldrapenning under samma förutsättning som ett barns far, och barnet bör kunna förvärva svenskt medborgarskap och folkbokföras på grund av sin anknytning till henne. Vidare bör bestämmelser som rör fastställande av faderskap göras tillämpliga beträffande fastställande av en kvinnas föräldraskap. Detta gäller bl.a. om arvsrätt på grund av ett inte fastställt faderskap, återfående av betalda underhållsbidrag och efter- levandeskydd i premiepensionen. Som har nämnts i avsnitt 4 är diskriminering som har samband med sexuell läggning förbjuden inom hälso- och sjukvården, se 13 § lagen (2003:304) om förbud mot diskriminering. En särskild fråga är om ett nytt undantag bör införas lag för att säkerställa att det i vården kan ställas delvis olika krav beträffande fertilitetsbehandling av heterosexuella och lesbiska par som vill få tillgång till assisterad befruktning. Detta är dock inte motiverat. En grundläggande förutsättning för diskriminering är att personer befinner sig i en jämförbar situation. Situationen är biologiskt sett inte jämförbar när ett heterosexuellt och ett lesbiskt par söker insemination. krav kan komma att ställas för behandling behöver alltså inte innebära Prop. 2004/05:137 diskriminering. Det kan tilläggas att den som anser sig ha blivit utsatt för diskrimi- nering kan vända sig till Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). Ombudsmannen skall se till att reglerna följs och skall genom bl.a. rådgivning medverka till att den som utsatts för diskriminering kan ta tillvara sina rättigheter. Ombudsmannen kan också föra talan i domstol för en enskild som anser sig ha blivit diskriminerad. Fastställande av faderskap genom dom Regeringens förslag: Faderskapet för en man skall kunna fastställas av domstol om det genom en genetisk undersökning är utrett att han är Det skall alltså inte behöva bevisas att mannen har haft samlag med barnets mor. Faderskapet skall inte kunna fastställas för män som ger sperma enligt 1984 och lagar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. lagtext anges det dock inte att faderskapet skall vara utrett genom just en genetisk undersökning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. () framhåller att det i lagtexten uttryckligen bör anges att faderskapet skall fastställas faderskapet även bör kunna fastställas genom dom för män som är spermagivare enligt 1984 och lagar. Skälen för regeringens förslag Utvecklingen när det gäller rättsgenetiska undersökningar Har ingen man bekräftat faderskapet för ett barn, och gäller inte heller någon faderskapspresumtion, skall faderskapet fastställas genom dom i en rättegång mot den man (eller de män) som det finns anledning att För att en man skall förklaras vara far till ett barn måste enligt lagtexten två förutsättningar vara uppfyllda (1 kap. 5 § ). För det första måste det vara utrett att han har haft samlag med modern då barnet kan vara avlat (konceptionstiden). måste det med hänsyn till samtliga omständigheter vara sannolikt att barnet har avlats av honom. Som bevis för det biologiska släktskapet var man fram till början av hänvisad till att jämföra yttre kännetecken mellan barnen och de utpekade männen, bl.a. näsans eller munnens form. tiska undersökningarna i faderskapsärenden i utfördes under De byggde på att man med tester på blod kan dela in personer i olika grupper beroende på vilka blodegenskaper de bär på och att de påvisade blodgrupperna ärvs med ett anlag från varje förälder. började DNA-analyser användas i vissa fall, och är faderskapsundersökningarna helt baserade på DNA-analyser. serna görs vid rättsgenetiska avdelning. De utförs i de allra flesta fall på initiativ av socialnämnden men kan också beslutas av domstol enligt den tidigare nämnda lagen om blodundersökning vid utredning av faderskap. DNA-analyser visar genetiska variationer direkt i arvsmassan. Barnet ärver hälften av sina gener från modern och hälften från fadern. Det undersöks om det hos den utpekade mannen finns gener som barnet måste ha ärvt från sin biologiska far. Varje enskild kromosom består av en lång sträng av DNA (deoxiribonukleinsyra). Vid analysen baserar man sig på undersökningar av delar av strängen som visar speciellt stor grad av individuell variation (DNA-markörer). Med DNA-analys kan man utesluta praktiskt taget samtliga felaktigt utpekade män i ett faderskapsärende. Den genomsnittliga uteslutnings- kapaciteten är . Av 10 000 felaktigt utpekade män kan alltså alla utom två uteslutas. Man får också en säkrare statistisk värde- ring av en icke-utesluten mans faderskapssannolikhet än med de metoder som tidigare användes. För att i sitt utlåtande skall kunna komma fram till att en man är barnets far krävs enligt verkets egen praxis i de allra flesta fall en sannolikhet på . En anpassning till DNA-tekniken Bestämmelsen om fastställande av faderskap i 1 kap. 5 § innebär alltså en bevislättnad för käranden. Om det är utrett att samlag har skett, behöver käranden inte vilket skulle vara fallet enligt allmänna bevisprinciper styrka det biologiska släktskapet, utan det räcker att detta görs sannolikt. Som har framgått är DNA-analysens värden i fråga om uteslutnings- kapacitet och statistisk värdering av en icke-utesluten mans faderskaps- sannolikhet höga. Om genom en DNA-analys en man med tillräcklig säkerhet har utpekats som far till ett barn, är det rimligt att faderskapet kan fastställas utan någon särskild bevisning om att han har haft samlag med barnets mor.