prop · GS03165 · 2005-05-27 00:00:00 — Enligt nämnda lagrum får dock stiftelsen låna ut medel till arbetsgivaren, om det ställs betryggande säkerhet för lånet eller medger det (s.k. återlån). Inte heller får en stiftelse som har grundats av ett aktiebolag utan godkännande äga aktier i bolaget eller i bolag vilket står i sådant förhållande till detta som avses i 1 kap. 5 § aktiebolagslagen (11 § andra stycket). Tillsynen över efterlevnaden av de nya placeringsreglerna skall enligt den likaledes nya 34 § utövas av . Inspektionen och bör samråda så att tillämpningen av 11 § inte kommer i konflikt med bestämmelserna om placering i förevarande paragraf. Placeringsbestämmelserna för pensionsstiftelser har behandlats närmare i avsnitt 11.4. I paragrafen, som är ny, uppställs krav på att en pensionsstiftelse skall upprätta, följa och ge in placeringsriktlinjer till . Bestämmelserna gäller för sådana pensionsstiftelser som avses i 9 a §. Bestämmelserna överensstämmer i huvudsak med de regler som skall gälla för livförsäkringsbolagens och tjänstepensionskassornas verksam- het avseende tjänstepensionsförsäkring. Se därför även författnings- kommentarerna till 7 kap. § FRL och 24 c § UFL samt avsnitt 11.5. I fråga om tjänstepensionsdirektivets krav i artikel 11.3 beträffande information om placeringsriktlinjer, se den nya 10 d § och författnings- kommentaren till den bestämmelsen. I paragrafen, som är ny, anges att styrelsen skall fastställa sådana placeringsriktlinjer som avses i den likaledes nya 10 b §, se till att de följs och fortlöpande pröva om de behöver ändras. Paragrafen svarar mot 8 kap. 8 § FRL och 28 a § UFL, se författningskommentarerna till de bestämmelserna. Paragrafen, som är ny, behandlar information från stiftelsen. Den grundas på tjänstepensionsdirektivets informationskrav i artikel 9.1 (c) och (f) samt artikel 11. I det första stycket stadgas en informationsskyldighet gentemot de ersättningsberättigade som tryggas i en sådan pensionsstiftelse som avses i 9 a §. Den information som avses är dels uppgifter om stiftelsens verksamhetsvillkor såsom stadgar och placeringsriktlinjer, dels uppgifter om stiftelsens ekonomiska ställning. Informationsplikten omfattar också uppgifter om pensionsförmånerna och om innehållet i övrigt i de överenskommelser som ligger till grund för tryggandet. Sistnämnda uppgifter finns i regel i pensionsplaner och ibland i kompletterande individuella utfästelser. Närmare föreskrifter om informationens innehåll får enligt andra stycket meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Det bör här framhållas att det inte är nödvändigt att den information som skall lämnas faktiskt tillhandahålls av stiftelsen. Det kan vara mera ändamålsenligt att den lämnas av arbetsgivaren. Det är dock alltid stiftelsen som ytterst ansvarar för att informationen lämnas. Informationsbestämmelserna behandlas närmare i avsnitt 10 samt i författningskommentarerna till 1 kap. 1 a § FRL och 20 a § UFL. I ett nytt fjärde stycke regleras villkoren för vilka möjligheter en sådan pensionsstiftelse som avses i 9 a § har att ta upp eller ta över penninglån. Bestämmelserna överensstämmer nära med motsvarande bestämmelser för försäkringsbolag i 5 kap. 1 § FRL och för tjänstepensionskassor i 7 § UFL, se författningskommentarerna till de paragraferna samt avsnitt 11.4. Eftersom pensionsstiftelserna inte skall vara underkastade något krav på konsolideringskapital är för dem dock det enda godtagbara syftet med en upplåning att den skall tillgodose tillfälliga likviditetsbehov. till vad som är fallet i fråga om försäkringsbolag och tjänstepensions- kassor stadgas för pensionsstiftelser inte någon möjlighet till undantag från kravet att upplåningen skall vara av ringa betydelse. Vidare uppställs i ett nytt sista stycke beträffande en sådan stiftelse som avses i 9 a § förbud mot ställande av säkerhet för tredje man. get överensstämmer med de nya bestämmelserna i 12 kap. 12 § FRL och 26 § UFL, se författningskommentarerna till dessa bestämmelser. Genom paragrafen, som är ny, öppnas möjligheter för sådana pensions- stiftelser som avses i 9 a § att från bedriva verksamhet i ett annat land inom EES. Av 9 § följer att verksamheten utomlands endast kan avse tryggande av utfästelse om pension till arbetstagare eller Som har konstaterats i avsnitt 12 har dessa stiftelser dock inte rätt att upprätta sekundäretableringar i andra länder inom EES; en pensionsstiftelse driver ingen rörelse utan är till sin karaktär en pant, varför det saknas förutsättningar för dem att driva verksamhet på sådant sätt. Det underrättelse- och meddelandeförfarande som skall föregå den gränsöverskridande verksamheten anges i de följande paragraferna. 15 b 15 d §§ I dessa tre nya paragrafer ges förfaranderegler som skall tillämpas när en pensionsstiftelse avser att trygga utfästelse om pension genom gränsöver- skridande verksamhet. Paragraferna svarar mot bestämmelserna för ett försäkringsbolags gränsöverskridande verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkringar i 2 a kap. 46 §§ FRL och bestämmelserna om en tjänstepensionskassas verksamhet utomlands i 14 a14 c §§ UFL, se författningskommentarerna till de paragraferna. Även de nya reglerna för pensionsstiftelsers gränsöverskridande verksamhet grundas på artikel 20 i tjänstepensionsdirektivet. Stiftelsens konstruktion och det förhållandet att tillsyn utövas också av medför att prövning enligt 15 c § blir något annorlunda än motsvarande prövning inför ett försäkringsföretags gränsöverskridande verksamhet. Prövningen av organisationens lämplig- het tar närmast sikte på frågan om stiftelsen har tillräckliga funktioner för gränsöverskridande verksamhet. Den prövningen får ske i samordning med , som skall ha huvudansvaret för tillsynen över en pensionsstiftelses organisation. Granskningen av den finansiella situa- tionen syftar till att tillgodose att stiftelsens tillämpning av aktsamhets- principen enligt 10 a § är förenlig med dess verksamhet utomlands. Bestämmelsen i 15 c § fjärde stycket om fristen för när en pensions- stiftelse får inleda gränsöverskridande verksamhet har, på motsvarande sätt som i fråga om bl.a. försäkringsbolags tjänstepensionsverksamhet, utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av paragrafen, som är ny, framgår att en pensionsstiftelse vid gränsöver- skridande verksamhet kan bli skyldig att följa utländska placeringsregler. Paragrafen motsvarar 7 kap. 14 § FRL, se författningskommentaren till den paragrafen samt avsnitt 11.4. I paragrafen, som är ny, har intagits en bestämmelse som grundas på artikel 9.1 (b) i tjänstepensionsdirektivet, där det föreskrivs vissa särskilda krav på de personer som driver den faktiska verksamheten i ett tjänstepensionsinstitut. Kraven framgår av den nya paragrafens första stycke. Som konstaterats i avsnitt 9.5 bör pensionsstiftelser i detta avseende inte regleras annorlunda än andra finansiella institut och framför allt inte jämfört med andra institut i det här fallet försäkringsbolag och tjänstepensionskassor som också förvaltar tjänstepensionskapital. en stiftelses ledning avses således styrelsen, inklusive suppleanter. Inte heller vad beträffar kvalifikationerna finns skäl att ställa lägre krav på styrelseledamöterna i en stiftelse än vad som är fallet för övriga institut. De skall således, som beträffande andra finansiella institut, ha de insikter och erfarenheter som måste krävas av dem. I paragrafens andra stycke erinras om att en person som är underkastad näringsförbud enligt 6 § lagen (1986:436) om näringsförbud inte får vara ledamot eller suppleant i styrelsen för en sådan pensionsstiftelse som avses i 9 a §, eftersom en sådan bestämmelse nu tas in i nämnda lag (se kommentaren till ändringen i den lagen, avsnitt 17.5). I detta avseende skall någon inskränkning av kravet till enbart de stiftelser som faller direkt under direktivets tillämpningsområde inte ske, se vidare avsnitt 9.5. Paragrafen har utformats i nära överensstämmelse med 27 a § UFL, se även kommentaren till den bestämmelsen. I paragrafen, som behandlar tillsyn över pensionsstiftelser, har införts nya bestämmelser avseende det anmälnings- och ansökningsförfarande som sådana pensionsstiftelser som avses i 9 a § skall tillämpa. I andra stycket har tillagts en bestämmelse om att styrelsen i en pensionsstiftelse som omfattar minst 100 personer skall anmäla redan när styrelsen tar emot sitt uppdrag. Anmälan skall ske till tillsynsmyndigheten, dvs. i det län där arbetsgivaren har sitt hemvist. Tillägget är föranlett av de krav på registrering som tjänste- pensionsdirektivet uppställer i artikel 9.1 (a). Genom ett nytt fjärde stycke åläggs stiftelsens styrelse att göra anmälan till tillsynsmyndigheten genast efter det att omfattningen av tryggandet i pensionsstiftelsen nått upp till 100 personer. Denna skyldighet innebär att styrelsen måste bevaka stiftelsens storlek. Styrelsen skall genast göra anmälan till också då pensionsstiftelsen beslutat att med stöd av 9 a § andra stycket tillämpa de särbestämmelser som i sin tur föranleds av tjänstepensionsdirektivet. Förfarandet när en pensionsstiftelses tryggande faller under gränsen 100 personer eller när en stiftelse inte längre vill låta sig frivilligt omfattas av de nya reglerna behandlas i det nya femte stycket. Intresset av kontinuitet i främst tillsynen motiverar att dessa stiftelser endast får övergå till att tillämpa de äldre bestämmelserna om , efter ansökan från stiftelsen, finner att särskilda skäl föreligger. Vid prövningen bör hänsyn tas till bl.a. hur många personer som tryggas av stiftelsen, hur antalet kan väntas variera samt hur mycket kapital som stiftelsen förvaltar, se även avsnitt 7.2. I ett nytt sista stycke framgår en skyldighet för respektive att underrätta varandra om de anmälningar respektive ansökningar, samt inspektionens beslut med anledning av en sådan ansökan som anges i paragrafen. Reglerna är föranledda av att de båda myndigheterna skall ha ett delat tillsynsansvar över sådana pensions- stiftelser som avses i 9 a §. Frågan om anmälan i samband med att lagen träder i kraft behandlas nedan under . I ett nytt sista stycke har tillagts en erinran av innebörd att tillsynen över pensionsstiftelsernas efterlevnad av de nya bestämmelser som har sin grund i tjänstepensionsdirektivet inte skall utövas av utan av . I första stycket i paragrafen, som är ny, föreskrivs att det är Finans- inspektionen som skall utöva tillsynen över att sådana pensionsstiftelser som avses i 9 a § förvaltas i enlighet med de nya regler om placering m.m. som har sin grund i tjänstepensionsdirektivet. I andra stycket har tagits in en erinran om skyl- dighet att samarbeta med utländska tillsynsmyndigheter. Motsvarigheter till denna bestämmelse finns i 19 kap. 1 § andra stycket FRL och 68 a § UFL, se författningskommentaren till den senare bestämmelsen. I paragrafen, som är ny och som grundas på artikel 13 och 14 i tjänstepensionsdirektivet, regleras möjligheter att vidta åtgärder mot en pensionsstiftelse som skall tillämpa de regler i tryggandelagen som har sin grund i direktivet. Bestämmelserna i de tre första styckena svarar mot föreskrifter i 19 kap. 11 § FRL och 71 § UFL, se författningskommentarerna till de bestämmelserna samt avsnitt 13.3. Enligt första stycket får meddela de anmärkningar i fråga om pensionsstiftelsens förvaltning som inspektionen anser behövliga. Andra stycket anger när skall ge föreläggande om rättelse. Genom det tredje stycket införs en motsvarande möjlighet för inspektionen att överlåta hela eller delar av förvaltningen av en sådan stiftelse som avses i 9 a § första stycket till en särskild företrädare. Bestämmelsen grundas på tjänstepensionsdirektivets artikel 14.3 och har för försäkringsbolagens och tjänstepensionskassornas del sin motsva- righet i 19 kap. 11 § FRL respektive 71 § UFL. Bedömningen avseende när förvaltningen av en stiftelse bör överlåtas till en sådan företrädare kan dock väntas ske på delvis annorlunda grunder än vad som är fallet i fråga om de övriga instituten. Hänsyn bör därvid tas till att stiftelsen endast utgör en pant och att tryggandet av de aktuella pensionsutfästelserna kan vara ombesörjt även på andra sätt, exempelvis genom kreditförsäkring. måste därför i sin tillsyn kunna beakta hur tryggandet ser ut totalt sett i det enskilda fallet. Enligt fjärde stycket får begränsa pensions- stiftelsens förfoganderätt eller förbjuda stiftelsen att förfoga över sina tillgångar i , om det bedöms vara nödvändigt för att skydda de personer som tryggas i stiftelsen. får besluta hur pensionsstiftelsen skall förvaltas efter ett sådant beslut. Enligt sista stycket skall vid tillsyn flera av Prop. 2004/05:165 bestämmelserna i 19 kap. FRL också tillämpas. Det gäller reglerna om försäkringsbolagens upplysningsskyldighet, inspektionens rätt att kalla till och närvara vid styrelsesammanträde, skyldighet att hålla kassa m.m. tillgänglig för granskning, insyn i sidoordnade organ, information till tillsynsmyndigheter i andra EES-länder, tillsynsbidrag och vite. För tillsyn gäller däremot inte de för tillämpliga bestämmelserna i 9 kap. 4 och 5 §§, 6 § tredje stycket samt 7 § stiftelselagen (1994:1220). I paragrafen, som är ny, ges i första och andra styckena regler om överklagande av beslut. Huvudregeln är att över- klagande sker hos länsrätten. Beslut om tillstånd för verksamhet i ett annat EES-land enligt 15 c eller 15 d § får dock överklagas direkt till kammarrätten. En sådan ordning gäller redan för försäkringsbolagen enligt 2 a kap. FRL och för tjänstepensionskassorna enligt 75 § UFL, se författningskommentaren till sistnämnda bestämmelse. I tredje stycket ges möjlighet att bestämma att ett beslut om föreläggande eller om förvaltning enligt 35 § fjärde stycket skall gälla . Av första punkten framgår att de nya reglerna skall träda i kraft . Genom den andra punkten anges att sådana pensionsstiftelser som avses i 9 a § första stycket första meningen och som finns vid ikraftträdandet skall anmälas för tillsyn till tillsynsmyndigheten. , skall därefter underrätta om anmälan. Skälet till bestämmelserna är att såväl tillsynsmyndigheten, dvs. den länsstyrelse där arbetsgivaren har sitt hemvist, som för sin tillsyn behöver få besked om vilket regelverk en pensionsstiftelse skall falla under. 17.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:436) om näringsförbud Paragrafens första stycke har justerats i punkten 4. Enligt fjärde punkten får den som är underkastad näringsförbud inte vara ledamot eller suppleant i styrelsen för en tjänstepensionskassa, dvs. en understödsförening som driver verksamhet avseende tjänstepensions- försäkring, eller för en pensionsstiftelse. En sådan person får alltså inte ingå i styrelsen i något tjänstepensionsinstitut. Ändringen, som är en konsekvens av de krav på företagsledningen som följer av artikel 9.1 (b) i tjänstepensionsdirektivet, syftar till att tillgodose ett krav på skötsamhet i ekonomiska angelägenheter i fråga om leda- Prop. 2004/05:165 möter i varje tjänstepensionsinstitut, oavsett storlek. 17.6Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Ändringen är föranledd av att rubriken till lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i ändras. 17.7Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Se kommentaren till avsnitt 17.6. 17.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring Se kommentaren till avsnitt 17.6. 17.9Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 3 och 14 b §§ Se kommentaren till avsnitt 17.6. 17.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:890) om försäkringsverksamhet under krig eller krigsfara m.m. 2 kap. 2 § Se kommentaren till avsnitt 17.6. L 235/10 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2003/41/EG av om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2, artikel 55 och artikel 95.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och av följande skäl: (1)En verklig inre marknad för finansiella tjänster är avgörande för den ekonomiska tillväxten och skapandet av nya arbetstillfällen inom gemenskapen. (2)Betydande framsteg har redan gjorts i upprättandet av denna inre marknad, vilket har inneburit att finansiella institut fått möjlighet att bedriva verksamhet i andra medlemsstater, som en hög nivå säkerställts för konsumentskyddet på området finansiella tjänster. (3)I kommissionens meddelande Att genomföra handlings- ramen för finansmarknaderna: en handlingsplan, anges en rad åtgärder som behövs för att fullborda den inre marknaden för finansiella tjänster, och manade vid sitt möte i till att denna handlingsplan skulle genomföras senast . (4)I handlingsplanen för finansiella tjänster framhålls att högsta prioritet bör ges åt behovet av att upprätta ett direktiv om särskild tillsyn över institut som tillhanda- håller tjänstepensioner, eftersom dessa är viktiga finansi- ella institut som spelar en nyckelroll när det gäller att säkerställa de finansiella marknadernas integration, effek- tivitet och likviditet, men som inte omfattas av en samlad ramlagstiftning på gemenskapsnivå som ger dem möjlighet att fullt ut utnyttja den inre marknadens fördelar. (5)Eftersom system för social trygghet utsätts för allt större påfrestningar kommer tjänstepensioner i högre grad att utnyttjas som ett komplement . Tjänstepen- sioner bör därför utvecklas, dock utan att social- försäkringspensionssystemens betydelse ifrågasätts när det gäller ett tryggt, varaktigt och effektivt socialt skydd, som bör garantera en godtagbar levnadsstandard på ålderdomen och som därför bör stå i fokus för målet att förstärka den europeiska sociala modellen (1) EGT C 96 E, 27.3.2001, s. 136. (2) EGT C 155, 29.5.2001, s. 26. (3) yttrande av (EGT C 65 E, , s. 135), rådets gemensamma ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT), beslut av (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av . (6)Detta direktiv utgör således ett första steg på vägen mot en inre marknad för tjänstepensioner som organiseras på europeisk nivå. Genom att det fastställs att aktsamhets- principen (the person rule) skall vara den grundläggande principen för kapitalplaceringar och genom att det görs möjligt för institut att bedriva verk- samhet över gränserna främjas en överflyttning av sparandet till tjänstepensionsområdet, vilket bidrar till ekonomiska och sociala framsteg. (7)Syftet med de aktsamhetsregler som fastställs i detta direktiv är dels att garantera en hög grad av trygghet för de framtida pensionärerna genom att införa strikta till- synskrav, dels att möjliggöra effektiv förvaltning av tjänstepensionsplaner. (8)Institut som drivs helt åtskilt från ett uppdragsgivande företag och som förvaltar fonderade medel utifrån det enda syftet att tillhandahålla pensionsförmåner bör ha frihet att tillhandahålla tjänster och frihet att investera utan begränsningar, med förbehåll endast för samord- nade aktsamhetskrav, oavsett om dessa institut är juri- diska personer eller inte. (9)I enlighet med subsidiaritetsprincipen bör medlemssta- terna fortfarande ha det fulla ansvaret för tjänstepen- sionssystemens uppbyggnad, liksom för beslut om vilken roll var och en av de tre pelarna i pensionsförsäkrings- systemet skall spela i enskilda medlemsstater. När det gäller den andra pelaren bör de också ha det fulla ansvaret för den roll och funktion som de olika institut som tillhandahåller tjänstepensionsförmåner har, t.ex. branschtäckande pensionsfonder, företagspensionsfonder och livförsäkringsföretag. Detta direktiv är inte ägnat att ifrågasätta detta prerogativ. (10)De nationella reglerna för egenföretagares engagemang i tjänstepensionsinstitut skiljer sig åt. I vissa medlemsstater kan tjänstepensionsinstitut drivas på grundval av överenskommelser med en branschorganisation eller grupper av sådana vars medlemmar uppträder i egen- skap av egenföretagare eller direkt med egenföretagare och anställda. I vissa medlemsstater kan en egenföreta- gare även bli medlem i ett institut när denne uppträder i egenskap av arbetsgivare eller tillhandahåller sina yrkesmässiga tjänster åt ett företag. I vissa medlemsstater kan inte egenföretagare bli medlemmar i ett tjänstepen- sionsinstitut om inte vissa villkor, inbegripet sådana som framgår av social- och arbetsmarknadslagstiftningen, är uppfyllda. Europeiska unionens officiella tidning L 235/11 (11)Institut som förvaltar planer som betraktas som en del av sociala trygghetssystem, vilka redan har samordnats på gemenskapsnivå, bör undantas från detta direktivs tillämpningsområde. Hänsyn bör dock tas till de speci- fika förutsättningar som gäller för de institut som i en enskild medlemsstat förvaltar såväl planer som betraktas som en del av sociala trygghetssystem som tjänstepen- sionsplaner. (12)som redan omfattas av ramlagstiftning på gemenskapsnivå bör generellt undantas från detta direktivs tillämpningsområde. Eftersom sådana institut i vissa fall även erbjuder tjänster på tjänstepensionsom- rådet, är det dock viktigt att se till att detta direktiv inte ger upphov till någon snedvridning av konkurrensen. Sådan snedvridning kan undvikas om aktsamhetskraven i detta direktiv tillämpas på livförsäkringsföretagens tjänstepensionsverksamhet. Kommissionen bör även noggrant övervaka situationen på marknaden för tjänste- pensioner och beakta möjligheten att utvidga den frivil- liga tillämpningen av detta direktiv till andra reglerade finansiella institut. (13)När syftet är att trygga ekonomisk försörjning bör förmåner från tjänstepensionsinsti- tuten i regel utgöras av utbetalning av pension under återstående livstid. Även utbetalning eller utbetalning av ett engångsbelopp bör vara möjligt. (14)Det är viktigt att se till att äldre och funktionshindrade personer inte riskerar fattigdom utan kan åtnjuta en rimlig levnadsstandard. Tillräcklig täckning för bio- metriska risker i tjänstepensionsprogram är en viktig aspekt i kampen mot fattigdom och osäkerhet bland äldre personer. När pensionsprogram inrättas bör arbets- givare och arbetstagare, eller deras respektive företrädare, beakta möjligheten att pensionsprogrammet inbegriper täckning för risker kopplade till lång levnad och invali- ditet samt efterlevandeskydd. (15)Om medlemsstaterna ges möjlighet att från tillämpnings- området för nationell genomförandelagstiftning undanta institut som förvaltar planer som tillsammans har färre än hundra medlemmar, kan tillsynen underlättas i vissa medlemsstater utan att detta hindrar att den inre mark- naden på detta område fungerar väl. Detta bör emellertid inte undergräva sådana instituts rätt att för förvaltningen av investeringsportföljen och för förvaringen av tillgång- arna utse kapitalförvaltare och förvaringsinstitut som är etablerade och vederbörligen auktoriserade i andra medlemsstater. (16)Sådana institut som Unterstützungskassen i , där medlemmarna inte har någon laglig rätt till förmåner med visst belopp och där deras intressen skyddas av en obligatorisk lagstadgad obeståndsförsäkring, bör undantas från detta direktivs tillämpningsområde. (17)För att skydda medlemmarna och förmånstagarna bör tjänstepensionsinstituten begränsa sin verksamhet till sådana verksamheter som avses i detta direktiv, inbe- gripet verksamheter som direkt föranleds av dessa. (18)Om ett uppdragsgivande företag går i konkurs riskerar en medlem att förlora både sitt arbete och sina intjänade pensionsrättigheter. Detta gör det nödvändigt att säkerställa en tydlig åtskillnad mellan det uppdragsgi- vande företaget och institutet samt att minimikrav på aktsamhet fastställs för att skydda medlemmarna. (19)Driften av tjänstepensionsinstitut och tillsynen över dessa företer betydande skillnader i de olika medlemssta- terna.