prop · GS0369 · 2005-01-26 00:00:00 — En överträdelse av straffbestämmelsen få således anses fort- gå även efter fullbordanstidpunkten så länge rättelse inte vidtas. Det in- nebär att preskriptionstiden inte börjar löpa förrän konkursen har avslu- tats. Den valda lösningen innebär att bestämmelsen om oredlighet renodlas till att avse förmögenhetsförsämrande åtgärder, bortförande av tillgångar inför förestående konkurs, undandragande och undanhållande av till- gångar i konkurs samt underlåtenhet att medverka till att konkursboet tillförs utländska tillgångar. Det tredje stycket, som behandlar grov oredlighet, har förts över från nuvarande 2 §. Skälen för det har angetts i avsnitt 6.2. I bestämmelsen anges vilka omständigheter som särskilt skall beaktas vid bedömningen av om ett oredlighetsbrott är grovt. Utöver de omständigheter som har angetts har även det förhållandet att gärningen varit av särskilt farlig art angetts som en omständighet som kan leda till att brottet be- döms som grovt. Ändringen har behandlats i avsnitt 6.4. Som exempel kan nämnas att brottsligheten har ingått som ett led i en systematiskt be- driven ekonomisk brottslighet. Ett annat exempel kan vara att gärnings- mannen utnyttjat flera olika juridiska personer, över vilka han haft be- stämmande inflytande, till att genomföra inbördes transaktioner av det slag som oredlighetsparagrafen skall skydda emot. En helhetsbedömning måste dock alltid göras, där samtliga omständigheter beaktas. Slutligen har vissa mindre språkliga ändringar gjorts. Dessa innebär inte någon förändring i sak. En gäldenär som vid konkurs, skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (1994:334) eller förhandling om offentligt ackord uppsåtligen eller av grov oaktsamhet förtiger tillgång, uppger obefintlig skuld eller lämnar annan sådan oriktig uppgift, döms, om uppgiften inte rättas innan den beedigas eller annars läggs till grund för förfa- randet, för försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning till fängelse i högst . För försvårande av exekutiv förrättning döms också en gäldenär som i samband med annan exekutiv förrättning uppsåtligen åberopar oriktig handling eller skenav- tal och därigenom hindrar att erforderlig egendom genom förrättning tas i anspråk för att bereda borgenär betalning eller säkerhet. Om ett förtigande eller en oriktig uppgift enligt första stycket är utan betydelse för saken, eller om gäldenären vid konkurs hade rätt att vägra yttra sig och omstän- digheterna innebär en skälig ursäkt för honom eller henne, skall han eller hon inte dömas till ansvar. Om ett brott som avses i denna paragraf har begåtts uppsåtligen och är grovt, döms för grovt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningsmannen beedigat oriktig uppgift eller använt falsk handling eller vilseledande bokföring eller om brottet varit av betydande omfattning. Ändringarna har behandlats i kapitel 9. Det första stycket motsvarar innehållet i 1 § andra stycket första ledet och 3 § andra stycket i paragrafernas hittillsvarande lydelse. I bestäm- melsen regleras det straffrättsliga ansvaret för felaktiga uppgifter som en gäldenär uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar vid konkurs, skuldsanering och förhandling om offentligt ackord. Brottsrubriceringen är ny. Brottet betecknas som försvårande av konkurs eller exekutiv för- rättning. Brottsrubriceringen är alltefter omständigheterna antingen för- svårande av konkurs eller försvårande av exekutiv förrättning. Det har samma straffskala som motsvarande brott i de tidigare 1 § andra stycket respektive 3 § andra stycket. I andra stycket behandlas det fallet att en gäldenär vid en exekutiv för- rättning muntligen eller skriftligen åberopar en oriktig handling eller ett skenavtal. Bestämmelsen motsvarar innehållet i 1 § andra stycket andra ledet i dess hittillsvarande lydelse och omfattar varje förrättning som syf- tar till att tillföra en borgenär betalning eller säkerhet. Bestämmelsen är oförändrad i sak. Den omfattar således bl.a. utmätning, exekutiv försälj- ning och kvarstad till förmån för borgenär men däremot inte exempelvis handräckning. Rubriceringen är ny. Eftersom stycket inte reglerar förfaranden vid konkurs har brottsbenämningen anpassats till detta. I motsats till vad som är fallet med gärningar enligt första stycket, som kan begås uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, omfattar andra stycket enbart uppsåtliga förfa- randen. I tredje stycket har införts ansvarsfrihetsgrunder motsvarande de i 15 kap. 4 § . Ansvarsfrihetsgrunden i första ledet tar sikte på fall där förtigande eller oriktiga uppgifter som en gäldenär lämnat vid kon- kurs, skuldsanering eller förhandling om offentligt ackord prövas vara utan betydelse för saken. Så kan till exempel vara fallet om avvikelsen mellan de uppgivna förhållandena och verkligheten är så liten att borge- närernas rätt i praktiken inte påverkas alls. Gäldenärens uppfattning om betydelsen av de uppgifter som lämnas eller förtigs påverkar inte bedöm- ningen. Att uppgiften eller förtigandet har en sådan betydelse är alltså en objektiv brottsförutsättning. För att någon skall undgå straffansvar på denna grund måste krävas att uppgiften objektivt sett var betydelselös för borgenärernas rätt till utdelning i konkursen. Att konkursförvaltaren på annat sätt kunnat få fram den riktiga uppgiften befriar i sig inte från an- svar. Ansvarsfrihetsgrunden i andra ledet är föranledd av artikel 6 i Europa- konventionen och rätten att tiga. Bakgrunden till bestämmelsen har be- skrivits närmare i avsnitt 9.4. Den är endast tillämplig på uppgiftsläm- nande vid konkurs, som sker under hot om sanktioner. I sak innebär den att en gäldenär skall gå fri från ansvar för lämnande av oriktiga uppgifter om han eller hon haft rätt att vägra yttra sig i frågan och omständigheter- na innebär en skälig ursäkt för honom eller henne. Fjärde stycket behandlar grovt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning. Bestämmelsen reglerar grova brott mot upplysningsplikten i konkurs m.m. och motsvarar innehållet i hittillsvarande 2 §. Straffskalan är fängelse i lägst och högst . Någon förändring i sak är inte avsedd. Eftersom det inte finns något motsvarande grovt brott för de vårdslösa brotten mot upplysningsplikten omfattar det grova brottet endast uppsåtliga gärningar. I bestämmelsen anges vidare vilka omständigheter som skall beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. En sådan omständighet är om gärningsmannen beedigat oriktig uppgift. I de fall beedigande är en för- utsättning för en viss typ av försvårande av konkurs eller exekutiv för- rättning, är denna omständighet inte avsedd att kvalificera brot- Prop. 2004/05:69 tet som grovt. Den som, när han är på obestånd eller när påtaglig fara föreligger för att han skall komma på obestånd, fortsätter rörelse under förbrukande av avsevärda medel utan motsvarande nytta för rörelsen eller lever slösaktigt eller inlåter sig på äventyrligt företag eller lättsinnig ansvarsförbindelse eller vidtar annan sådan åtgärd och där- igenom uppsåtligen eller av grov oaktsamhet försämrar sin förmögenhetsställning i avsevärd mån, döms för vårdslöshet mot borgenärer till fängelse i högst . Vad som sagts skall gälla även om gärningsmannen inte insåg men hade skälig anledning anta att han var på obestånd eller att påtaglig fara förelåg för att han skulle komma på obestånd. Ändringarna har behandlats i avsnitt 7.2. Brott mot upplysningsplikten behandlas inte längre i bestämmelsen. Innehållet i det tidigare andra stycket i paragrafen har i stället förts över till 2 §. Innebörden av ändringen i den bestämmelsen har behandlats i kapitel 9. Bestämmelsen är i övrigt oförändrad. I den behandlas vissa förfaran- den varigenom någon som är på obestånd eller när det finns påtaglig fara för obestånd försämrar sin förmögenhetsställning i avsevärd mån. Vad som straffbeläggs är således att någon fortsätter rörelse under förbrukan- de av avsevärda medel utan motsvarande nytta för rörelsen eller lever slösaktigt eller inlåter sig på äventyrligt företag eller lättsinnig ansvars- förbindelse eller vidtar någon annan sådan åtgärd. Den som, då han eller hon är på obestånd, gynnar en viss borgenär genom att betala skuld som inte är förfallen, betala med annat än sedvanliga betalningsmedel eller överlämna säkerhet som inte var betingad vid skuldens tillkomst eller genom att vidta annan sådan åtgärd, döms, om åtgärden medför påtaglig fara för att en annan borgenärs rätt skall förringas avsevärt, för otillbörligt gynnande av borgenär till fängelse i högst . Detsamma skall gälla, om någon som är på obestånd i otill- börligt syfte gynnar en viss borgenär på annat sätt än som sagts och detta medför påtaglig fara för att en annan borgenärs rätt skall förringas avsevärt. En gäldenär, som för att främja ackord i hemlighet lämnar eller utlovar betalning eller annan förmån, döms också för otillbörligt gynnande av borgenärer. Ändringarna har behandlats i avsnitt 8.2. Bestämmelsen reglerar förfa- randen som innebär att en viss borgenär gynnas av en gäldenär som är på obestånd samt hemliga överenskommelser i syfte att främja ackord. Brot- tet ges en ny rubricering och benämns i fortsättningen otillbörligt gyn- nande av borgenär. Straffbestämmelsen har även moderniserats och för- tydligats språkligt i vissa avseenden. I första stycket har den nuvarande uppräkningen av straffbara beteen- den behållits. Vissa mindre språkliga ändringar och förtydliganden har gjorts. Således anges i lagtexten att en borgenär gynnas. Vidare förtydligas att det för bestämmelsens tillämpning räcker med påtaglig fara för att en annan borgenärs rätt skall förringas avsevärt. Med att en borgenär gynnas menas inte att gynnandet inte kan avse fle- Gynnandet av en eller flera borgenärer kan ske genom en rad utbetal- ningar vilka sedda var för sig kanske inte når upp till kravet på att någon Prop. 2004/05:69 annan borgenärs rätt skall förringas avsevärt men som sammantaget får Finns det ett nära samband i tiden eller om flera betalningar görs till samma fysiska eller juridiska person måste betalningarna ses som en helhet. Som exempel kan nämnas att om någon betalar in olika skatter och avgifter i syfte att undgå solidariskt betalningsansvar och betalningarna inte var för sig men tillsammans leder till att någon annan borgenärs rätt förringas avsevärt är rekvisitet uppfyllt. I andra stycket, som behandlar hemliga överenskommelser vid ackord, har några språkliga ändringar gjorts, men stycket är i sak oförändrat. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1999:1078) genom att underlåta att bokföra affärshändelser eller bevara räkenskapsinformation eller genom att lämna oriktiga uppgifter i bokföring- en eller på annat sätt, döms, om rörelsens förlopp, ekonomiska resultat eller ställ- ning till följd härav inte kan i huvudsak bedömas med ledning av bokföringen, för bokföringsbrott till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Om brottet är grovt, döms för grovt bokföringsbrott till fängelse i lägst sex må- nader och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om åsidosättandet avsett mycket betydande belopp eller om gärningsmannen an- vänt falsk handling eller om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som ut- övats systematiskt eller om gärningen annars varit av särskilt farlig art. Första och andra styckena gäller inte om bokföringsskyldigheten avser en juri- disk person som anges i 2 kap. 2 § bokföringslagen och som inte bedriver närings- Paragrafen har behandlats i kapitel 5. Första stycket är oförändrat i sin beskrivning av vilka åtgärder som är straffbara som bokföringsbrott. En bokföringspliktig som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sin bokföringsskyldighet genom att un- derlåta att bokföra affärshändelser eller bevara räkenskapsinformation eller genom att lämna felaktiga uppgifter i bokföringen eller på annat sätt kan dömas för bokföringsbrott. En grundläggande förutsättning för straffansvar är att rörelsens förlopp, ekonomiska resultat eller ställning till följd av detta inte ens i huvudsak kan bedömas med ledning av bokfö- Stycket behandlar bokföringsbrott av normalgraden samt ringa bokfö- Vad som är nytt är att straffmaximum för ringa bokförings- brott har höjts till fängelse . en har inte varit att ändra gränsdragningen mellan bokföringsbrott av normalgraden och ringa bokföringsbrott. Att fängelse ingår i straffskalan innebär att straffprocessuella tvångsmedel kan användas i större ut- Vidare har bokföringsbrottet gradindelats i bokföringsbrott och grovt Det grova brottet ges en egen rubricering och har förts över till andra stycket. I andra stycket anges nu också vilka omständigheter som särskilt skall beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. del har redovisats närmare i avsnitt 5.3. Till dessa omständigheter hör sådant som att åsidosättandet har avsett mycket betydande belopp. gärningsmannen har använt falska handlingar är vidare en omständighet som får anses försvårande eftersom risken då är större än annars att felet Prop. 2004/05:69 undgår upptäckt vid revision eller annan kontroll. omständighet är att gärningen ingått som ett led i en brottslighet som ut- övats systematiskt. Ett exempel på det kan vara brottslighet som uppre- pas . Som en ny grund för att bedöma brottet som grovt har också införts att gärningen varit av särskilt farlig art. Som exempel kan nämnas att rörel- sen haft stor omfattning. Med det åsyftas inte bara omsättningen utan även antalet anställda och antalet bokföringstransaktioner. Ett annat ex- empel är användandet av osanna uppgifter, t.ex. luftfakturor. Som anges i den allmänna motiveringen är det dock viktigt att den oriktiga uppgiftens betydelse värderas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Saknar den osanna uppgiften större betydelse i sammanhanget skall den inte medföra att ett bokföringsbrott bedöms som grovt. Vidare kan nämnas särskilt förslagna beteenden såsom att bokförings- skyldigheten har åsidosatts i syfte att förhindra upptäckt av annan brotts- lighet, t.ex. i ett annat bolag i samma intressesfär. Förutsättningarna för att ett bokföringsbrott skall bedömas som grovt på denna grund har ut- vecklats närmare i avsnitt 5.3. Till en början måste det vara utrett objek- tivt och subjektivt att ett brott har begåtts, även om någon konkret gär- ningsman inte behöver identifieras (jfr Lagrådets yttrande, NJA II 1980 s. 12). Vidare måste det krävas ett tidsmässigt samband eller andra om- ständigheter som visar att bokföringsbrottet har ägt rum med avsikt just att dölja denna brottslighet. Som exempel kan nämnas att det kan utredas att ett aktiebolag tömts på samtliga tillgångar, t.ex. kassa eller inventari- er, utan att det tillförts egendom av motsvarande värde. Ett sådant förfa- rande skulle kunna rubriceras som t.ex. oredlighet mot borgenärer eller trolöshet mot huvudman, beroende på omständigheterna. skul- le bokföringsskyldigheten ha försummats just med avseende på den transaktion och tidsperiod som den andra brottsligheten avser, i syfte att dölja densamma. Det sagda innebär att förutsättningar att bedöma ett bokföringsbrott som grovt på denna grund inte kan anses föreligga när bokföringsbrottet enbart utgjort ett medel för annan brottslighet som t.ex. när ett skattebrott begåtts med hjälp av vilseledande bokföring, men däremot om skatte- brottet har begåtts först och gärningsmannen därefter har ändrat i bokfö- ringen i syfte att minska risken för upptäckt. Uppräkningen av försvårande omständigheter är inte uttömmande. En helhetsbedömning måste göras där samtliga omständigheter vägs mot varandra. Straffskalan för grovt bokföringsbrott har utökats till fängelse . Skälen för det framgår av avsnitt 5.4. Ändringen innebär att grovt bokfö- ringsbrott inte längre konsumeras av exempelvis grovt bedrägeri eller grov förskingring, vilket har utvecklats närmare i den allmänna motiver- ingen. Det som var andra stycket betecknas nu tredje stycket. I detta anges vilka bokföringsskyldiga som undantas från ansvar för bokförings- brott. Stycket är oförändrat eftersom inga ändringar har gjorts i kretsen av bokföringsskyldiga som omfattas av straffansvar. För försök till oredlighet mot borgenärer enligt 1 § första stycket eller försök till sådan oredlighet enligt 1 § andra stycket som innebär att tillgång bortförs ur riket döms till ansvar enligt vad som föreskrivs i 23 kap. Detsamma gäller i fall då så- dant brott som har angetts skall bedömas som grov oredlighet mot borgenärer. Ändringen i första meningen har gjorts med anledning av den ändrade styckeindelningen i 1 §. I andra meningen tydliggörs att ansvaret för försök även omfattar så- dana fall av grov oredlighet mot borgenärer som anges i första meningen, dvs. samtliga fall av grov oredlighet mot borgenärer enligt 1 § första stycket och sådan grov oredlighet enligt 1 § andra stycket som innebär att tillgång bortförs ur riket. Vårdslöshet mot borgenärer får åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Ändringen har föranletts av ändringarna i 3 §, som är stycke- indelad. Vidare har paragrafen moderniserats språkligt. 13.2Förslaget till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) 12 kap. 28 § På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ackordet kan rätten förklara att den eftergift som genom ackordet har medgetts gäldenären förfaller, om a)har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer, b)har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exekutiv för- rättning, eller c)i hemlighet har gynnat någon borgenär i syfte att inverka på ackordsfrågan, 2.gäldenären har åsidosatt vad som åligger honom enligt 26 § andra stycket, el- 3.gäldenären på något annat sätt uppenbart har försummat sina åtaganden enligt ackordet. Förlikning är inte tillåten i en fråga som avses i första stycket. Även om den eftergift som har medgetts gäldenären förklaras förfallen, får bor- genärerna göra ackordet i övrigt gällande mot gäldenären eller mot den som har gått i borgen för ackordet. Förslaget har behandlats i kapitel 10. Ändringen i första stycket första punkten är en följd av att straffansvaret för uppsåtliga brott mot upplys- ningsplikten har förts över från bestämmelsen om oredlighet mot borge- närer till en särskild straffbestämmelse, försvårande av konkurs eller ex- ekutiv förrättning. Någon förändring i sak är inte avsedd. En hänvisning har därför gjorts till straffbestämmelsen om försvårande av konkurs eller exekutiv förrätt- ning. Eftersom straffbestämmelsen enligt förslagen även omfattar de grovt oaktsamma brott mot upplysningsplikten som enligt nuvarande reglering behandlas i straffbestämmelsen om vårdslöshet mot borgenärer har en begränsning gjorts till sådana fall av försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning som har begåtts uppsåtligen. Det innebär att det, lik- Prop. 2004/05:69 som , endast är vid uppsåtliga brott som förverkande av ackord kan komma i fråga. Bestämmelsen är tillämplig även när brotten är grova. Ändringarna i andra och tredje punkterna är endast redaktionella. 13.3Förslaget till lag om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334) På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ett beslut om skuldsanering enligt denna lag kan en tingsrätt som avses i 21 § upphäva eller, i fall som avses i 5, ändra beslutet om a)har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer, b)har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exekutiv för- rättning, eller c)i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på skuldsaneringsfrå- gans avgörande, 2. gäldenären i sin ansökan om skuldsanering eller annars under ärendets hand- läggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären, 3. gäldenären lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets beslut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller underlåtit att lämna uppgift trots att han är uppgiftsskyldig och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats, 4. gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa eller 5. gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen förbättrats efter skuldsane- I fall som avses i första stycket 5 skall ansökan ges in för skuldsaneringen. Om betalningsplanen löper gäller i stället . Innan rätten prövar borgenärens ansökan skall gäldenären och de borgenärer som avses i 19 § höras. I övrigt gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden för handläggningen. Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säkerhet som tredje man har ställt för betalning av belopp som avses i 8 § första stycket 3 ogiltig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de i 27 § första stycket 1 an- givna omständigheterna eller medverkade till att gäldenären åsidosatt sina förplik- telser enligt 27 § första stycket 2. Förslaget har behandlats i kapitel 10. Ändringen i första stycket första punkten är, på samma sätt som motsvarande ändring i bl.a. konkurslagen (1987:672), en följd av att straffansvaret för uppsåtliga brott mot upplys- ningsplikten har förts över från bestämmelsen om oredlighet mot borge- närer till en särskild straffbestämmelse, försvårande av konkurs eller ex- ekutiv förrättning. Någon materiell förändring är inte avsedd. En hänvisning till straffbe- stämmelsen om försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning har därför gjorts. Eftersom straffbestämmelsen enligt förslagen även omfattar de grovt oaktsamma brott mot upplysningsplikten som enligt nuvarande reglering behandlas i straffbestämmelsen om vårdslöshet mot borgenärer har en begränsning gjorts till uppsåtliga gärningar. Det innebär att det, liksom , endast är vid uppsåtliga brott som omprövning av skuld- sanering kan komma i fråga. Bestämmelsen är tillämplig även när brotten Prop. 2004/05:69 är grova. 13.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion 3 kap. 27 § På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ackordet kan rätten förklara att den eftergift som genom ackordet har medgetts gäldenären har förfallit, om a)har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer, b)har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exekutiv för- rättning, eller c)i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på ackordsfrågans av- görande, 2. gäldenären har åsidosatt vad som åligger honom enligt 26 § andra stycket, el- ler 3. gäldenären på något annat sätt uppenbart har försummat sina åtaganden enligt ackordet. Förlikning är inte tillåten i en fråga som avses i första stycket. Även om den eftergift som har medgetts gäldenären förklarats förfallen, får bor- genärerna göra ackordet i övrigt gällande mot gäldenären eller mot den som har gått i borgen för ackordet. Förslaget har behandlats i kapitel 10. Ändringen i första stycket första punkten är en följd av att straffansvaret för uppsåtliga brott mot upplys- ningsplikten har förts över från bestämmelsen om oredlighet mot borge- närer till en särskild straffbestämmelse, försvårande av konkurs eller ex- ekutiv förrättning. Bestämmelsen ändras inte i sak. En hänvisning till straffbestämmelsen om försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning har därför gjorts, på motsvarande sätt som när det gäller ändringarna i konkurslagen (1987:672) och skuldsaneringslagen (1994:334). Eftersom straffbestäm- melsen enligt förslagen även omfattar de grovt oaktsamma brott mot upplysningsplikten som enligt nuvarande reglering behandlas i straffbe- stämmelsen om vårdslöshet mot borgenärer har hänvisningen begränsats till uppsåtliga gärningar. Det innebär att det, liksom , endast är vid uppsåtliga brott som förverkande av ackord kan komma i fråga. Bestäm- melsen är tillämplig även när brotten är grova. Ändringarna i andra och tredje punkterna är endast redaktionella. Sammanfattning av betänkandet Borgenärsbrotten en översyn av 11 kap. (SOU 1996:30)