prop · GS0385d2 · 2005-03-16 00:00:00 — Om värdeöverföringen sker genom vinstutdelning, får sålunda inte bestämmelserna om styrelsens vetorätt och upplysningsskyldighet åsidosättas (18 kap. 1 § andra stycket och 4 §). Skyddet för bolagets bundna egna kapital och försiktighetsregeln 17 kap. 3 § En värdeöverföring får inte äga rum om det inte efter överföringen finns full täckning för bolagets bundna egna kapital. Beräkningen skall grunda sig på den senast fastställda balansräkningen med beaktande av ändringar i det bundna egna kapitalet som har skett efter balansdagen. Även om det inte finns något hinder enligt första stycket får bolaget genomföra en värdeöverföring till aktieägare eller annan endast om den framstår som försvarlig med hänsyn till 1.de krav som verksamhetens art, omfattning och risker ställer på storleken av det egna kapitalet, och 2.bolagets konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. Om bolaget är ett moderbolag, skall hänsyn tas även till de krav som koncernverksamhetens art, omfattning och risker ställer på koncernens egna kapital samt till koncernens konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. (Jfr 14 kap. 3 § första stycket första meningen samt andra och tredje styckena i SOU 2001:1.) Paragrafen, som närmast motsvarar 12 kap. 2 § i den nuvarande aktiebolagslagen (jfr prop. 1975:103 s. 476 f. och prop. 1995/96:10 del II s. 296), innehåller de begränsningar mot värdeöverföringar som har uppställts till borgenärernas skydd (jfr avsnitt 11.4). Bestämmelserna kan inte åsidosättas ens med samtliga aktieägares samtycke. De omfattar alla slag av transaktioner som är att anse som värdeöverföringar (om detta begrepp, se 1 §) från bolaget till aktieägare eller annan, oavsett hur värdeöverföringen har betecknats. Det har inte någon betydelse om värdeöverföringen beslutas vid bolagsstämma, informellt av aktieägarna samfällt, av styrelsen eller på annat sätt. I första stycket finns den s.k. beloppsspärren. Den har behandlats i avsnitt 11.4.3. Bestämmelsen innebär att bolaget inte får genomföra värdeöverföringar om det inte skulle finnas full täckning för det bundna egna kapitalet efter överföringen. Det bokförda värdet på de tillgångar som finns kvar i bolaget efter värdeöverföringen måste alltså minst uppgå till det bokförda värdet på skulder, avsättningar och bundet eget kapital. Till grund för beräkningen skall ligga bolagets senast fastställda balansräkning. Det innebär att beloppsspärren skall fastställas med utgångspunkt i vad som vid beslutstidpunkten är känt om förhållanden på balansdagen för den senaste balansräkningen (jfr , Aktiebolagslagen 12:e och 13:e kap. Kapitalskydd och likvidation, 2 uppl. s. 73). Om frågan om värdeöverföring skall behandlas vid en stämma som också skall fastställa balansräkningen, förutsätts att stämman först prövar frågan om fastställelse och därefter bedömer med ledning av balansräkningen i fastställt skick om det finns full täckning för det bundna egna kapitalet efter överföringen. Som framgår av tredje meningen skall hänsyn också tas till ändringar som har skett i det bundna egna kapitalets storlek mellan balansdagen för den styrande balansräkningen och tidpunkten för värdeöverföringsbeslutet. Följande exempel kan illustrera saken. På finns ett värdeöverföringsutrymme på . Därefter fattas på en extra bolagsstämma beslut om ökning av aktiekapitalet genom fondemission innebärande att av det fria egna kapitalet förs till aktiekapitalet. Vid den därpå följande årsstämman får förutsatt att några andra förändringar inte har skett högst tas i anspråk för värdeöverföring, trots att utrymmet enligt den på stämman fastställda balansräkningen är . På motsvarande sätt kan värdeöverföringsutrymmet vara större än vad som framgår av den senaste balansräkningen, om aktiekapitalet efter balansdagen har minskats för avsättning till fritt eget kapital. Om värdeöverföringen sker genom utdelning av en sak, skall tillgångens bokförda värde, minskat med eventuellt vederlag, ligga till grund för prövningen mot beloppsspärren (den s.k. nettometoden). Värdeöverföringen är alltså tillåten om det bundna egna kapitalet är intakt efter det att tillgångens bokförda värde har tagits bort från balansräkningen och eventuellt vederlag har tillagts. Följande exempel kan belysa hur beloppsspärren skall tillämpas vid en sakvärdesutdelning. I ett aktiebolag som har ett bundet eget kapital om och som saknar fritt eget kapital önskar bolagets enda aktieägare förvärva en tillgång till ett pris som motsvarar det bokförda värdet om . Tillgångens uppskattade marknadsvärde är . Att denna värdeöverföring inte strider mot beloppsspärren följer av att bolagets bundna egna kapital lämnas opåverkat av transaktionen. Om bolaget i stället hade haft en ansamlad förlust om , skulle det inte varit möjligt att avyttra tillgången till bokfört värde, eftersom det bundna egna kapitalet alltjämt skulle uppvisa en brist om . Ägaren måste i detta fall betala (bokfört värde samt ansamlad förlust) för tillgången för att det skall finnas full täckning för det bundna egna kapitalet efter värdeöverföringen. Till skillnad från 12 kap. 2 § i den nuvarande aktiebolagslagen innehåller lagförslaget inte något krav på att värdeöverföringen i moderbolag även skall rymmas inom det belopp som redovisas som fritt eget kapital i koncernredovisningen. Det innebär att utgångspunkten för bedömningen av värdeöverföringsutrymmet är densamma för alla moderbolag, nämligen moderbolagets egen balansräkning. Därutöver skall alla moderbolag även i fortsättningen vara skyldiga att inom ramen av försiktighetsregeln beakta den samlade ekonomiska ställningen i koncernen (se nedan). Andra stycket innehåller den s.k. försiktighetsregeln. Innebörden av regeln är att en värdeöverföring, oavsett vad en tillämpning av beloppsspärren leder till för resultat, får ske endast om den framstår som försvarlig. Det betyder att det belopp som aktieägarna faktiskt har rätt att disponera över kan vara mindre men aldrig större än det belopp som framkommer vid tillämpningen av beloppsspärren. Hur mycket kapital som till följd av försiktighetsregeln måste behållas i bolaget får bedömas mot bakgrund av förhållandena i det enskilda fallet och de särskilda omständigheter som bolaget verkar under. Här skall, som framgår av punkten 1, beaktas de krav på eget kapital som verksamhetens art, omfattning och risker ger upphov till. Särskild försiktighet bör alltså iakttas när det gäller utdelning från ett bolag med konjunkturberoende eller på annat sätt riskfylld verksamhet. En annan faktor av betydelse utgör storleken av det bundna egna kapitalet, sedd i relation till verksamhetens storlek. Ett bolag med litet bundet eget kapital har, typiskt sett, större behov av att behålla fritt eget kapital i bolaget. Och ju mera omfattande bolagets verksamhet är, desto större kan behovet av en marginal, i form av ett större eget kapital, vara. Vid försvarlighetsbedömningen skall vidare hänsyn tas till bolagets konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt (punkten 2). Kravet på att bolagets konsolideringsbehov skall beaktas inför ett beslut om vinstutdelning eller annan värdeöverföring innebär att det skall göras en allsidig bedömning av bolagets ekonomiska ställning och bolagets möjligheter att infria sina åtaganden. Den ekonomiska ställningen kan beskrivas med hjälp av olika nyckeltal bland vilka i första hand relationen mellan eget och främmande kapital (skulder) här är av intresse. Ju större andel av ett aktiebolags tillgångar som har finansierats med eget kapital, desto bättre soliditet anses bolaget ha. Den optimala relationen mellan eget kapital och skulder varierar mellan olika branscher liksom mellan företag av olika storlek och ålder. Det är därför inte möjligt att fastställa en för alla bolag och lämplig soliditet (jfr SOU 1971:15 s. 312 och prop. 1975:103 s. 211). Vid tillämpningen av försiktighetsregeln på det enskilda bolaget är det inte i första hand den soliditet som räknas fram genom uppgifter i redovisningen som är av intresse. Avgörande för bolagets förmåga att kunna ta risker och tåla förluster är bolagets verkliga ekonomiska ställning, dvs. efter beaktande av dolda och obeskattade reserver (jfr prop. 1975:103 s. 77). Det är emellertid inte tillräckligt att studera enbart bolagets soliditet. Även andra faktorer som påverkar bolagets behov av konsolidering måste beaktas. Det gäller framförallt omständigheter som kan påverka bolagets framtida soliditet, såsom räntabiliteten på det egna kapitalet, resultatprognoser och orderingång. Inom vissa verksamhetsområden, t.ex. bankverksamhet, kan en hög soliditet påverka räntabiliteten på eget kapital negativt (hävstångseffekten). Som komplement vid bedömningen av konsolideringsbehovet får då användas andra mått, som t.ex. kapitaltäckningsgrad där eget kapital ställs mot riskvägda fordringar. Försiktighetsregeln fordrar även att hänsyn tas till bolagets likviditet dvs. dess kortfristiga betalningsförmåga. Värdeöverföringar får alltså inte företas med så stora belopp att bolaget i något nämnvärt avseende försämrar sin förmåga att fullgöra sina förpliktelser gentemot t.ex. anställda, leverantörer och långivare . Likviditeten mäts genom att man tar hänsyn till å ena sidan likvida medel vid periodens början jämte inbetalningar fram till en viss tidpunkt och å andra sidan anspråken på utbetalningar . Värdeöverföringar får inte ske annat än om det av en sådan beräkning framgår att bolaget har ett överskott, inklusive en viss likviditetsreserv, för att klara oväntade händelser och tillfälliga variationer i betalningsströmmarna. En situation då försiktighetsregeln är av särskild betydelse är när den föreslagna värdeöverföringen ger upphov till en latent skatteskuld för bolaget. I sådana fall är det uppenbart att värdeöverföringen inte får genomföras om detta skulle äventyra bolagets möjligheter att infria skatteskulden. Vidare skall hänsyn tas till bolagets ställning i övrigt. Det innebär att man vid bedömningen av om det finns utrymme för värdeöverföringar måste ta hänsyn till alla kända förhållanden som kan ha betydelse för bolagets ekonomiska ställning och som inte har beaktats inom ramen för bedömningen av bolagets konsolideringsbehov och likviditet. Bland de förhållanden som måste beaktas märks sådana händelser och omständigheter som bolaget är skyldigt att lämna uppgift om i förvaltningsberättelsen (jfr 6 kap. 1 § årsredovisningslagen). Även händelser och omständigheter som är hänförliga till en tidpunkt efter det ifrågavarande räkenskapsårets utgång skall beaktas. Det är naturligt att frågan om huruvida bolaget har ett tillräckligt eget kapital bedöms på grundval av bl.a. bolagets årsredovisning. När man hämtar ledning från årsredovisningen, måste dock hänsyn tas till hur det redovisade egna kapitalet har framkommit. Består det egna kapitalet till någon del av orealiserade vinster såsom värdeökningar på ännu inte försålda tillgångar bör värdeöverföring i motsvarande mån ske endast om det tämligen säkert går att säga att vinsterna kommer att realiseras. I detta sammanhang är det av stor betydelse vilka redovisningsprinciper som bolaget har tillämpat. Huruvida bolaget använder sig av internationella redovisningsstandarder (IAS eller IFRS) eller av särskilda regler för onoterade bolag kan ha betydelse för värderingen av tillgångar och skulder, liksom för det redovisade resultatet. Eftersom rekommendationer på redovisningsområdet ofta ger ett relativt stort utrymme för egna tolkningar, måste hänsyn också tas till hur bolaget har tillämpat de regler som man anger att man följer. Av tredje stycket följer att man vid tillämpningen av försiktighetsregeln i bolag som är moderbolag i en koncern skall ta hänsyn också till förhållandena i koncernen. Således skall även koncernverksamhetens art, omfattning och risker beaktas, liksom koncernens konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. En tumregel kan vara att moderbolaget aldrig bör företa större värdeöverföringar än vad som hade varit möjligt om koncernens samlade verksamhet hade bedrivits av moderbolaget självt. Om moderbolaget har upprättat en koncernredovisning, utgör denna givetvis ett viktigt underlag för bedömningen av koncernens konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. Även här måste dock innehållet i redovisningen läsas i ljuset av de redovisningsprinciper som bolaget har tillämpat. Om moderbolaget inte upprättar någon koncernredovisning, torde det normalt vara nödvändigt att upprätta en enklare sammanställning över koncernens förhållanden för att skapa en bild av koncernens ställning (jfr prop. 1995/96:10 del II s. 131). Kommittén har föreslagit att beloppsspärren och försiktighetsregeln skall tillämpas även vid beslut om minskning av aktiekapitalet eller reservfonden för avsättning till fritt eget kapital. Propositionen innehåller inte något motsvarande förslag. Det beror på att ett sådant beslut inte påverkar bolagets förmögenhetsställning. Beloppsspärren och försiktighetsregeln skall i stället tillämpas om det senare blir aktuellt att använda fritt eget kapital för värdeöverföringar till aktieägare eller andra. Värdeöverföringar under löpande räkenskapsår 17 kap. 4 § från och med den årsstämma där resultaträkningen och balansräkningen för ett räkenskapsår har fastställts fram till nästa årsstämma får värdeöverföringar ske med ett sammanlagt belopp som uppgår till högst det belopp som vid den första årsstämman var tillgängligt för värdeöverföring enligt 3 § första stycket. Vid beräkningen av utrymmet för värdeöverföring skall ändringar i det bundna egna kapitalet som har skett efter den senaste årsstämman beaktas. (Jfr 14 kap. 4 § i SOU 2001:1.) I paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande aktiebolagslagen, regleras utrymmet för värdeöverföringar efter årsstämman (jfr avsnitt 11.6.1). Paragrafen innebär att sådana värdeöverföringar skall prövas med utgångspunkt i det belopp som var tillgängligt för värdeöverföring enligt den balansräkning som fastställdes vid årsstämman. Det är alltså, liksom enligt gällande rätt, inte tillåtet att ta i anspråk överskott i bolagets verksamhet som har upparbetats under löpande verksamhetsår (s.k. interimsutdelning). Det är inte heller tillåtet att ta i anspråk överskott från ett avslutat räkenskapsår innan det föreligger en fastställd balansräkning (s.k. förskottsutdelning). Däremot får en eller flera värdeöverföringar genomföras i efterskott under förutsättning att beslutet eller besluten fattas senast dagen före den årsstämma som har att fastställa årsredovisningen för nästa räkenskapsår. Paragrafen anger hur stora sammanlagda värdeöverföringar som högst kan beslutas från och med en årsstämma till dagen före den nästföljande årsstämman. får summan av värdeöverföringarna inte överstiga det utdelningsbara beloppet enligt den senast fastställda balansräkningen. Beräkningen av vad som är utdelningsbart skall ske enligt samma principer som de som gäller vid en tillämpning av beloppsspärren i 3 §. Sålunda är utgångspunkten att det, efter att samtliga under räkenskapsåret vidtagna värdeöverföringar har lagts samman, skall finnas full täckning för det bundna egna kapitalet enligt den senaste balansräkningen. Om det har skett några förändringar i det bundna egna kapitalet mellan balansdagen och tidpunkten för det aktuella värdeöverföringsbeslutet, skall dessa beaktas. Om det bundna egna kapitalet i balansräkningen dvs. per balansdagen har angetts till men bolaget därefter genom fondemission ökat det bundna egna kapitalet till skall det sammanlagda värdeöverföringsutrymmet således bestämmas med beaktande av att det bundna egna kapitalet uppgår till . Har hela värdeöverföringsutrymmet förbrukats genom beslut vid årsstämman, finns det i praktiken inget ytterligare utrymme för värdeöverföringar. Finns det efter årsstämman ett återstående utrymme men tas det i anspråk genom beslut som fattas vid en senare stämma, får ytterligare värdeöverföring ske först i samband med nästa årsstämma. Eftersom försiktighetsregeln i 3 § andra stycket är tillämplig på alla slag av värdeöverföringar oavsett när de har beslutats, kan utrymmet för värdeöverföring vara lägre än det belopp som anges i förevarande paragraf. Bestämmelser om vilka handlingar som skall finnas tillgängliga inför ett beslut om värdeöverföring som fattas vid en annan stämma än årsstämman finns i de kapitel som reglerar respektive värdeöverföringsform. 17 kap. 5 § Bolagsstämman eller, om saken med hänsyn till bolagets ställning är av ringa betydelse, styrelsen, får besluta om gåva till allmännyttigt eller därmed jämförligt ändamål, om det med hänsyn till ändamålets art, bolagets ställning och omständigheterna i övrigt får anses skäligt och gåvan inte strider mot 3 §. (Jfr 14 kap. 5 § i SOU 2001:1.) Paragrafen innehåller ett undantag från huvudregeln om att bolag inte får fatta beslut i strid mot dess vinstsyfte. Undantaget som har sin motsvarighet i 12 kap. 6 § i den nuvarande aktiebolagslagen (jfr prop. 1975:103 s. 486) omfattar gåvor till allmännyttigt eller därmed jäm- Prop. 2004/05:85 förbart ändamål. Gåvan skall vara skälig med hänsyn till omständig- heterna och får inte strida mot borgenärsskyddsreglerna i 3 §. Uttrycket ändamålets beskaffenhet i den nuvarande lagen har bytts ut mot ändamålets art. Någon ändring i sak är inte avsedd. Beslutanderätten i fråga om gåvor av detta slag ligger primärt hos bolagsstämman. När det gäller gåvor som med hänsyn till bolagets ställning kan anses ringa, har emellertid även styrelsen rätt att fatta beslut. Återbäringsskyldighet vid olaglig värdeöverföring 17 kap. 6 § Om en värdeöverföring som avses i 1 § 1 eller 3 eller 5 § har skett i strid med bestämmelserna i detta kapitel eller i 18 eller 20 kap., skall mottagaren återbära vad han eller hon har uppburit, om bolaget visar att han eller hon insåg eller bort inse att värdeöverföringen stod i strid med denna lag. Har en värdeöverföring enligt 1 § 4, som inte avser gåva enligt 5 §, skett i strid med detta kapitel, är mottagaren återbäringsskyldig om bolaget visar att han eller hon insåg eller bort inse att transaktionen innefattade en värdeöverföring från bolaget. På värdet av den egendom som skall återbäras skall mottagaren betala ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) från det att värdeöverföringen ägde rum till dess att ränta skall betalas enligt 6 § räntelagen till följd av 3 eller 4 § samma lag. Bestämmelser om rättsföljderna vid olagliga förvärv av egna aktier finns i 19 kap. (Jfr 14 kap. 6 § första och andra styckena i SOU 2001:1.) Paragrafen motsvarar närmast 12 kap. 5 § första stycket i den nuvarande aktiebolagslagen (jfr prop. 1975:103 s. 484 f. och prop. 1993/94:196 s. 173 f.). Den innehåller, tillsammans med 7 §, en reglering av rättsföljderna vid olaglig värdeöverföring. Rättsföljderna vid olagliga förvärv av egna aktier regleras dock separat i 19 kap. Frågor om rättsföljderna vid olagliga värdeöverföringar har behandlats i avsnitt 11.5. Där har också Lagrådets synpunkter på paragrafen berörts. Paragrafen reglerar överträdelser av bestämmelserna om värdeöverföring i 17, 18 och 20 kap. Den är tillämplig oberoende av om olagligheten har sin grund i en överträdelse av en bestämmelse uppställd i borgenärernas eller aktieägarnas intresse. I det senare fallet aktualiseras emellertid inte reglerna i förevarande paragraf om samtliga aktieägare har varit överens om att åsidosätta bestämmelsen. I sådana fall föreligger nämligen inte någon överträdelse av lagen i den bemärkelse som avses här (jfr kommentaren till 2 §). Beslut om vinstutdelning vid årsstämma förutsätter att bolaget har upprättat resultaträkning och balansräkning som har fastställts av bolagsstämman. Skulle så inte vara fallet, står beslutet i strid med bestämmelserna i 17 och 18 kap. Detsamma gäller om stämman har beslutat om värdeöverföring på grundval av en i något väsentligt hänseende felaktig resultat- eller balansräkning. Bestämmelserna omfattar däremot inte handlande i strid med likhetsprincipen i 4 kap. 1 § eller sådana behörighetsöverskridanden som regleras i 8 kap. 41 §. I de fallen skall i stället de rättsföljder som i allmänhet gäller beträffande sådana överträdelser Det innebär t.ex. att ett beslut att rikta vinstutdelning till en Prop. 2004/05:85 viss aktieägare inte är giltigt. Ett sådant beslut får således inte verkställas. Om så ändå har skett, skall utdelningen återbäras till bolaget oberoende av mottagarens goda eller onda tro. Av första stycket framgår att rättsföljden av en olaglig värdeöverföring är återbäringsskyldighet. Detta gäller oavsett om värdeöverföringen har skett till aktieägare eller till någon utomstående. Vad som skall återbäras blir beroende av värdeöverföringens storlek och den regel som har överträtts. Har t.ex. regler om beslutsunderlag åsidosatts, skall i princip hela det utdelade beloppet återbäras. Om en värdeöverföring i stället har skett i strid med 3 §, behöver aktieägaren återbära endast vad som motsvarar skillnaden mellan värdet av det som har mottagits och det värde som lovligen hade kunnat delas ut. Mottagaren skall alltså återbära det olagligen överförda till bolaget. Är det fråga om ett odelbart sakvärde kan det uppkomma problem. Ett sätt att lösa dessa är att mottagaren återlämnar egendomen mot erhållande av kompensation avseende den giltiga delen av värdeöverföringen (jfr i SvJT 1992 s. 98, se dock , J, Kapitalskyddet i Aktiebolag, 4 uppl. s. 114). Om den egendom som har överförts vid en sakvärdesutdelning har förstörts eller överlåtits vidare, bortfaller naturligtvis inte ansvaret i sig. Mottagaren har då i stället att i enlighet med allmänna principer om obehörig vinst betala ett belopp motsvarande det olagligen överförda värdet till bolaget. Om en formenligt beslutad vinstutdelning har skett i strid med aktiebolagslagen, blir mottagaren enligt första stycket första meningen återbäringspliktig endast om bolaget visar att han eller hon har varit i ond tro, dvs. insåg eller bort inse att värdeöverföringen stod i strid med aktiebolagslagen. Samma sak gäller vid utbetalningar och andra värdeöverföringar till aktieägarna som sker i form av återbetalning vid minskning av aktiekapitalet eller reservfonden. Efter påpekande från Lagrådet har det i lagtexten klargjorts att detsamma gäller vid en värdeöverföring i form av gåva till allmännyttigt ändamål. Även vid en icke formenlig värdeöverföring har mottagaren ett godtrosskydd. Godtrosregeln innebär i detta fall dock endast att mottagaren av värdeöverföringen undgår återbäringsskyldighet, om han eller hon varken insett eller bort inse att transaktionen innefattade en värdeöverföring från bolaget. Huruvida mottagaren också har insett eller bort inse att värdeöverföringen var olaglig spelar däremot inte någon roll. Ondtrosregelns utformning innebär exempelvis att den som har förvärvat en bolaget tillhörig bil till underpris utan att ha insett eller bort inse att bilen såldes till underpris inte behöver återbära bilen. Det ligger emellertid i sakens natur att det sällan finns något utrymme för god tro om mottagaren är en aktieägare som tar aktiv del i bolagets skötsel. Står det klart att mottagaren var medveten om att bilen såldes till underpris, saknar det betydelse om han eller hon svävat i tron att värdeöverföringen var tillåten. Det följer av styrelsens ansvar för förvaltningen av bolagets angelägenheter att det är styrelsen som för bolagets talan om återbäringsskyldighet enligt förevarande paragraf. Vid likvidation kan talan föras av likvidator (jfr 25 kap. 30 §). Om bolaget har försatts i konkurs, kan konkursförvaltaren föra talan om återbäringsskyldighet för konkursboets Prop. 2004/05:85 räkning. I andra stycket har upptagits en räntebestämmelse. Den överensstämmer i sak med gällande rätt. Tredje stycket innehåller en erinran om att rättsföljderna vid olagliga förvärv av egna aktier regleras särskilt i 19 kap. Bristtäckningsansvar vid olaglig värdeöverföring 17 kap. 7 §