prop · GS03171 · 2005-05-31 00:00:00 — författningar ger ett gott skydd för den personliga integriteten. Datainspektionen anser att frågan om sekretess behöver övervägas Att inrätta ett offentligt lägenhetsregister och genomföra folkbokföring på lägenhet kan uppfattas som en ofarlig registrering som tillkommer utifrån det i sig vällovliga syftet att få fram hushåll och boende. kan det av de registrerade uppfattas som ett led i en utveckling mot ytterligare kartläggning av enskilda människors privata förhållanden. Även om de flesta uppgifterna i lägenhetsregistret i sig kan anses som harmlösa kan de sammantaget med andra i samhället lätt tillgängliga offentliga uppgifter komma att användas på ett sätt som har icke önskvärda konsekvenser för enskilda människors privatliv. anser att registerändamålen inte är tillräckligt insnävade ur integritetssynpunkt. Av samma skäl ifrågasätts också att kommunerna skall ha direktåtkomst till lägenhetsregistret. Registret har en alltför hög detaljeringsgrad när det gäller frågan om vilka uppgifter som skall få registreras och därmed omfattas av fastighetsägarnas uppgiftsskyldighet. Skälen för regeringens bedömning Regeringen förordar att den decentraliserade modellen används vilken innebär att det inom varje statistikområde produceras statistik som tidigare ingått som en del i statistikredovisningen från folk- och bostadsräkningar och att sambearbetning endast sker av de register som behövs för att få en statistikredovisning för respektive statistikområde (se avsnitt 5.2). Den registerbaserade statistiken över hushåll och bostäder kommer att vara en del av den officiella statistiken. Den officiella statistiken kringgärdas av särskilda regler. Lagen (2001:99) om den officiella statistiken innehåller bestämmelser om officiell statistik. Allmänna bestämmelser om integritetsskydd och behandling av personuppgifter finns i personuppgiftslagen (1998:204). För olika verksamheter kan dock integritetsproblemen vara av skiftande art. Lagen om den officiella statistiken innehåller de särbestämmelser som har ansetts nödvändiga för att garantera ett fullgott skydd för den enskildes personliga integritet. Lagen (2001:99) om den officiella statistiken Enligt lagen (2001:99) om den officiella statistiken skall officiell statistik finnas för allmän information, utredningsverksamhet och forskning. Den skall vara objektiv och allmänt tillgänglig. Den skall vidare framställas och offentliggöras med beaktande av behovet av skydd för fysiska och juridiska personers intressen. Uppgifterna i den officiella statistiken får inte sammanföras med andra uppgifter i syfte att utröna en enskilds identitet. Det framgår också att det finns särskilda bestämmelser om sekretess och om skydd mot kränkning av enskilds personliga integritet genom behandling av personuppgifter i sekretesslagen (1980:100) och personuppgiftslagen. Genom den valda modellen för framställningen av hushålls- och bostadsstatistiken kommer det inom varje berört statistikområde löpande att tas fram behövlig statistik. En folk- och bostadsräkning med en omfattande sambearbetning av uppgifter i olika register kommer således inte att genomföras. Något behov av att reglera sambearbetning av register och sådana får göras finns därför inte. Hanteringen av personuppgifter med hjälp av informationsteknik medför att det har blivit allt lättare att behandla stora mängder information om den enskilde. Behandling av stora mängder information kan lätt uppfattas som ett hot mot den personliga integriteten. Detta medför att det ställts ett allt större krav på att det finns ett gott skydd för den enskildes integritet. måste individens skydd vägas mot andra legitima behov hos t.ex. myndigheter att behandla uppgifter om den enskilde. I regeringsformen finns en särskild bestämmelse som avser integritets- skyddet vid användande av automatiserad behandling. Där sägs att varje medborgare, i den utsträckning som anges i lag, skall skyddas mot att hans personliga integritet kränks genom att personuppgifter om honom behandlas (2 kap. 3 §). Bestämmelser som skall skydda den enskildes personliga integritet vid automatiserad behandling av personuppgifter finns framför allt i personuppgiftslagen och sekretesslagen. Personuppgiftslagen (1998:204) Personuppgiftslagens syfte är att tillförsäkra den enskilde ett fullgott integritetsskydd när personuppgifter behandlas automatiserat eller i register. Reglerna har utformats med beaktande av det dataskyddsdirektiv som antagits inom EU (och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter). En grundläggande utgångspunkt är att ansvaret för att behandling av personuppgifter sker på ett lagligt sätt i första hand skall ligga på den som behandlar sådana uppgifter. Den enskilde tillförsäkras i lagen vissa rättigheter och lagen ställer krav på den som behandlar personuppgifter. Personuppgiftslagen innehåller bestämmelser om när behandling av personuppgifter är tillåten. Den ställer upp vissa grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter. Dessa krav innebär bl.a. att personuppgifter får behandlas bara för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Uppgifter som samlas in för ett ändamål får sedan inte behandlas för något annat oförenligt ändamål. Enligt personuppgiftslagen är det tillåtet att behandla personuppgifter efter den registrerades samtycke. Återkallar den registrerade sitt samtycke får ytterligare personuppgifter om denne inte registreras. I vissa fall får dock personuppgifter behandlas trots att samtycke från den registrerade saknas. Det gäller t.ex. om det är nödvändigt för att den personuppgiftsansvarige skall kunna fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar honom eller om det är nödvändigt för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse eller för att utföra en arbetsuppgift i samband med myndighetsutövning. Personuppgifter får också behandlas om en avvägning ger vid handen att den personuppgiftsansvariges berättigade intresse av en behandling väger tyngre än den registrerades intresse av skydd. För behandling av känsliga personuppgifter gäller särskilt stränga regler. Personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse samt medlemskap i fackförening får inte behandlas. Likaså är det förbjudet att behandla sådana personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Från förbudet gäller undantag när den registrerade uttryckligen samtyckt till behandlingen och om behandlingen är nödvändig bl.a. för att skydda vitala intressen eller för att fastställa, göra gällande eller försvara rättsliga anspråk. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får vidare föreskriva om ytterligare undantag från förbudet om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. Vidare finns i lagen bestämmelser om information till de registrerade, om rättelse av personuppgifter och om säkerheten vid behandlingen. Ett av de viktigaste medlen för att se till att personuppgifter inte behandlas på ett sätt som kan innebära att enskildas personliga integritet kränks är att de registrerade får information om behandlingen. För behandling av personuppgifter för bl.a. statistiska ändamål och forskning innehåller personuppgiftslagen en rad undantag. behandling av personuppgifter för historiska, statistiska eller vetens- kapliga ändamål anses t.ex. inte oförenliga med de ändamål för vilka uppgifterna tidigare samlades in. Det innebär alltså att statistikansvariga myndigheter kan behandla uppgifter från andra myndigheter för statistikändamål även om uppgifterna ursprungligen samlats in för ett annat ändamål. Sekretesslagen (1980:100) Allmänheten har enligt 2 kap. 1 § och 14 kap. 5 § andra stycket tryckfrihetsförordningen rätt att ta del av allmänna handlingar. Rätten att ta del av allmänna handlingar kan dock begränsas, bl.a. om det är påkallat med hänsyn till skyddet för enskildas personliga och ekonomiska förhållanden. Sådana begränsningar intas i sekretesslagen eller i annan lag vartill sekretesslagen hänvisar. Om sekretess gäller för uppgifter i en viss verksamhet gäller sekretessen också mellan myndigheter eller mellan olika verksamhetsgrenar inom en myndighet när de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra. Uppgifter som används för framställning av statistik omgärdas av ett starkt skydd. Enligt 9 kap. 4 § sekretesslagen gäller sekretess i sådan särskild verksamhet hos myndighet som avser framställning av statistik för uppgift som avser enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden och som kan hänföras till den enskilde. Detta innebär att huvudregeln är att uppgifter inte får lämnas ut. Uppgift som behövs för forsknings- eller statistikändamål och uppgift, som inte genom namn, annan identitets- beteckning eller därmed jämförbart förhållande är direkt hänförlig till den enskilde, får dock lämnas ut, om det står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider skada eller men. Kravet på att det måste stå klart att uppgifterna inte kan medföra skada eller men för berörda eller närstående innebär ett mycket starkt krav på myndigheten att säkerställa att det inte finns någon risk för skada eller men. Presumtionen är att sekretess skall gälla. Det bör också framhållas att i fråga om uppgifter som omfattas av statistiksekretess gäller inte den s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen. Generalklausulen innebär att uppgifter som omfattas av sekretess i vissa fall kan få lämnas ut till en annan myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgifterna lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda. Inte heller gäller den s.k. meddelarfriheten uppgifter som omfattas av statistiksekretess. Sekretess och säkerhetsfrågor vid De uppgifter får in från allmänheten utgör en förutsättning för verksamhet. Det är viktigt att uppgiftslämnarna har förtroende för . Om detta förtroende allvarligt skulle rubbas, skulle det innebära minskad villighet att lämna uppgifter och de lämnade uppgifternas kvalitet skulle försämras. Det har bl.a. mot denna bakgrund ansetts väsentligt att de uppgifter som hämtas in av bl.a. omfattas av ett starkt skydd. Skyddet utgörs framför allt av den nämnda sekretessen i 9 kap. 4 § sekretesslagen. I princip lämnar endast ut uppgifter för statistik och forskning. Uppgifterna är då avidentifierade och användningen begränsad till det ändamål för vilket uppgifterna begärs. Vid utlämnande för statistik och forskning kommer uppgifterna att omfattas av samma starka sekretess hos mottagaren av uppgifterna som hos . I begränsad omfattning kan dock avidentifierade/anonyma uppgifter lämnas ut till t.ex. statliga utredningar efter att uppgifterna granskats särskilt för att säkerställa att skada eller men inte kan uppkomma. Ingen myndighet eller annan har direkt åtkomst till individdatabaser. Även för personalen hos är möjligheterna att ta del av de uppgifter som samlas in för statistiken begränsade. Principiellt gäller att ingen får ha behörighet till mer data än han eller hon behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Tilldelningen av behörigheter dokumenteras och endast ett fåtal personer har möjlighet att ändra behörigheter i system för behörighetskontroll. Det bör i detta sammanhang även framhållas att personer som har så kallad sekretessmarkering i folkbokföringen aldrig ingår i de urvalsundersökningar som görs av . Med sekretessmarkering avses en markering i folkbokföringsregistret för att uppmärksamma att särskild försiktighet bör iakttas vid bedömningen av om uppgifter får lämnas ut. strävar också efter att tekniskt ha en god säkerhet. IT-säkerheten hos innebär att dataprogram och utrustning skall göra det möjligt att ha de starka skyddsåtgärder som krävs för att skydda informationen mot obehörig åtkomst. Av säkerhetsskäl och tillgänglighetsskäl lagras gemensamma data och program på centrala servrar eller andra gemensamma datalagringsareor. Genom det behörighetskontrollsystem som finns är riskerna för obehörig åtkomst minimala. All användning av register är skyddade av behörighetskontrollsystemet. Regeringens bedömning är att den starka sekretessen för uppgifter i verksamhet tillsammans med personuppgiftslagen och lagen om den officiella statistikens regler ger ett gott skydd för den enskildes integritet. Det kan för att tillgodose forskningens behov finnas behov av att sam- bearbeta uppgifter från olika statistikområden. Forskare använder i stor utsträckning material från tidigare folk- och bostadsräkningar. För forskningsändamål och efter särskild prövning i varje särskilt fall lämnas också ut avidentifierade uppgifter av från register med uppgifter om bl.a. arbetsmarknad, inkomster och utbildning. I den proposition som låg till grund för personuppgiftslagen anfördes bl.a. följande i fråga om behandling av känsliga personuppgifter för forskning (se prop. 1997/98:44): Principen om en fri forskning gör att det finns många olikartade forsknings- och statistikprojekt och dessa pågår som regel bara . Detta, liksom vikten av att värna om forskningens frihet, gör att det är lämpligare att göra en avvägning i varje särskilt fall än att i den nya lagen införa generella regler om vilken forskning och statistik som skall tillåtas. Vid en sådan individuell avvägning kan olika faktorer kring forsknings- eller statistikprojektet vägas mot intrånget i den enskildes personliga integritet. Det bör t.ex. göras en bedömning av hur viktig den kunskap är som projektet kan ge och om den kunskapen kan fås på något annat sätt än genom att behandla personuppgifter eller om intrånget i den personliga integriteten annars kan begränsas genom en annan uppläggning av projektet. Det anses t.ex. viktigt att möjligheterna att bedriva forskningen eller framställa statistiken utan att använda personanknutna uppgifter alltid undersöks. Efter personuppgiftslagens införande har det dock i syfte att i särskilt känsliga fall skydda den enskilda människan och respekten för människovärdet vid forskning ställts upp krav på etikgodkännande av vissa fall. Enligt lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor skall etikprövning göras vid forskning som innefattar behandling av känsliga uppgifter eller personuppgifter om lagöverträdelse som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden om forskningspersonen inte har lämnat sitt uttryckliga samtycke till behandlingen. Sådan etikprövning skall bland annat också göras vid forskning som innebär ett fysiskt ingrepp eller som bedrivs enligt en metod som syftar till att påverka en människa fysiskt eller psykiskt. Något övrigt behov av en särskild reglering av forskarnas behandling av personuppgifter har inte ansetts finnas. Personuppgiftslagens regler har ansetts tillräckliga för att tillgodose den enskildes integritetsintressen. Det förhållandet att uppgifter kan komma att sambearbetas för forskningens behov kan mot bakgrund härav inte anses utgöra skäl för att införa särskilda regler som begränsar sambearbetning av uppgifterna. lämnar som tidigare påpekats normalt inte ut annat än avidentifierade uppgifter för forskningsändamål. Regeringens förslag: En ny lag om lägenhetsregister skall införas. Varje bostadslägenhet i hus med flera lägenheter skall ha en unik identitetsbeteckning med ett lägenhetsnummer. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: avstyrker förslaget till lag om lägenhetsregister. Skälen för regeringens förslag: Ett grundläggande syfte med hushålls- och bostadsstatistik är att statistiskt belysa förhållandena för hushållen. Detta kan åstadkommas för enbostadsfastigheter, dvs. i de flesta fall för småhus med en bostadslägenhet. För att åstadkomma motsvarande förutsättningar för personer som bor i hus med flera lägenheter fordras en unik identitetsbeteckning för varje bostadslägenhet, ett lägenhetsnummer, och att den uppgiften förs in i folkbokföringen. För att möjliggöra detta behövs ett lägenhetsregister. I lägenhetsregistret skall inga uppgifter om namn eller personnummer eller andra direkta personuppgifter om de boende eller om fastighetsägare förekomma. När det gäller behandling av uppgifterna ur lägenhetsregistret bör möjligheterna begränsas till sådana ändamål som anges i lagen. I samband med att 1995 fattade beslut om att det skall genomföras en registerbaserad folk- och bostadsräkning antog också lagen (1995:1537) om lägenhetsregister. Lagen innehåller bestämmelser om ett lägenhetsregister över samtliga lägenheter som helt eller till en inte oväsentlig del används eller är avsedda att användas som bostad. Lagen är rikstäckande men har enbart trätt i kraft och tillämpats för kommun och i . Det är de två områden där försöksverksamhet med lägenhetsregister och folkbokföring på lägenhet har genomförts. Lagen skall för övriga landet träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Sedan lagen antogs har förutsättningarna för ett lägenhetsregister ändrats. Möjligheterna att samla in och bearbeta uppgifterna har utvecklats i takt med utvecklingen av informationstekniken. Vidare har personuppgiftslagen (1998:204) beslutats och trätt i kraft. Den nuvarande lagen om lägenhetsregister behöver således moderniseras och kompletteras. Regeringen väljer därför att föreslå en ny lag som är anpassad till dagens förutsättningar. Regeringens förslag: Personuppgiftslagen (1998:204) skall gälla vid behandling av personuppgifter i lägenhetsregistret om inte annat Rapportens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att tillräckligt skydd Prop. 2004/05:171 för behandling av personuppgifter finns i gällande rätt. Skälen för regeringens förslag: enligt lagen (1995:1537) om lägenhetsregister ansågs inte vara ett personregister i dåvarande datalagens mening (jfr. 1995/96:90 s. 42). Registret reglerades dock, med hänsyn till sin rikstäckande karaktär och de möjligheter till sambearbetning som finns, på ett sätt som i stor utsträckning motsvarade regleringen av ett personregister. Sedan lagen om lägenhetsregister antogs har datalagen ersatts av personuppgiftslagen (1998:204) (se prop. 1997/98:44, bet. 1997/98 KU18, rskr. 1997/98:180). Vidare har en ny reglering av fastighetsregistret trätt i kraft genom lagen (2000:224) om fastighetsregister (se prop. 1999/2000:39, bet. 1999/2000:BoU8, rskr. 1999/2000:185). Personuppgiftslagen är generellt tillämplig på behandling av personuppgifter. Den lagen gäller om det inte finns avvikande bestämmelser i annan lag eller förordning. Med personuppgifter avses enligt nämnda lag all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Uppgifterna i lägenhetsregistret skall i stor utsträckning hämtas från olika delar av fastighetsregistret vid . Flera av uppgifterna i fastighetsregistret får anses uppfylla kriterierna för en personuppgift. I lägenhetsregistret skall vissa av dessa uppgifter ingå och hämtas från fastighetsregistret. Om uppgifterna anses vara personuppgifter i fastighetsregistret torde de vara personuppgifter i lägenhetsregistret. En uppgift om fastighetsbeteckning i lägenhetsregistret kan hänföras till en fysisk person genom att uppgift om lagfaren ägare finns tillgänglig i fastighetsregistret. På motsvarande sätt är det unika lägenhetsnumret en personuppgift som kan hänföras till den eller de personer som bor i den numrerade lägenheten. Det innebär att personuppgiftslagen blir tillämplig på behandling av uppgifter i lägenhetsregistret. Eftersom behandling av personuppgifter kan förekomma i lägenhetsregistret bör den framtida regleringen av registret bygga på personuppgiftslagens bestämmelser. personuppgiftsansvarigt och ha samma övergripande ansvar för lägenhetsregistret som verket har för fastighetsregistret. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande bestämmelser om lägenhetsregister i lagen om lägenhetsregister skall och kommunerna föra registret. ansvaret för lägenhetsregistret medan varje kommun har ansvar för de uppgifter i registret som hänför sig till den kommunen. En ny reglering av fastighetsregistret har, som har nämnts, trätt i kraft genom lagen (2000:224) om fastighetsregister. och inskrivningsdelen i ett byggnadsdel och en taxeringsuppgiftsdel. är ensamt personuppgiftsansvarigt för registret. Om personuppgiftsansvaret skulle ha delats upp mellan och de registerförande myndigheterna, kunde det i många situationer framstå som oklart för den enskilde vem han eller hon skall vända sig till t.ex. med frågor om eller synpunkter på behandlingen av uppgifter i registret. Att göra ensamt till personuppgiftsansvarig har därför ansetts mer fördelaktigt för den enskilde. Regeringen anser att det som gäller för fastighetsregistret även bör gälla för lägenhetsregistret. Det finns klara paralleller mellan ansvar för drift samt system- och programmeringsarbete beträffande informationssystemet och kommunens fortlöpande uppdatering. Att merparten av uppgifterna under uppläggningsfasen inte heller kommer att hanteras av kommunerna, talar ytterligare för denna ordning. Regeringen anser därför att bör ha samma övergripande ansvar för lägenhetsregistret som verket har för fastighetsregistret. lägenhetsregistret skall vara folkbokföring, framställning av statistik, forskning samt planering, uppföljning och utvärdering av bostadsbestånd och byggande. Rapportens förslag överensstämmer med regeringens utom såvitt universitet anför vad gäller registerändamålet i lägenhetsregistret att forskning eller vetenskapliga syften borde vara ett ändamål. anser att det borde finnas en möjlighet att sambehandla uppgifterna med register på socialförsäkringsområdet. Skälen för regeringens förslag: Genom att ange ändamålet med lägenhetsregistret anges den yttre ramen för vad uppgifter som finns i registret får användas till. betydelse för vilka uppgifter som får tas in i registret och hur uppgifterna Bestämmelsen är därför av central betydelse för vilka uppgifter om t.ex. fysiska personer som kan tas in och därmed för den Det åligger i det personuppgiftsansvarige, dvs. , att se till att uppgifterna i lägenhetsregistret används på ett sätt som står i överensstämmelse med Enligt den nuvarande lagen (1995:1537) om lägenhetsregister får uppgifter i lägenhetsregistret användas för framställning av statistik och Registret får också användas för resursfördelning samt planering, uppföljning och utvärdering av boende, byggande och lägenhetsregistret skall få användas för huvudsakligen samma ändamål. samt planering, uppföljning och utvärdering av kommunikationer. 2004/05:171 myndigheternas bedömning i rapporten skulle ett lägenhetsregister även kunna ha ett antal andra användningsområden än som underlag för hushålls- och bostadsstatistik men lägger inte fram något förslag om att utöka ändamålen. Ändamålet med lägenhetsregistret är att tillsammans med folkbokföring på lägenhet skapa förutsättningar för en registerbaserad hushålls- och bostadsstatistik. bör därutöver liksom enligt nuvarande lagstiftning kunna användas för andra samhällsnyttiga ändamål. Det skall här poängteras att lägenhetsregistret inte kommer att innehålla några uppgifter om fysiska personer. Uppgifterna i registret kommer att avse bostadslägenheter och byggnader. Behandling av uppgifterna för planering, uppföljning och utvärdering av bostadsbeståndet och byggande, dvs. för de ändamål som har föreslagits i rapporten, synes vara sådana ändamål som registret mycket väl lämpar sig för. Regeringen delar universitets uppfattning att uppgifterna i registret därutöver skall kunna behandlas för forskningsändamål. Regeringens förslag: skall innehålla uppgifter om bostadslägenheten, entrén, byggnaden och fastigheten. I fråga om bostadslägenheten skall uppgift få finnas om