prop · GS03149 · 2005-04-04 00:00:00 — Ansvar för olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor skall dock dömas ut oavsett om någon i det enskilda fallet även skall dömas för skattebrott. I 2 § skattebrottslagen (1971:69) föreskrivs följande. Den som på annat sätt än muntligen uppsåtligen lämnar oriktig uppgift till myndighet eller underlåter att till myndighet lämna deklaration, kontrolluppgift eller annan föreskriven uppgift och därigenom ger upphov till fara för att skatt undandras det allmänna eller felaktigt tillgodoräknas eller återbetalas till honom själv eller annan döms för skattebrott till fängelse i högst . Om brottet är ringa, döms gärningsmannen för skatteförseelse till böter (3 §). Är brottet att anse som grovt, döms gärningsmannen för grovt skattebrott till fängelse i lägst och högst (4 §). Skattebrottslagen är inte tillämplig i fråga om gärningar som är be- lagda med straff i bl.a. smugglingslagen. Skattebrottet är utformat som ett s.k. farebrott. När skattebrottet kon- struerades om till ett farebrott bedömdes utrymmet för försök till skattebrott bli synnerligen begränsat varför försök till skattebrott avkriminaliserades (prop. 1995/96:170 s. 96). Försök till skattebrott är alltså inte straffbart. Detsamma gäller förberedelse och stämpling till skattebrott. Den omständigheten att skattebrottet är konstruerat som ett farebrott medför att brottet fullbordas i och med att en oriktig uppgift lämnas eller genom att tidpunkten för att lämna deklaration löper ut utan att deklaration lämnas. Straffbestämmelsen om tullbrott finns i 8 § smugglingslagen. brott döms bl.a. den som, i samband med att en vara förs in till landet, uppsåtligen underlåter att anmäla varan till tullbehandling, lämnar oriktig uppgift vid tullbehandling eller underlåter att lämna föreskriven uppgift Prop. 2004/05:149 vid tullbehandling och därigenom ger upphov till fara för att tull, annan skatt eller avgift undandras det allmänna. Straffet är böter eller fängelse i högst . Är brottet ringa döms gärningsmannen till penningböter (9 §). Om brottet är grovt döms gärningsmannen för grovt tullbrott till fängelse i lägst och högst (10 §). Bestämmelsen om tullbrott är endast tillämplig på skatt som skall besluta om. Tullbrottet är efter förebild av skattebrottet utformat som ett s.k. fare- brott. Det innebär att brottet fullbordas genom att någon underlåter att anmäla en vara till tullbehandling, vid tullbehandling lämnar en oriktig uppgift eller underlåter att lämna föreskriven uppgift. Försök till tullbrott är straffbart till skillnad från försök till skattebrott. När tullbrottet konstruerades om till ett farebrott bedömdes utrymmet för försök till tullbrott bli mer begränsat. Försök till tullbrott ansågs dock fortfarande kunna förekomma i ett stort antal situationer. Det rörde sig om försöksbrott som inte borde avkriminaliseras varför straffbarheten för försök behölls (prop. 1999/2000:124 s. 69 och 70). Förberedelse och stämpling till grovt tullbrott är också straffbart. 5.1.3Olovlig befattning med smuggelgods Den som uppsåtligen emballerar, transporterar, förvarar, döljer, bear- betar, förvärvar, överlåter eller ingår avtal om upplåtelse av panträtt i en vara som varit föremål för brott enligt smugglingslagen döms för olovlig befattning med smuggelgods till böter eller fängelse i högst . Straffbestämmelsen finns i 12 § smugglingslagen. I andra stycket före- skrivs att om gärningsmannen inte insåg men hade skälig anledning att anta att varan varit föremål för brott skall böter dömas ut. Oavsett om fråga är om ett oaktsamhetsbrott eller ett uppsåtligt brott skall ansvar inte dömas ut om gärningen är ringa. Om brottet är att anse som grovt, döms för grov olovlig befattning med smuggelgods till fängelse i lägst och högst (13 §). Ansvar för olovlig befattning med smuggelgods kan dömas ut även i fall där ingen döms för tullbrottet. Det är alltså tillräckligt att det kan konstateras att varorna varit föremål för ett tullbrott för att den olovliga befattningen skall vara straffbar. Försök, förberedelse och stämpling till grov olovlig befattning med smuggelgods är straffbart. Syftet med kriminaliseringen var att öka möjligheterna att på ett tidigt stadium ingripa mot den organiserade brottsligheten och annan allvarlig brottslighet (prop. 1999/2000:124 s. 74). Olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor I 1 kap. 6 § LPK föreskrivs att en punktskattepliktig vara får förflyttas endast om kraven i fråga om ledsagardokument, säkerhet, bevis om ställd säkerhet och anmälan att leverans sker är uppfyllda. med denna bestämmelse förflyttar punktskattepliktiga varor in eller ut från eller inom landet och därigenom ger upphov till fara Prop. 2004/05:149 för att en myndighets kontrollverksamhet med avseende på varuför- flyttningen allvarligt försvåras döms, enligt 5 kap. 1 § LPK, för olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor till fängelse i högst . Om brottet är grovt skall gärningsmannen dömas till fängelse i lägst och högst . Om brottet är ringa är påföljden böter. Ansvar för olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor skall inte dömas ut för gärningar som är belagda med straff i smugglingslagen. Den som för in alkoholvaror utan att ha rätt till det skall alltså enbart dömas för smuggling, oavsett om han förflyttat varorna i strid med kraven på ledsagardokument m.m. Däremot är brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor inte subsidiärt i förhållande till brott enligt skattebrottslagen. Ansvar kan alltså dömas ut för både olovlig förflytt- ning av punktskattepliktiga varor och skattebrott (prop. 2002/03:10 s. 62 f). Brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor är konstruerat som ett s.k. farebrott. För ansvar är det alltså inte tillräckligt att varorna förflyttats i strid med kraven på ledsagardokument m.m., utan det krävs även att förflyttningen ger upphov till fara för att en myndighets kontroll- verksamhet med avseende på varuförflyttningen allvarligt försvåras. Med myndighets kontrollverksamhet förstås den del av och som avser kontroll av förflyttningar av punktskattepliktiga varor. I förarbetena uttalades att faran sannolikt är uppenbar i de allra flesta fall då den som förflyttar varorna inte iakttagit något av kraven på ledsagardokument, säkerhet m.m. Däremot ansågs bedömningen av farerekvisitet kunna bli annorlunda om något eller några av kraven var uppfyllda (prop. 2002/03:10 s. 110). Brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor är fullbordat när varorna förts in till eller ut ur landet eller när en förflyttning inom landet påbörjas. Eftersom brottet omfattar förflyttningar inom landet kan ingripande dock ske på den grunden i fall någon påbörjat en utförsel av varor i strid med kraven på ledsagardokument m.m. Med hänsyn härtill och till att ansvar för försök i fråga om införsel skulle leda till kriminalisering av förflyttningar utanför svenskt territorium är försök inte straffbart. Vid förundersökning i allmänhet fattas beslut om att inleda förunder- sökning av polismyndighet eller åklagare. har dock en generell rätt att inleda förundersökning beträffande brott enligt lagen om straff för smuggling. De befogenheter och skyldigheter som en under- sökningsledare har enligt gäller i sådant fall . Är saken inte av enkel beskaffenhet, skall ledningen av förundersök- ningen övertas av åklagare så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagare skall även annars överta ledningen, när detta är påkallat av särskilda skäl. Detta motsvarar polisens rätt att rent allmänt inleda och leda förundersökningar. Enligt smugglingslagen har också rätt att inleda och leda förundersökningar om brott enligt vissa särskilt angivna författningar. Det rör sig om brott med stark anknytning till verksamhets- Prop. 2004/05:149 område. Som exempel kan nämnas brottet olovlig förflyttning av Den nu aktuella förundersökningsrätten är dock begränsad till brott som rör införsel eller utförsel av varor. Om gärningen gäller något annat än införsel eller utförsel av varor saknar alltså förundersökningsrätt. I smugglingslagen finns även bestämmelser som ger tjänstemän vid rätt att använda tvångsmedel vid utredningar av brott. Befogenheterna att använda tvångsmedel motsvarar i stor utsträckning de befogenheter som en polisman har att använda tvångsmedel i den brottsutredande verksamheten. Det rör sig om att under vissa förutsätt- ningar gripa personer, fatta beslut om beslag, husrannsakan eller kroppsvisitation. Polismäns och tulltjänstemäns rätt att själva besluta om tvångsmedel är ofta begränsad till brådskande fall. Brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor omfattar inte bara införsel och utförsel av varor utan även förflyttningar inom landet. För att förundersökningsrätt och rätt att använda tvångsmedel även skall gälla förflyttningar inom landet utan orsaksmässigt samband med en införsel eller en utförsel föreskrivs särskilt i LPK att befogenheterna även gäller gärningar som rör förflyttningar inom landet (prop. 2002/03:10 s. 114). I 16 § smugglingslagen finns bestämmelser om förverkande. Om det inte är uppenbart oskäligt skall följande egendom förverkas, vara som varit föremål för brott enligt lagen, utbyte av brott enligt lagen, och vad någon tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott enligt lagen, eller värdet av det mottagna, om mottagandet utgör brott enligt lagen. Dessutom får egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt smugglingslagen förverkas om förverkandet behövs för att förebygga brott enligt lagen eller det annars finns särskilda skäl. Bestämmelserna om förverkande i smugglingslagen är inte uttöm- mande utan förverkande kan även ske enligt de allmänna bestämmelserna i36 kap. 3 och 4 §§ . Dessa bestämmelser gäller förverkande av vapen eller annan egendom som kan befaras komma till brottslig användning och av ekonomiska fördelar som har uppkommit till följd av brott begånget i utövning av näringsverksamhet. Smugglingslagens bestämmelser om förverkande tillämpas även vid brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor. Punktskatte- pliktiga varor som förflyttats olovligen kan alltså förverkas. Även punktskattepliktiga varor som varit föremål för tullbrott kan förverkas. Någon möjlighet att förverka punktskattepliktiga varor som varit föremål för skattebrott finns dock inte, eftersom skattebrottslagen inte innehåller några särskilda bestämmelser om förverkande. Avslutningsvis kan nämnas att regeringen har föreslagit att reglerna om förverkande av hjälpmedel och utbyte av brott skall gälla för samtliga brott utom brott enligt skattebrottslagen med fängelse i Se propositionen Utökade möjligheter att förverka utbyte av Prop. 2004/05:149 och hjälpmedel vid brott m.m. (prop. 2004/05:135). föranleds av åtaganden inom EU. Regeringens bedömning: Möjligheterna att ingripa straffrättsligt mot skatteundandraganden som rör införsel av punktskattepliktiga varor från andra EU-länder bör förstärkas. Promemorians bedömning: Stämmer överens med regeringens, förutom att det i promemorian bedöms att bland de åtgärder som bör övervägas är att införa en straffbestämmelse som enbart gäller olovlig befattning med obeskattade tobaksvaror. Remissinstanserna: Instämmer till övervägande del i bedömningen eller har inga invändningar mot densamma. Skälen för regeringens bedömning I propositionen Straffrättsliga sanktioner mot överträdelser av för alkohol, tobak och mineraloljor uttalade regeringen att skatteundandraganden avseende cigaretter från tredje land sannolikt är ett större problem än skatteundandraganden avseenden cigaretter från andra EU-länder (prop. 2002/03:10 s. 52). Att illegal införsel av cigaretter från tredje land är ett stort problem framgår bl.a. av beslagsstatistik (se årsredovisning s. 24 och 25). Det rör sig om beslag enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) och alltså om cigaretter som förts in från tredje land. Cigaretter liksom även alkohol och mineralolja som är i fri omsättning inom EU kan nämligen inte tas i beslag eftersom smugglingslagen inte är tillämplig på sådana varor. beslagtog 27 miljoner cigaretter, vilket var en minskning jämfört med med 21 miljoner cigaretter. steg antalet beslagtagna cigaretter kraftigt, närmare bestämt till 74 miljoner. Merparten av beslagen har enligt årsredovisning gjorts i trafiken med de stater som är medlemmar i . Det förekommer även att stora beslag görs i EU-trafiken men det rör sig då om cigaretter med någon form av anknytning till tredje land, dvs. cigaretter som inte är i fri omsättning inom EU. I årsredovisningen bedöms att den storskaliga cigarettsmugglingen från , och de Baltiska länderna fortfarande utgör en hög risk. Antalet beslagtagna cigaretter kan jämföras med antalet cigaretter som omhändertar vid transportkontroller enligt lagen (1998:506) om punktskattekontroll m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineral- oljeprodukter (LPK). Det rör sig här om cigaretter som är i fri omsättning inom EU. omhändertog 3,7 miljoner cigaretter i samband med transportkontroller. omhändertogs inga cigaretter alls. Det är en avsevärd skillnad jämfört med beslagsstatistiken. Det kan alltså konstateras att det hitintills varit betydligt vanligare att oegentligheter upptäcks i tredjelandstrafiken. överlämnade Rapport om den ekonomiska brottsligheten och dess bekämpning till regeringen (rapport om den ekonomiska brottsligheten 2004:1). I underlagsrapporten behand- las skatteundandraganden avseende cigaretter (s. 21 och 22). Där konstateras att har endast ett förhållandevis begränsat skatte- undandragande upptäckts i handeln mellan medlemsländerna. I det sammanhanget nämns att de dåvarande medlemsländerna har, till följd av gemenskapens minimipunktskatt på cigaretter, en relativt hög beskatt- ning. Merparten av skatteundandragandet avseende tobaksskatt härrörde därför från smuggling från tredje land, bl.a. från de baltiska länderna. De nya medlemsländerna har i anslutningsfördragen med EU fått övergångsperioder för att uppfylla gemenskapens minimipunktskatt på cigaretter (se prop. 2003/04:117). Den längsta övergångsperioden gäller till och med och gäller för , och . Skillnaden i nivån på tobaksskatten mellan och de baltiska länderna kommer alltså att vara stor . och framhåller i sin skrivelse till att illegal införsel av cigaretter är ett område där brottsligheten ofta kan betraktas som organiserad (dnr Fi2004/2053). Utmärkande för brottsligheten är enligt verken att aktörerna har väl utvecklade kontakter med transportföretag, tillverkare och distributörer samt god kunskap om kontrollmyndigheternas rutiner, tullrutiner och den legala handeln. Ofta är det utländska aktörer som sköter inköp, paketering och transport, medan personer bosatta i tar hand om omlastning samt försäljning och distribution. I betänkandet Ökad effektivitet och rättsäkerhet i brottsbekämpningen pekas också illegal införsel av cigaretter ut som ett av de brottsområden där brottsligheten ofta är organiserad (SOU 2003:73 s. 65). I brottslighet i uppskattas antalet större grupperingar som i organise- rad form undandrog skatt på cigaretter till åtta (RKP KUT rapport 2003:5 s. 24). Därtill har registrerat ytterligare ett antal fall av storskalig och organiserad brottslighet med anknytning till skatteundan- dragande på cigaretter. Grovt uppskattat förs mellan 400700 miljoner cigaretter in till i syfte att undandra skatt här eller i något annat land. Det kan konstateras att när det gäller skatteundandraganden på cigaretter sker de största undandragandena i trafiken med tredje land. Åtminstone var det så fram till att EU utvidgades . Genom utvidgningen har nämligen flera av de länder som merparten av den illegala införseln sker från eller tar sin början i blivit medlemsländer. En stor del av skatteundandragandena har alltså flyttat innanför unionens gränser. Från ett administrativt kontrollperspektiv är det naturligtvis positivt eftersom de nya medlemsländerna numer omfattas av de gemensamma bestämmelserna om punktskatter på tobak, alkohol och mineraloljor i rådets direktiv /12/EEG av om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (EGT nr L 076, 23.3.1992 s. 1, Celex Prop. 2004/05:149 31992L0012), det s.k. cirkulationsdirektivet. Det innebär att förflytt- ningar av punktskattepliktiga varor från dessa medlemsländer till eller via skall åtföljas av ledsagardokument och omfattas av säkerhet för betalning av skatt. Utvidgningen av EU får därför sägas ha förbättrat möjligheterna till kontroll. Som kommer att redogöras för längre fram har dock utvidgningen inneburit att möjligheterna att ingripa straffrättsligt mot skatteundandraganden har försämrats. Såsom har angetts ovan (avsnitt 5.1) intar alkoholvaror en särställning då smugglingslagen tillämpas på gärningar som rör införsel av alkoholvaror från andra EU-länder. Den som för in sådana varor utan att ha rätt till det enligt 4 kap. 2 § alkohollagen (1994:1738) eller 4 § lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. kan således dömas enligt smugglings- lagen. Detta gäller oavsett om införseln sker från tredje land eller ett annat EU-land. Den straffbara gärningen är dock, såsom konstateras tidigare, inte att skatt undandragits, utan att varorna förts in i strid med ett villkor för införsel. Enligt årsredovisning , s. 23 och 24, beslagtog sprit, starköl och knappt vin. Det var en ökning jämfört med , avseende sprit och starköl, då beslagtog sprit, starköl och vin. minskade antalet beslagtagna alkoholvaror kraftigt. beslagtog då sprit, starköl och vin. Av årsredovisning framgår bl.a. att de kvantitativt stora beslagen har gått ner på grund av förändringar i smugglingssätt. I årsredovisningen anges också att till skillnad från tidigare då stora partier alkohol togs över gränsen vid ett mindre antal tillfällen, förs numera alkoholen sannolikt in illegalt i mindre partier inom tillåten alkoholmängd i kommersiellt syfte, under förespegling att den skall användas för privat bruk. Mängden beslagtagen alkohol kan jämföras med mängden alkohol som omhändertar vid transportkontroller enligt LPK. Det rör sig här om alkohol som är i fri omsättning inom EU. omhänder- tog i samband med transportkontroller sprit, men vare sig öl eller vin. omhändertogs sprit och vin. Det är en avsevärd skillnad jämfört med beslagsstatistiken. Det kan alltså konstateras att det hitintills varit betydligt vanligare att oegentligheter med alkoholvaror upptäcks i tredjelandstrafiken. Redan när gick med i EU uppmärksammades en omfattande gränshandel med finsk röd olja, eftersom den finska skatten på rödmärkt olja var och är mycket lägre än den svenska skatten på märkt, grönfärgad olja. I får grönmärkt olja användas bara för uppvärmning. I fordon används högbeskattad, omärkt olja. däremot kunde röd olja användas inte bara för uppvärmning utan även i personbilar, lastbilar, bussar. Däremot är användning av märkt olja i traktorer och andra arbetsmaskiner tillåten enligt gemenskapsrätten. Eftersom det var stora skatteskillnader mellan den röda finska oljan och märkt svensk olja växte en olaglig, yrkesmässigt bedriven handel med röd olja från till lavinartat. Bara under de tre första kvartalen beräknade oljebolagens branschorganisation det svenska skattebortfallet till . stopp på detta vidtog regeringen en rad åtgärder, som dock inte har lett till att den illegala införseln av röd finsk olja till har upphört. Enligt rådets direktiv /60/EG av om märkning för beskattningsändamål av dieselbrännolja och fotogen, det s.k. märkningsdirektivet, skall all lågbeskattad olja vara märkt med ett Enligt kommissionens beslut (2001/574/EG) skall det gemensamma märkämnet bestå av Solvent Yellow 124. Medlemsstaterna skall också enligt märknings- direktivet i respektive nationell lagstiftning förbjuda en oriktig användning av märkt olja för fordonsdrift. I är det förbjudet att i motordrivna fordon, dvs. personbilar, lastbilar, bussar, traktorer och andra arbetsmaskiner, använda sådan olja som är märkt med det De nuvarande svenska bestämmelserna innehåller delvis regler som är inriktade på förhållanden som gällde före Regeringen avser att återkomma med lagförslag som avlägsnar de inaktuella bestämmelserna. fann i en dom (C-185/00) att underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-rätten och att finsk rätt inte på ett effektivt sätt förhindrar att mineralolja som är avsedd för andra ändamål, och därmed är lågbeskattad, används som motorbränsle och på så sätt säkerställer att de föreskrivna miniminivåerna för punktskatt verkligen tillämpas på dieselbrännolja som används som motorbränsle. har numera ändrat sin lagstiftning och infört ett förbud mot röd olja i personbilar, bussar och lastbilar. Den illegala gränshandeln med mineralolja mellan och har mer eller mindre i olika stor skala pågått och pågår fortfarande sedan inträdet i EG. Både smugglingslagen och skattebrottslagen (1971:69) omfattar undan- dragande av skatt. Avgörande för vilken av lagarna som är tillämplig är enligt vilka regler skatten skall redovisas och betalas. visas och betalas till , dvs. redovisas och betalas enligt den ordning som gäller för tull, är smugglingslagen tillämplig. stället skall redovisas och betalas enligt förfarandet i skattebetal- ningslagen (1997:483) är skattebrottslagen tillämplig. skattebrott i 2 § skattebrottslagen och rekvisiten för tullbrott i 8 § smugglingslagen är i stort sett identiska. Straffskalorna för brott av normalgraden och för grovt brott är dessutom desamma för båda brotten. Det finns dock flera betydelsefulla skillnader mellan om en gärning är att anse som ett tullbrott eller ett skattebrott. En skillnad är att inte har befogenhet att inleda och leda förundersökningar angående skattebrott och inte heller befogenhet att använda straffprocessuella tvångsmedel när det gäller skattebrott; befogenheter som har i fråga om tullbrott. kan alltså inte längre ingripa straffrättsligt mot skattebrott som rör t.ex. cigaretter som förs in från de nya medlemsländerna utan den uppgiften vilar exklusivt på polis och åklagare. möjligheter att ingripa straffrättsligt mot förflyttningar av t.ex. cigaretter från de nya medlemsländerna till har dock inte helt försvunnit. Genom att de nya medlemsländerna numer omfattas av cirkulationsdirektivet skall som redan nämnts förflyttningar av punkt- skattepliktiga varor därifrån till åtföljas av ledsagardokument och omfattas av säkerhet för skattens betalning. Dessa regler har genom- förts i svensk lagstiftning och straffsanktioneras genom brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor i LPK. När det gäller brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor har befogen- het att inleda och leda förundersökningar och befogenhet att använda straffprocessuella tvångsmedel i brottsutredningarna. har alltså fortfarande möjligheter att ingripa straffrättsligt mot illegal införsel av punktskattepliktiga varor, t.ex. cigaretter från de nya medlems- länderna, men inte på den grunden att det finns misstanke om att skatt undandragits. har stor kunskap om skatteundandraganden i trafiken från de nya medlemsländerna. Denna kunskap har skaffat sig genom brottsutredningar, spaning och annan underrättelseverksamhet samt via kontakter med utländska myndigheter. rätt att bedriva spaning och annan underrättelseverksamhet för att bekämpa brott är inte reglerad i författning utan anses följa av befogenheten att inleda förundersökning (prop. 1997/98:100 s. 68). Det innebär att endast har befogenhet att bedriva spaning och annan underrättelse- verksamhet för att kartlägga om brott har begåtts eller kan komma att begås i fråga om brott där har befogenhet att inleda för- undersökning. Att inte längre har rätt att inleda förunder- sökning om brott som rör skatteundandraganden i trafiken med de nya medlemsländerna innebär alltså också att inte längre får bedriva spaning och annan underrättelseverksamhet för att kartlägga denna kriminella verksamhet.