prop · GT0337 · 2005-10-25 00:00:00 — Beslut som rör ett insolvensförfarandes genomförande och slutförande, samt ackord, och som fattats av en domstol, vars beslut om att inleda förfarandet erkänns i enlighet med artikel 16, skall erkännas utan krav på ytterligare formaliteter. Sådana beslut skall verkställas i enlighet med artiklarna 3151, med undantag för artikel 34.2, i Brysselkonventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område, ändrad genom konventionerna om tillträde till den konven- tionen. Första stycket skall även gälla beslut som är direkt hänförliga till insolvensförfarandet och har nära samband härmed, även om de fattats av en annan domstol. Första stycket skall även gälla beslut som rör säkerhetsåtgärder som fattats efter det att en begäran om att ett insolvensförfarande skall inledas har framställts. 2.Andra beslut än de som avses i punkt 1 skall erkännas och verkställas i enlighet med den konvention som avses i första stycket, i den mån den är tillämplig. 3.Medlemsstaterna behöver inte erkänna eller verkställa ett beslut som avses i första stycket om det skulle innebära att den personliga friheten eller posthemligheten kränks. En medlemsstat får vägra att erkänna ett insolvensförfarande som har inletts i en annan medlemsstat eller vägra att verkställa beslut som fattats i samband med ett sådant förfarande, om verkningarna av ett sådant erkännande eller en sådan verkställighet skulle vara uppenbart oförenliga med grunderna för den statens rättsordning (ordre public), särskilt vad gäller statens grundläggande rättsprinciper och individens grundlags- enliga fri- och rättigheter. 4 Se uttalande om tillämpning av artiklarna 26 och 37 (EGT C 183, 30.6.2000, s. 1). Förutsättningar för att inleda ett förfarande Om ett förfarande enligt artikel 3.1 inletts av en domstol i en medlemsstat och detta förfarande erkänns i en annan medlemsstat (huvudförfarande), skall utan att frågan om gäldenärens insolvens prövas i denna andra stat ett sekundärt insolvensförfarande kunna inledas i denna medlemsstat, om någon domstol där är behörig enligt Detta förfarande måste vara ett förfarande som anges i bilaga B. Förfarandets verkan skall begränsas till de av gäldenärens tillgångar som finns inom denna andra medlemsstats territorium. Om inte annat föreskrivs i denna förordning skall lagen i den medlems- stat inom vars territorium sekundärförfarandet inleds vara tillämplig på Rätt att begära att ett förfarande inleds Rätt att begära att ett sekundärförfarande inleds har a) förvaltaren i huvudförfarandet, b) varje annan person eller myndighet som har rätt att begära att ett insolvensförfarande inleds enligt lagen i den medlemsstat inom vars territorium begäran framställs om att sekundärförfarandet skall När lagen i den medlemsstat där det begärts att ett sekundärförfarande skall inledas föreskriver att gäldenärens tillgångar skall räcka till för att täcka hela eller delar av förfarandekostnaderna, får domstolen begära att sökanden i förskott betalar för kostnaderna eller ställer tillräcklig säker- het för dessa. Skyldighet att samarbeta och lämna upplysningar Med de begränsningar som kan följa av sekretessbestämmelser är förvaltarna i huvud och sekundärförfarandena skyldiga att informera De skall delge varandra alla upplysningar som kan vara av värde för det andra förfarandet, särskilt upplysningar som rör hur långt anmälningsförfarandet fortskridit och alla åtgärder som syftar till att avsluta förfarandet. 2.Om inte annat följer av de bestämmelser som reglerar vart och ett av förfarandena, skall förvaltarna i huvud- och sekundärförfarandena samarbeta med varandra. 3.Förvaltaren i sekundärförfarandet skall ge förvaltaren i huvudförfarandet möjlighet att lämna förslag om avyttring eller användning av tillgångar som ingår i sekundärförfarandet. 1.Varje borgenär har rätt att anmäla sina fordringar i huvudförfarandet och i vilket sekundärförfarande som helst. 2.Förvaltarna i huvud- och sekundärförfarandena skall i de övriga förfarandena anmäla de fordringar som anmälts i det förfarande i vilket de utsetts, under förutsättning att detta är till fördel för borgenärerna i det förfarande de själva handhar; det gäller med förbehåll för borgenärernas rätt att motsätta sig det eller återkalla sin anmälan, när den tillämpliga rättsordningen tillåter det. 3.Förvaltaren i ett huvud- eller sekundärförfarande har rätt att delta i andra förfaranden på samma villkor som en borgenär, bland annat vad avser rätten att närvara vid borgenärssammanträden. Den domstol som har inlett ett sekundärförfarande skall på begäran av förvaltaren i huvudförfarandet helt eller delvis vilandeförklara sekundär- förfarandet, förutsatt att domstolen i sådant fall får begära att förvaltaren i huvudförfarandet vidtar lämpliga åtgärder för att säkerställa borge- närernas eller grupper av borgenärers intressen i sekundärförfarandet. En sådan begäran av förvaltaren i huvudförfarandet får avslås endast om den påtagligt saknar intresse för borgenärerna i huvudförfarandet. En vilande- förklaring får bestämmas upp . Vilandeförklaringen får förlängas. Den får förnyas för ytterligare perioder upp . Den domstol som avses i punkt 1 skall häva vilandeförklaringen på begäran av förvaltaren i huvudförfarandet. Självmant, på begäran av en borgenär eller av förvaltaren i sekundärförfarandet om vilandeförklaringen inte längre framstår som motiverad, varvid hänsyn särskilt skall tas till intresset hos borgenärerna i huvud- eller sekundärförfarandet. Åtgärder för att avsluta sekundärförfarandet Om den lag som är tillämplig på sekundärförfarandet tillåter att förfarandet avslutas utan likvidation genom en rekonstruktionsplan, ett ackord eller en liknande åtgärd, har förvaltaren i huvudförfarandet rätt att själv föreslå en sådan åtgärd. Ett beslut om att sekundärförfarandet skall avslutas genom åtgärd som anges i första stycket blir slutgiltigt först om förvaltaren i huvud- förfarandet samtycker till det. Saknas sådant samtycke kan beslutet dock bli slutgiltigt, om den föreslagna åtgärden inte påverkar det ekonomiska intresset hos borgenärerna i huvudförfarandet. 2.En sådan begränsning har borgenärernas rättigheter som härrör från en i punkt 1 avsedd åtgärd och som föreslås i ett sekundärförfarande, såsom ett betalningsanstånd eller en skuldnedsättning, har inte utan samtycke av alla berörda borgenärer någon verkan beträffande sådana gäldenärens tillgångar som inte omfattas av sekundärförfarandet. 3.Under den tid ett förfarande vilar på grund av beslut enligt artikel 33, kan endast förvaltaren i huvudförfarandet eller gäldenären med den förres samtycke begära att åtgärder enligt punkt 1 vidtas i sekundär- förfarandet; andra förslag om sådana åtgärder kan varken godtas eller underställas omröstning. Om, genom realisation av tillgångar, samtliga fordringar i sekundär- förfarandet kan betalas, skall förvaltaren i detta förfarande genast överföra överskottet till förvaltaren i huvudförfarandet. Efterföljande inledning av huvudförfarandet Om ett förfarande enligt artikel 3.1 inleds efter det att ett förfarande enligt artikel 3.2 har inletts i en annan medlemsstat, skall artiklarna 31 35 tillämpas på det först inledda förfarandet i den mån det förfarandets förlopp tillåter detta. Omvandling av det först inledda förfarandet Förvaltaren i huvudförfarandet får begära att ett förfarande enligt bilaga A som har inletts tidigare i en annan medlemsstat skall omvandlas till ett 5 Se uttalande om tillämpning av artiklarna 26 och 37 (EGT C 183, 30.6.2000, s. 1). likvidationsförfarande om det är i borgenärernas i huvudförfarandet Den domstol som är behörig enligt artikel 3.2 skall besluta om omvandling till något av de förfaranden som anges i bilaga B. Om en domstol i en medlemsstat behörig enligt artikel 3.1 interimistiskt utser en förvaltare i syfte att säkra gäldenärens tillgångar, är den interimistiskt utsedde förvaltaren behörig att begära att åtgärder vidtas för att skydda eller säkra gäldenärens tillgångar vilka finns i en annan medlemsstat, enligt den statens rättsordning, för tiden från det att begäran om att ett insolvensförfarande skall inledas har framställts fram till des att beslut om att inleda ett förfarande har fattats. UPPLYSNINGAR TILL BORGENÄRER OCH OM HUR ANSPRÅK Rätt att anmäla fordringar Varje borgenär inklusive skattemyndighet eller socialförsäkringsorgan i medlemsstaterna som har sin hemvist eller sitt säte i en annan medlemsstat än inledningsstaten, har rätt att skriftligen anmäla sina fordringar i insolvensförfarandet. Skyldighet att underrätta borgenärer 1.När ett insolvensförfarande har inletts i en medlemsstat skall den behöriga domstolen eller den förvaltare som domstolen utsett underrätta kända borgenärer med hemvist eller säte i andra medlems- stater om detta. 2.Underrättelsen, vilken skall sändas till var och en av dessa borgenärer, skall innehålla upplysningar om vilka tidsfrister som gäller och följden av att dessa tidsfrister inte iakttas, den myndighet eller det organ hos vilka fordringar skall anmälas och vad som gäller i övrigt. Underrättelsen skall också ange om borgenärer som har fordringar förenade med förmåns- eller säkerhetsrätt behöver anmäla sina fordringar. Innehållet i en anmälan av fordran En borgenär skall översända en kopia av underlag, i den mån sådant finns, samt ange kravets art, datum för dess uppkomst och dess belopp, och om han gör gällande förmånsrätt, säkerhetsrätt eller återtagande- förbehåll, samt i vilken egendom den åberopade rätten gäller. 1.Underrättelsen enligt artikel 40 skall tillhandahållas på det officiella eller ett av de officiella språken i inledningsstaten. En blankett med titeln att anmäla fordran. Tidsfrister att iaktta angivet på samtliga Europeiska unionens institutioners officiella språk skall användas. 2.Varje borgenär med hemvist eller säte i en annan medlemsstat än inledningsstaten har rätt att anmäla sin fordran på det officiella eller något av de officiella språken i den staten. I sådant fall skall dock på anmälan anges Anmälan av fordran på det eller något av de officiella språken i inledningsstaten. Dessutom kan det krävas att borgenären tillhandahåller en översättning till det officiella språket eller ett av de officiella språken i den stat där förfarandet har inletts. Bestämmelserna i denna förordning gäller enbart för insolvens- förfaranden som har inletts efter det att förordningen har trätt i kraft. Rättshandlingar som gäldenären har företagit skall regleras av den lag som var tillämplig på rättshandlingen när den företogs. När denna förordning har trätt i kraft ersätter den i förhållandena mellan medlemsstaterna, vad gäller de frågor den omfattar, bl.a. följande konventioner som har ingåtts mellan två eller flera medlemsstater. a)Konventionen mellan och om domstolars be- hörighet samt erkännande och verkställighet av domar, skiljedomar och officiella handlingar undertecknad i . b) Konventionen (med tilläggsprotokoll av ) mellan och om konkurs, ackord och betalningsinställelse c)Konventionen mellan och om konkurs samt om domstolars territoriella behörighet samt erkännande och verk- ställighet av domar, skiljedomar och officiella handlingar under- tecknad i d)Traktaten mellan och om konkurs och ackord undertecknad i . e)Konventionen mellan och om erkännande och verkställighet av konkursbeslut undertecknad i f)Konventionen mellan och om verkställighet av domar åpå det civil och handelsrättsliga området undertecknad i . g)Konventionen mellan och om konkurs och ackord undertecknad i . h)Konventionen mellan och om ömsesidigt erkännande och verkställighet av domar och andra exekutionstitlar på det civil och handelsrättsliga området undertecknad i . i)Konventionen samt dess protokoll, mellan och om ömsesidig verkställighet av domar på det civil- och handelsrättslig området undertecknad i . j)Konventionen mellan , , , och angående konkurs undertecknad i . k)Den europeiska konventionen om vissa internationella aspekter rörande konkurser undertecknad i . 2.De konventioner som anges i punkt 1 skall tillämpas på frågor som avser förfaranden som har inletts innan denna förordning har trätt i kraft. 3.Denna förordning är inte tillämplig a)i en medlemsstat i den utsträckning den är oförenlig med för- pliktelser som uppstår i samband med konkurs och som härrör från en konvention som medlemsstaten före ikraftträdande av denna förordning har slutit med ett eller flera tredje länder. b)I och i den utsträckning den är oförenlig med förpliktelser som uppstår i samband med konkurs och likvidation av insolventa bolag och som härrör från överenskom- melser inom ramen för samväldet vilka föreligger när denna förord- ning träder i kraft. Rådet får fatta beslut med kvalificerad majoritet på initiativ av en av sina medlemmar eller på förslag från kommissionen, om ändring av bilagorna. Kommissionen skall och därefter, till , rådet och Ekonomiska och sociala kommittén, lägga fram en rapport om tillämpningen av denna förordning. vid behov åtföljas av förslag till ändringar av denna förordning. Denna förordning träder i kraft . Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Insolvensförfaranden som anges i artikel 2 a Het faillissement/La faillite Het gerechtelijk akkoord/Le concordat judiciaire De collectieve schuldenregeling/Le règlement collectif de dettes Η pροsωρινη΄ dιaχeι΄ριsη etaιρι΄aς. Η dιοι΄κηsη κaι η dιaχeι΄ριsη tων pιstωtω΄ν Η υpaγωγη΄ epιχeι΄ρηsης υpο΄ epι΄tροpο µe sκοpο΄tη sυ΄νaψη Redressement judiciaire avec nomination d´un administrateur Compulsory winding up by the Court The administration in bankruptcy of the estate of persons dying insolvent Creditors´ voluntary winding up (with confirmation of a Court) Arrangements under the control of the Court which involve the vesting of all or part of the property of the debtor in the OfficialAssignee for realisation and distribution Concordat préventif de faillite (par abandon d´actif) Régime spécial de liquidation du notariat De surseance van betaling De schuldsaneringsregeling natuurlijke personen O processo de faléncia Os processos especiais de recuperacao de empresa, ou seja: Winding up by or subject to the supervision of the court Creditors´ voluntary winding up (with confirmation by the court) Voluntary arrangements under insolvency legislation Insolvensförfaranden som anges i artikel 2 c Het faillissement/La faillite Suspensión de pagos basada en la insolvencia definitiva Compulsory winding up by the Court The administration in bankruptcy of the estate of persons dying insolvent Winding up in bankruptcy of partnerships Creditors´ voluntary winding up (with conformation of a Court) Régime spécial de liquidation du notariat De schuldsaneringsregeling natuurlijke personen O processo de faléncia Winding up by or subject to the supervision of the court Creditors´ voluntary winding up (with confirmation by the court) Förvaltare som anges i artikel 2 b De curator/Le curateur De commissaris inzake opschorting/Le commissaire au sursis De schuldbemiddelaar/Le médiateur de dettes Sachwalter (nach der Vergleichsordnung) Sachwalter (nach der Insolvenzordnung) Ο pροsωρινο΄ς dιaχeιριstη΄ς. Η dιοικου΄sa epιtροpη΄ tων pιstωtω΄ν Commissaire à l´exécution de plan Le conseil de gérance de la section d´assainissement du notariat De curator in het faillissement De bewindvoerder in de surseance van betaling De bewnidvoerder in de schuldsaneringsregeling natuurlijke personen Supervisor of a voluntary arrangement och rådets direktiv /17/EG av om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag och rådets direktiv /17/EG av om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 47.2 och artikel 55 i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande2, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget3, och av följande skäl: (1) Rådets första direktiv /239/EEG av om samord- ning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring,4 kompletterat genom direktiv /49/EEG,5 och rådets första direktiv /267/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse,6 kompletterat genom direktiv /96/EEG,7 föreskriver att tillsynsmyn- digheten i hemlandet skall utfärda en enda auktorisation för försäkrings- företaget. Den enda auktorisationen tillåter försäkringsföretaget att driva verksamhet inom gemenskapen genom etablering eller fritt tillhanda- hållande av tjänster utan ytterligare auktorisation från värdlandet och under tillsyn av enbart hemlandets tillsynsmyndigheter. 1EGT C 71, , s. 5 och EGT C 253, 6.10.1989, s. 3. 2EGT C 319, 30.11.1987, s. 10. 3Europaparlamentets yttrande av (EGT C 96, , s. 99), bekräftat , rådets gemensamma ståndpunkt av (EGT C 344, 1.12.2000, s. 23) och beslut av . 4EGT L 228, , s. 3. Direktivet senast ändrat genom och rådets direktiv /26/EG (EGT L 168, , s. 7). 5Rådets direktiv /49/EEG av om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv /239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring) (EGT L 228, , s. 1). 6EGT L 63, , s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv /26/EG. 7Rådets direktiv /96/EEG av om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livförsäkring och om ändring av direktiven /267/EEG och 90/619/EEG (tredje livförsäkringsdirektivet) (EGT L 360, 9.12.1992, s. 1). (2) De försäkringsdirektiv som föreskriver en enda auktorisation som är giltig för försäkringsföretag inom hela gemenskapen innehåller inte bestämmelser om samordning vid likvidationsförfaranden. företag samt andra finansiella institut undantas uttryckligen från tillämp- ningsområdet för rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av 2000 om insolvensförfaranden8. För att den inre marknaden skall fungera väl och för att borgenärerna skall ges ett fullgott skydd är det av intresse att samordnade bestämmelser om likvidationsförfaranden för försäk- ringsföretag införs på gemenskapsnivå. (3)Samordnade bestämmelser bör också införas för att säkerställa full effekt inom hela gemenskapen av de rekonstruktionsåtgärder som beslutas av de behöriga myndigheterna i en medlemsstat och som syftar till att bevara eller återställa ett försäkringsföretags finansiella soliditet och i största möjliga utsträckning förhindra ett likvidationsförfarande. De rekonstruktionsåtgärder som omfattas av detta direktiv är sådana som påverkar redan befintliga rättigheter som innehas av andra parter än själva försäkringsföretaget. De åtgärder som föreskrivs i artikel 20 i direktiv /239/EEG och i artikel 24 i direktiv /267/EEG bör omfattas av detta direktivs tillämpningsområde under förutsättning att de överens- stämmer med villkoren i definitionen av rekonstruktionsåtgärder. (4)Detta direktivs tillämpningsområde omfattar hela gemenskapen och därmed försäkringsföretag enligt definitionen i direktiven /239/EEG och 79/267/EEG som har sitt huvudkontor i gemenskapen, filialer i gemenskapen till försäkringsföretag som har sitt huvudkontor i tredje land och borgenärer bosatta i gemenskapen. Detta direktiv bör inte reglera rekonstruktionsåtgärdernas och likvidationsförfarandenas verk- ningar gentemot tredje land. (5)Detta direktiv bör avse likvidationsförfaranden, oavsett om förfaran- det baseras på insolvens eller ej, eller om det är frivilligt eller obliga- toriskt. Det bör tillämpas på kollektiva förfaranden enligt hemlandets lagstiftning i enlighet med artikel 9 vilka omfattar avyttring av ett försäkringsföretags tillgångar och fördelning av behållningen. Likvida- tionsförfaranden som inte baseras på insolvens men som för försäkrings- fordringar inbegriper en prioritetsordning i enlighet med artikel 10 bör också omfattas av detta direktiv. Fordringar på försäkringsföretaget som härrör från arbetstagares anställningsavtal eller anställningsförhållanden bör genom övertagande av rättigheter (subrogation) kunna gå över till ett nationellt lönegarantisystem. Fordringar som övertagits på detta sätt bör åtnjuta den behandling som bestäms av hemlandets lag (lex concursus) i enlighet med principerna i detta direktiv. Bestämmelserna i detta direktiv bör tillämpas på de olika fallen av likvidationsförfaranden i tillämplig utsträckning. (6)Att rekonstruktionsåtgärder har vidtagits hindrar inte att likvidations- förfaranden inleds. Likvidationsförfaranden kan inledas när rekonstruk- tionsåtgärder inte har vidtagits eller efter att rekonstruktionsåtgärder 8 EGT L 160, 30.6.2000, s. 1. vidtagits och de kan avslutas genom förlikning eller genom liknande åtgärder, inklusive rekonstruktionsåtgärder. (7)I enlighet med de befintliga principerna för insolvens bör det i definitionen av filial tas hänsyn till att försäkringsföretaget är en enda juridisk person. Hemlandets lag bör avgöra hur tillgångar och skulder, som innehas av oberoende personer som har ständig behörighet att agera för försäkringsföretaget som försäkringsombud, bör behandlas vid likvidationen av försäkringsföretaget. (8)Det bör göras en åtskillnad mellan myndigheter som är behöriga i fråga om rekonstruktionsåtgärder och likvidationsförfaranden samt tillsynsmyndigheter för försäkringsföretagen. De behöriga myndigheter- na får vara administrativa eller rättsliga myndigheter beroende på medlemsstatens lagstiftning. Detta direktiv avser inte att harmonisera nationell lagstiftning om fördelning av behörighet mellan dessa myndig- heter. (9)Detta direktiv syftar inte till att harmonisera nationell lagstiftning avseende rekonstruktionsåtgärder och likvidationsförfaranden men har som mål att säkerställa ett ömsesidigt erkännande av medlemsstaternas rekonstruktionsåtgärder och likvidationslagstiftning gällande försäkrings- företag samt det nödvändiga samarbetet. Ett sådant ömsesidigt erkännan- de genomförs med detta direktiv genom principerna om enhet, universa- litet, samordning, offentlighet, likvärdig behandling och skydd av försäkringsborgenärer. (10)Endast de behöriga myndigheterna i hemlandet bör vara behöriga att besluta om likvidationsförfaranden när det gäller försäkringsföretag (enhetsprincipen). Dessa förfaranden bör få verkan i gemenskapen som helhet och bör erkännas av alla medlemsstater. Alla tillgångar och skulder i försäkringsföretaget bör i normala fall omfattas av likvidations- förfarandet (universalitetsprincipen). (11)Hemlandets lag bör reglera beslut om likvidation av försäkrings- företag, likvidationsförfarandena i sig och deras verkningar, såväl materiella som processuella, på berörda personer och rättsliga förhållan- den, om inte annat föreskrivs i detta direktiv. Alla förutsättningar för att inleda, genomföra och slutföra ett likvidationsförfarande bör i normala fall därför regleras av hemlandets lag. I syfte att underlätta tillämpningen av detta direktiv bör det innehålla en icke uttömmande förteckning över aspekter som särskilt omfattas av den allmänna principen om hemlandets lag. (12)Tillsynsmyndigheterna i hemlandet och i alla övriga medlemsstater bör informeras om att likvidationsförfaranden inletts (sam- ordningsprincipen). (13)Det är av yttersta vikt att försäkrade, försäkringstagare, förmåns- tagare samt skadelidande som har rätt att rikta fordringsanspråk direkt mot försäkringsföretaget som härrör från försäkringsverksamhet skyddas