prop · GS0362 · 2005-03-01 00:00:00 — El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer med re- geringens. Remissinstanserna: Nova Naturgas har anfört att utredningens före- slagna regler om särredovisning inte uppfyller kraven i direktivet. Om utredningen avser att även distributionsverksamhet skall särredovisas, har detta inte kommit till uttryck i förslaget. Ett förtydligande bör göras mot bakgrund av att utredningen i vissa fall gjort åtskillnad mellan be- greppen överföring och distribution, men i vissa andra fall använt be- greppet överföring som en samlingsbeteckning för såväl överföring som distribution. Skälen för regeringens förslag: I naturgasmarknadsdirektivets artikel 18.3 anges hur särredovisningen skall ske i naturgasföretag. Enligt be- stämmelserna skall naturgasföretag i sin interna bokföring särredovisa verksamhetsgrenarna överföring, distribution, kondenserad naturgas och lagring så som de skulle behöva göra om verksamheterna drevs av sepa- rata företag. Naturgasföretag skall också genom en sammanställd redo- visning redovisa andra gasverksamheter utan samband med överföring, distribution, kondenserad naturgas och lagring. Fram till skall naturgasföretag även särredovisa leveranserna till berättigade kun- der och leveranserna till icke-berättigade kunder. Vid behov skall natur- gasföretagen upprätta en sammanställd redovisning för annan verksamhet utanför gassektorn. Den interna bokföringen skall omfatta en balansräk- ning och en resultaträkning för varje verksamhetsgren. Av 4 kap. 1 § naturgaslagen framgår att verksamhet som rör överföring av naturgas och lagring av naturgas för annans räkning skall redovisas ekonomiskt var för sig. Redovisning av överföringstariff som omfattas av samma transporttariff skall ske samlat. Vidare får regeringen eller den myndighet som regeringen utser meddela ytterligare föreskrifter om redovisning av verksamhet som rör överföring av naturgas och lagring av naturgas för annans räkning. Överföring av gas på transmissionsledningar och överföring på distri- butionsledningar skall, enligt artikel 18.3 i direktivet, redovisas skilda från varandra. Med överföring av naturgas avses överföring av naturgas för annans räkning genom såväl transmissions- som distributionsled- ningar. En juridisk person som bedriver överföring av naturgas eller är innehavare av en lagringsanläggning eller en förgasningsanläggning får inte bedriva handel med naturgas. Detta medför att all överföring av naturgas respektive lagring av naturgas och inmatning i en förgasnings- anläggning kommer att ske för annans räkning. För att uppfylla kraven i naturgasmarknadsdirektivet bör bestämmel- serna i naturgaslagstiftningen utvidgas och förtydligas så att det klart framgår att verksamhetsgrenarna överföring av naturgas på transmis- sions- och distributionsledningar, kondenserad naturgas och lagring eko- nomiskt skall redovisas var för sig. Regeringens bemyndigande att med- dela närmare föreskrifter om redovisning och revision bör utvidgas till att också omfattar det utvidgade redovisningskravet. Regeringens förslag innebär att all överföring av naturgas i fortsätt- ningen alltid kommer att ske för annans räkning. Detta blir följden av det i avsnitt 20 föreslagna kravet på juridisk åtskillnad. Vidare skall en innehavare av naturgasledning vara skyldig att överföra naturgas på Denna överföringsskyldighet gäller även gentemot icke- Detta medför att alla kunder kommer att ha en separat tariff för överföring av naturgas. Genom detta kommer redan före att ha uppnått syftet med det krav på redo- visning av leveranser till icke-berättigade kunder som naturgasmarknads- direktivet kräver. Regeringen anser därför att det inte finns behov av att särkilt införa bestämmelser om redovisning av leveranser till icke- berättigade kunder fram till och med . 23 Tillträde till förgasningsanläggning Regeringens förslag: Den som innehar en koncessionspliktig förgas- ningsanläggning är skyldig att på skäliga villkor låta kunder mata in och ta ut naturgas ur anläggningen. Skyldighet föreligger inte om anläggningen saknar kapacitet för den begärda inmatningen eller om det i övrigt finns särskilda skäl emot. Villkoren för tillträde till förgasningsanläggning regleras. Tariffer för inmatning till en förgasningsanläggning skall vara skäliga, objek- tiva och icke-diskriminerande. El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer med re- geringens. Remissinstanserna: har tillstyrkt förslaget om inmatningsskyldighet och konstaterat att tillsynsmyndigheten endast kan tillämpa lagens grundprinciper på de enskilda företagens tariffer i efter- hand, genom tillsyn på myndighetens initiativ eller som tvistlösning efter ett klagomål. och , som har en annan uppfattning om hur tillträde skall begränsas vid kapacitetsbrist, har anfört att de berättigade kunderna vid kapacitetsbrist kan nekas in- eller utmatning. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 18 i naturgasmarknads- direktivet skall medlemsstaterna se till att det införs en ordning för tredje parts tillträde till bl.a. förgasningsanläggningar grundad på offentlig- gjorda tariffer. Naturgaslagen innehåller inga bestämmelser om förgasningsanlägg- ningar. I finns inte heller några sådana anläggningar, varför det i princip inte behöver införas bestämmelser om detta i naturgaslagen. Som framgått av avsnitt 14 anser dock regeringen att naturgaslagens tillämpningsområde bör omfatta kondenserad naturgas. Med hänsyn till detta blir det nödvändigt att införa bestämmelser om tillträde till förgas- ningsanläggningar för att uppfylla kraven i direktivet. Rätt till tillträde bör inte föreligga om det finns särskilda skäl emot. I denna fråga bör främst beaktas om det finns ledig kapacitet i anlägg- ningen. I en sådan situation bör de som redan har avtal med anläggning- ens innehavare ha företräde. En innehavare av förgasningsanläggning, som ingår i ett företag eller koncern som handlar med naturgas, får inte positivt särbehandla sig själv. Det är således inte tillåtet att t.ex. avvisa kunder med hänvisning till egna framtida behov, men man kan inte kräva att den egna användningen skall inskränkas för att frigöra kapacitet åt andra. Det kan vara skäligt att vägra tillträde om den kondenserade naturga- sen inte uppfyller vissa minimikrav på kvalitet eller om ett fraktfartyg inte uppfyller tekniska krav och gällande säkerhetskrav. Det kan även vara skäligt att vägra tillträde t.ex. till någon som inte följt avtal eller om det kan förväntas att det blir svårt att få betalt. I vissa lägen kan det vara aktuellt att kräva garantier eller säkerhet för tillträde. För att säkerställa att villkoren för inmatning till en förgasningsan- läggning är skäliga och icke-diskriminerande bör det införas en bestäm- melse som reglerar tarifferna. Att i detalj utforma reglerna för tariffer har tidigare, såväl i den svenska naturgaslagstiftningen som i den svenska ellagstiftningen, ansetts vara en fråga för företagen. Denna ordning bör även gälla tariffer för inmatning till en anläggning för kondenserad naturgas. Tarifferna blir sedan föremål för tillsyn av . 24Offentliggörande av regler och villkor för inmatning till och uttag från en förgasnings- anläggning Regeringens förslag: Den som innehar en koncessionspliktig förgas- ningsanläggning skall offentliggöra sina villkor för inmatning till och uttag från anläggningen. Närmare föreskrifter om offentliggörande av villkor för inmatning och uttag får meddelas av regeringen eller till- synsmyndigheten. El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer med re- geringens. Remissinstanserna har inte kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 18. 1 i naturgasmark- nadsdirektivet skall medlemsstaterna se till att det införs en ordning för tredje parts tillträde till bl.a. förgasningsanläggningar grundad på offent- liggjorda tariffer, som skall gälla för alla berättigade kunder. I avsnitt 23 föreslår regeringen att det i naturgaslagstiftningen införs en ordning för tredje parts tillträde till förgasningsanläggningar. Eftersom naturgaslagen ännu inte har en sådan ordning finns inte heller någon fö- reskrift om skyldighet att offentliggöra villkoren för inmatning till och uttag från förgasningsanläggningar. Det bör därför införas en sådan skyl- dighet. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndig- heten bör få meddela föreskrifter om detta offentliggörande. 25 Tillträde till lager Regeringens förslag: Den som innehar en lagringsanläggning eller en transmissionsledning är skyldig att på skäliga villkor låta kunder mata in naturgas i lagret och ta ut naturgas från lagret. Skyldighet att lagra naturgas gäller inte om anläggningen eller ledningen saknar kapacitet för den begärda inmatningen eller om det annars finns särskilda skäl. I naturgaslagstiftningen införs en ny definition som innebär att med lagringsanläggning avses en anläggning för lagring av naturgas om anläggningen är ansluten till en naturgasledning som används för överföring av naturgas. Villkoren för lagring av naturgas regleras. Tariffer för lagring av naturgas skall vara skäliga, objektiva och icke-diskriminerande. El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer med re- geringens. Remissinstanserna: har tillstyrkt utredningens förslag om inmatningsskyldighet och påpekat att förslaget innebär att tillsyn av enskilda företags lagertariffer åtminstone inledningsvis måste ske i efterhand då det inte finns någon praxis gällande lagringstariffer på naturgasanläggningar. har anfört att de två typerna av lager som omfattas av den föreslagna nya definitionen i praktiken hante- ras helt olika och att det krävs olika regleringar för dessa. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 19.1 naturgasmark- nadsdirektivet får medlemsstaterna för organiseringen av tillträdet till naturgaslager, inklusive lagring av gas i rörledning, välja att organisera tillträdet mellan två olika förfaranden förhandlat tillträde eller reglerat tillträde. Naturgas kan antingen lagras i en särskild lagringsanläggning eller i en överföringsledning, s.k. line-pack. I båda fallen träffar innehavaren av naturgas avtal med innehavare av lager respektive överföringsledning om att en viss kapacitet av lagret eller ledningen skall användas för att lagra en viss mängd naturgas. Naturgaslagen innehåller inga bestämmelser om tillträde till lager. För att uppfylla kraven i direktivet måste därför sådana bestämmelser införas. Vid avregleringen av el- och naturgasmarknaderna har den svenska el- och naturgaslagstiftningen genomgående tillämpat ett reglerat tillträde. Ett reglerat tillträde föreskrivs också i både el- och naturgasmarknads- direktiven i alla andra avseenden utom tillträde till lager. Mot denna bak- grund anser regeringen att övervägande skäl talar för att ett förfarande med reglerat tillträde även skall väljas avseende tillträde till lager. Det bör därför införas en sådan skyldighet. Skyldigheten omfattar såväl en- skilda lagringsanläggningar som lagring i transmissionsledningar. En ny definition bör införas beträffande särskilda lagringsanläggningar. Rätt till tillträde bör inte föreligga om det finns särskilda skäl emot. I denna fråga bör främst beaktas om det finns ledig kapacitet i lagret. Be- träffande lagring i transmissionsledning bör noteras att frågan om ledig kapacitet är beroende av aktuell driftsituation. Om en situation med kapacitetsbrist uppkommer bör de som redan har avtal om lagring ha företräde. En innehavare av lager som ingår i ett företag eller koncern som handlar med naturgas får inte särbehandla sig själv. inte tillåtet att t.ex. avvisa kunder med hänvisning till egna framtida behov. Däremot kan det inte krävas att lagerinnehavaren skall inskränka egen användning för att frigöra kapacitet åt andra. Det kan också vara skäligt att vägra tillträde t.ex. till någon som inte följt avtal eller om det kan förväntas att det blir svårt att få betalt. I vissa lägen kan det bli aktuellt att kräva garantier eller säkerhet för tillträde. För att säkerställa att villkoren för inmatning till naturgaslager är skä- liga, objektiva och icke-diskriminerande bör det införas en bestämmelse som reglerar tarifferna. Att i detalj utforma reglerna för tariffer har tidi- gare, såväl i den svenska naturgaslagstiftningen som i den svenska ellag- stiftningen, ansetts vara en fråga för företagen. Denna ordning bör även gälla tariffer för inmatning till naturgaslager. Genom detta bedömer regeringen att aktörerna själva kan beakta att det är fråga om två olika typer av lager. De av företagen satta tarifferna kommer också att vara föremål för tillsyn av . 26Offentliggörande av villkor för lagring av naturgas Regeringens förslag: Den som bedriver lagring av naturgas skall offentliggöra sina villkor för lagring. Närmare föreskrifter om offent- liggörande av villkor för lagring av naturgas får meddelas av reger- ingen eller tillsynsmyndigheten. El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer med re- geringens. Remissinstanserna har inte kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: Naturgasmarknadsdirektivet ger medlemsstaterna möjlighet att välja att organisera tillträdet till naturgas- lager mellan två olika förfaranden förhandlat tillträde eller reglerat till- träde. Eftersom det inte finns någon skyldighet för medlemsstaterna att ha ett reglerat tillträde finns inte heller något krav på att innehavare av naturgaslager skall vara skyldig att offentliggöra villkoren för lagring av naturgas. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndig- heten bör få meddela föreskrifter om detta offentliggörande. Som framgått i avsnitt 25 anser regeringen att det bör införas en ord- ning med reglerat tillträde till lager. I den nuvarande naturgaslagstift- ningen finns en skyldighet att offentliggöra villkor för transport av natur- gas. Enligt naturgasmarknadsdirektivet krävs därutöver offentliggörande av regler och villkor för balansering av naturgassystemet samt villkor för inmatning till och uttag från anläggningar för kondenserad naturgas. Där- för bör det även införas en skyldighet att offentliggöra villkor för lagring av naturgas. I den mån lagring i transmissionsledningar kan tillhanda- hållas som en separat tjänst, gäller skyldigheten även för denna typ av lagring. 27Undantag för större naturgasinfrastruktur- projekt Regeringens förslag: Vid investeringar i större nya naturgasinfra- strukturprojekt, inklusive väsentliga kapacitetsökningar i befintliga infrastrukturer, kan undantag medges från naturgaslagstiftningens be- stämmelser om juridisk och personell åtskillnad, om anslutning av naturgasledning, om överföring av naturgas, om mätning och rappor- tering av överförd naturgas, om anskaffande av energi, om övervak- ningsplan, om lagring av naturgas, om tillträde till förgasningsanlägg- ningar, om anslutningsavgifter och tariffer samt om övergripande systemansvar och balansansvar (3 kap. 2, 5, 6, 8 och 9 §§, 4 kap. 2, 5 och 6 §§ samt 67 kap. i den föreslagna nya naturgaslagen). Ett ärende om undantag bereds av tillsynsmyndigheten som med ett eget yttrande överlämnar ärendet till regeringen för beslut. Ett beslut om undantag skall anmälas till Europeiska gemenskapernas kommission. Beslutet skall villkoras av att det inte ändras av kommissionen. El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer med re- geringens. Remissinstanserna: har tillstyrkt förslaget. Natur- vårdsverket har ställt sig negativt till undantagsmöjligheten och anfört att ett underlättande av naturgasutbyggnad bidrar till att samhället bygger sig fast i ett fossilt system, vilket försvårar omställningen till ett hållbart samhälle. har anfört att undantag inte bör kunna beviljas än och att denna begränsning skall införas i lagstiftningen. Skälen för regeringens förslag: Stora nya investeringar i naturgas- infrastruktur riskerar att bli olönsamma på en helt konkurrensutsatt marknad. För att uppmuntra att sådana nya investeringar ändå kommer till stånd innehåller naturgasmarknadsdirektivet ett undantag från reg- lerna om marknadsöppning i den infrastruktur som omfattas av invester- ingen. För att inte förhindra nya investeringar i det svenska naturgas- systemet bör denna möjlighet finnas. Bestämmelser om detta bör därför införas. I likhet med vad som gäller för beviljande av koncession för naturgas- ledningar och naturgaslager samt i enlighet med förslaget om anlägg- ningar för kondenserad naturgas, bör regeringen pröva frågor om un- dantag. Enligt bestämmelserna i direktivets artikel 22 punkterna 1 och 2 får väsentliga kapacitetsökningar, i befintliga infrastrukturer och större nya naturgasinfrastrukturprojekt, t.ex. sammanlänkningar mellan medlems- stater, anläggningar för kondenserad naturgas eller naturgaslager, på be- gäran undantas från bestämmelserna i artikel 18 (tillträde för tredje part till överförings- och distributionssystem samt anläggning för kondense- rad naturgas) artikel 19 (tillträde till naturgaslager) artikel 20 (tillträde till tidigare led i rörledningsnätet) och artikel 25 punkterna 2, 3 och 4 (till- synsmyndigheternas uppgifter och befogenheter). Av direktivet framgår att undantag får beviljas om följande villkor är uppfyllda: Investeringen måste stärka konkurrensen vad gäller gasförsörjning och försörjningstrygghet. Den risknivå som är förenad med investeringen är sådan att inve- steringen inte skulle bli av om undantag inte beviljades. Infrastrukturen måste ägas av en fysisk eller juridisk person som åt- minstone i juridisk form är skild från de systemansvariga inom vilkas system infrastrukturen kommer att byggas upp. Avgifter tas ut av användare av denna infrastruktur. Undantaget kommer inte att skada konkurrensen eller en effektivt fungerande inre marknad för gas eller hindra det reglerade system till vilken infrastrukturen är kopplad från att fungera effektivt. Av artikel 22.3 framgår att tillsynsmyndigheten, från fall till fall, får besluta om ett undantag. Medlemsstaterna kan också införa ett system för beslut om undantag som innebär att tillsynsmyndigheten överlämnar ett yttrande i frågan till den behöriga myndigheten (t.ex. regeringen) som sedan fattar det formella beslutet. I ett sådant fall skall tillsynsmyndig- hetens yttrande offentliggöras tillsammans med beslutet. I samband med att ett beslut om undantag fattas skall också ställning tas till om undantaget skall gälla hela eller delar av den nya infrastruktu- ren, respektive den väsentligt utökade befintliga infrastrukturen. Hänsyn skall också tas till om undantaget skall förenas med villkor och regler eller mekanismer för hantering av tilldelning av befintlig kapacitet, under förutsättning att dessa villkor eller regler inte hindrar genomförandet av långsiktiga kontrakt. Enligt artikel 22.4 skall ett beslut om undantag anmälas till Europeiska gemenskapernas kommission. Senast efter mot- tagandet av en anmälan får kommissionen kräva att den berörda till- synsmyndigheten eller medlemsstaten ändrar eller återkallar beslutet att bevilja ett undantag. Denna tid kan förlängas med under vilken kommissionen skaffar ytterligare upplysningar. Regeringens förslag: skall samtliga icke-hushållskunder vara berättigade kunder och skall samtliga kunder vara berättigade. El- och gasmarknadsutredningens förslag anger i likhet med natur- gasmarknadsdirektivet som den tidpunkt då samtliga icke-hushållskunder skall vara berättigade kunder. Remissinstanserna: har inte haft någon invänd- ning mot förslaget att den svenska naturgasmarknaden inte skall forceras utöver vad direktivet kräver. Övriga remissinstanser har avstått från att kommentera förslaget. Skälen för regeringens förslag: skall samtliga icke-hushållskunder vara berättigade kunder enligt naturgas- marknadsdirektivet. Med icke-hushållskunder avses kunder som köper naturgas som inte är avsedd för egen hushållsförbrukning. av berättigade kunder i naturgaslagstiftningen bör därför ändras så att med berättigade kunder avses samtliga icke-hushållskunder. Ändringen bör ske vilket är det datum då den föreslagna nya naturgaslagen tidigast kan träda i kraft. skall samtliga kunder vara berättigade kunder enligt naturgasmarknadsdirektivet. I frågan om det finns skäl att öppna naturgasmarknaden tidigare än vad som krävs enligt naturgas- marknadsdirektivet har regeringen i propositionen Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning (prop. 2001/02:143) s. 83, bl.a. anfört att om öppnar sin naturgasmarknad tidigare än vad som krävs enligt direktivet, medan andra länder i vår närhet inte gör det, innebär det konkurrensnackdelar för svenska företag. Vidare har innehavaren av stamledningen, genom olika avtal, en monopolliknande situation både vad gäller inköp av gas i och vad gäller trans- porten av gas genom det danska nätet. Avtalen löper ut , 2006 respektive 2010. Innehavaren av stamledningen är också distributör på den svenska naturgasmarknaden och har på grund av den beskrivna situationen en starkare ställning än övriga distributörer. Så länge denna situation består leder en snabbare öppning av naturgasmarknaden än vad som krävs enligt direktivet till att marknadsställningen för innehavaren av stamledningen ytterligare stärks. Många distributionsföretag är bundna av take-or-pay-kontrakt som löper ut . Om marknaden öppnas tidigare än vad som krävs medför det en konkur- rensnackdel för de företag som är bundna av take-or-pay-kontrakt. Regeringen bedömde att de omständigheter som talade emot en mark- nadsöppning vägde så tungt att någon tidigare marknadsöppning inte borde genomföras. Det har inte kommit fram något som medför en annan analys. Därför bör marknaden öppnas för samtliga kunder . Regeringens förslag: Den bestämmelse avskaffas som innebär att ett naturgasföretag som får, eller kan antas få, allvarliga eller ekonomiska och finansiella svårigheter på grund av långsiktiga åtaganden som har godkänts i ett eller flera avtal om köp av naturgas, kan ansöka hos regeringen om ett tillfälligt undantag från skyldigheten att överföra naturgas. El- och gasmarknadsutredningen har inte föreslagit något i denna del. Remissinstanserna har inte lämnat några synpunkter i denna del. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 21 i naturgasmarknads- direktivet får naturgasföretag vägra tillträde till systemet om ett tillträde skulle ge upphov till allvarliga ekonomiska och finansiella problem med take-or-pay-avtal. Vid genomförandet av det första naturgasmarknads- direktivet införde bestämmelser i 3 kap. 3 § naturgaslagen som ger regeringen möjlighet att bevilja undantag från kravet på tredje parts tillträde till ledningen. Ett sådant undantag kan beviljas om innehavaren av en naturgasledning har gjort inköpsåtaganden i avtal om köp av natur- gas och om naturgasföretaget får, eller kan antas få, allvarliga ekono- miska och finansiella svårigheter på grund av långsiktiga åtaganden som har godkänts i ett eller flera avtal om köp av naturgas. Regeringen föreslår nu i avsnitt 20 att en juridisk person som bedriver överföring eller distribution av naturgas inte skall få bedriva handel med naturgas. Själva överföringen av naturgas kommer därför att behöva ske i ett separat bolag som inte bedriver handel med naturgas. De avtal om köp av naturgas som har ingåtts kommer således framöver inte att vara en del av verksamheten i det bolag som bedriver överföring av naturgas. Det bolag som bedriver handel med naturgas kommer inte längre att kunna bedriva någon verksamhet som avser överföring av naturgas. Ett bolag som bedriver handel med naturgas kommer därför inte ha någon möjlighet att söka undantag från skyldigheten att överföra naturgas. Bestämmelsen har därmed inte längre någon reell funktion. Undantaget för de långsiktiga s.k. take-or-pay-kontrakten bör därför av- skaffas. Tariffer för överföring av naturgas Regeringens förslag: Vid utformning av tariffer för överföring av naturgas skall innehavaren av naturgasledningen särskilt beakta anta- let anslutna kunder, kundernas geografiska läge, mängden överförd