prop · GT0359 · 2005-12-14 00:00:00 — , om i annat fall än i 1, på brottet inte kan följa fängelse , i övriga fall. 36 kap. Om förverkande av egen- dom, företagsbot och annan sär- skild rättsverkan av brott Första stycket 2 och 3 gäller även i fråga om påföljd för en juri- disk person. 36 kap. Om förverkande av egen- dom och annan särskild rätts- verkan av brott 14 §7 Kan på grund av den brottsliges död eller av annan orsak påföljd ej längre ådömas, får egendom förkla- ras förverkad eller företagsbot åläggas på grund av brottet eller åtgärd föreskrivas till förebyggande av missbruk, endast om stämning i mål därom delgivits från det brottet begicks. Talan får i sådant fall väckas av åklagare en- dast om det är påkallat ur allmän synpunkt. I fall som sagts skall vad i 35 kap. 3 § stadgas äga motsvarande till- lämpning. Senaste lydelse 1971:964. Senaste lydelse 1986:118. Beslut om förverkande eller om Beslut om förverkande eller om åtgärd till förebyggande av miss- åtgärd till förebyggande av miss- bruk eller om företagsbot förfaller, bruk förfaller, i den mån verkstäl- i den mån verkställighet ej skett lighet ej skett från det från det beslutet vann beslutet vann laga kraft. Förverkad egendom och före- Förverkad egendom tillfaller sta- tagsbot tillfaller staten, om ej annat ten, om inte något annat är före- Har enligt 1 § utbyte som svarar mot skada för enskild förklarats för- verkat hos någon, svarar staten i dennes ställe för ersättning åt den skade- lidande intill värdet av vad som har tillfallit staten på grund av beslutet om förverkande. Vid verkställighet av detta beslut har den hos vilken förverkandet skett rätt att räkna av vad han visar sig ha utgett som ersätt- ning till den skadelidande. Bestämmelserna om företagsbot i 36 kap. 710 §§ skall tillämpas beträf- fande gärningar som är begångna före ikraftträdandet av denna lag. 8Senaste lydelse 1986:118. 9Senaste lydelse 1986:1007. 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 1 kap. 3 b §, 2 kap. 4 §, 9 kap. 4 §, 20 kap. 7 och 8 §§, rubriken till 21 kap., 23 kap. 2 §, 26 kap. 1 §, 29 kap. 2 §, 30 kap. 6 och 13 §§, 31 kap. 1, 6 och 10 §§, 33 kap. 6 §, 36 kap. 1 §, 38 kap. 2 §, 39 kap. 5 §, 45 kap. 3 och 15 §§, 46 kap. 2 och 15 §§, 48 kap. 2, 411 §§, 49 kap. 13 §, 51 kap. 13, 16, 21 och 22 §§ samt 59 kap. 6 och 7 §§ skall ha följande dels att det skall införas fyra nya paragrafer, 19 kap. 13 §, 21 kap. 13 §, 23 kap. 25 § och 48 kap. 4 a §, av följande lydelse. 1 kap. Om allmän underrätt Tingsrätten skall vid huvudförhandling i brottmål bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. Om en av nämndemännen får förhinder se- dan huvudförhandlingen har påbörjats, är rätten domför med en lagfaren domare och två nämndemän. Vid huvudförhandling i mål om Vid huvudförhandling i mål om brott för vilket inte är föreskrivet brott för vilket inte är föreskrivet svårare straff än böter eller fängel- svårare straff än böter eller fängel- ten domför utan nämndemän, om ten domför utan nämndemän, om det inte finns anledning att döma det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter och det i till annan påföljd än böter. målet inte är fråga om företagsbot. om företagsböter gäller detta dock endast om det inte finns anledning att bestämma bötesbeloppet till Om det finns skäl för det, får antalet lagfarna domare utökas med en utöver vad som följer av första stycket. Detsamma gäller i fråga om anta- let nämndemän. Om någon eller några av ledamöterna får förhinder se- dan huvudförhandlingen har påbörjats gäller första stycket andra me- ningen i fråga om domförhet. 2 kap. Om hovrätt Hovrätten är domför med tre lagfarna domare. I mål som överklagats från tingsrätt skall dock minst fyra lagfarna domare delta när hovrätten avgör målet, om tingsrätten bestått av tre lagfarna domare. Om en av de lagfarna domarna får förhinder sedan huvudförhandling har påbörjats, är rätten ändå domför. Fler än fem lagfarna domare får inte delta i hovrät- I brottmål gäller, i stället för be- I brottmål gäller, i stället för be- Senaste lydelse 1997:391. Senaste lydelse 1997:391. stämmelserna i första stycket, att hovrätten är domför med tre lag- farna domare och två nämndemän. Om en av de lagfarna domarna el- ler en av nämndemännen får för- hinder sedan huvudförhandling har påbörjats, är rätten ändå domför. Flera än fyra lagfarna domare och tre nämndemän får inte delta. Finns det inte anledning att döma till svå- rare straff än böter och är det i målet inte fråga om företagsbot, är hovrätten dock domför även med den sammansättning som anges i första stycket. Detsamma gäller vid handläggning som inte sker vid huvudförhandling. stämmelserna i första stycket, att hovrätten är domför med tre lag- farna domare och två nämndemän. Om en av de lagfarna domarna el- ler en av nämndemännen får för- hinder sedan huvudförhandling har påbörjats, är rätten ändå domför. Flera än fyra lagfarna domare och tre nämndemän får inte delta. Om det inte finns anledning att döma till antingen annan påföljd än böter eller till företagsböter som översti- ger är hovrätten dock domför även med den sam- mansättning som anges i första stycket. Detsamma gäller vid hand- läggning som inte sker vid huvud- förhandling. Vid behandling av frågor om prövningstillstånd skall hovrätten bestå av tre lagfarna domare. Vid beslut om avskrivning av mål efter återkallelse är hovrätten dom- för med en lagfaren domare. Åtgärder som avser endast beredandet av ett mål får utföras av en lag- faren domare i hovrätten eller, om de inte är av sådant slag att de bör för- behållas lagfarna domare, av en annan tjänsteman i hovrätten som har tillräcklig kunskap och erfarenhet. Närmare bestämmelser om detta med- delas av regeringen. Bestämmelserna i 4 kap. 13 § gäller även för andra tjänstemän än do- mare när de utför åtgärder enligt femte stycket. 9 kap. Om straff, vite och hämtning Vad i 13 §§ är stadgat äge mot- svarande tillämpning beträffande ställföreträdare så ock ombud eller biträde. Har någon gjort sig skyldig till brott som avses i 13 §§ i en juri- disk persons verksamhet, skall den juridiska personen dömas till straff enligt 32 kap. . Bestämmelserna i 13 §§ skall tillämpas också på ombud eller biträde. 19 kap. Om laga domstol Åtal mot en juridisk person får förutom vid domstol som avses i 1 § första stycket tas upp vid annan domstol där åtal mot den misstänk- te kan tas upp, om detta med hän- syn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter är lämp- ligt. Åtal får också tas upp där den juridiska personen skall svara i tvistemål i allmänhet eller, när det gäller staten, där den myndighet som har att bevaka talan i målet har sitt säte. En juridisk person som saknar känt hemvist inom landet får åtalas där det finns egendom som tillhör den juridiska personen. 20 kap. Om rätt till åtal och om målsägande Åklagare för besluta att underlåta åtal för brott (åtalsunderlåtelse) un- der förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse ej åsi- dosätts: 1.om det kan antas att brottet inte skulle föranleda annan påföljd än böter, 2.om det kan antas att påföljden skulle bli villkorlig dom och det finns särskilda skäl för åtalsunderlåtelse, 3.om den misstänkte begått annat brott och det utöver påföljden för detta brott inte krävs påföljd med anledning av det föreliggande brottet, eller 4.om psykiatrisk vård eller vård i specialsjukhus eller i vårdhem för vuxna enligt 35 § lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psy- kiskt utvecklingsstörda eller insatser enligt lagen (19993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade kommer till stånd. Som skäl för åtalsunderlåtelse för den som är misstänkt för brott i en juridisk persons verksamhet skall särskilt beaktas om åtal väcks mot den juridiska personen. Åtal får underlåtas i andra fall än som nämns i första stycket, om det av särskilda skäl är uppenbart att det inte krävs någon påföljd för att avhålla den misstänkte från vidare brottslighet och att det med hänsyn till om- ständigheterna inte heller krävs av andra skäl att åtal väcks. Målsäganden må ej väcka åtal för brott, som hör under allmänt åtal, med mindre han angivit brot- tet och åklagaren beslutat, att åtal ej skall äga rum. Har åklagare väckt talan, äger målsäganden biträda åtalet; han må Målsäganden får inte väcka åtal mot den misstänkte för brott, som hör under allmänt åtal, med mindre han angivit brottet och åklagaren beslutat, att åtal ej skall äga rum. Har åklagare väckt talan mot den misstänkte, får målsäganden biträ- 3Senaste lydelse 1993:393. 4Senaste lydelse 1964:166. ock i högre rätt fullfölja talan. Utan hinder av vad i första stycket sägs må målsägande väcka talan om ansvar för falskt eller obe- fogat åtal, falsk angivelse eller an- nan osann tillvitelse angående brott. Målsägande är den, mot vilken brott är begånget eller som därav blivit förnärmad eller lidit skada. da åtalet; han får också i högre rätt fullfölja talan. Utan hinder av bestämmelsen i första stycket får en målsägande väcka talan om ansvar för falskt eller obefogat åtal, falsk angivelse eller annan osann tillvitelse angå- ende brott. Målsäganden får inte väcka eller biträda åtal mot en juridisk person. Målsägande är den, mot vilken ett brott är begånget eller som där- av blivit förnärmad eller lidit skada av brottet. 21 kap. Om den misstänkte och hans försvar m.m. Vid misstanke om brott i en juri- disk persons verksamhet förs den juridiska personens talan av dess ställföreträdare. Vad som i 2 § 3 a §, 7 §, 8 §, 9 § andra stycket, 10 § och 12 § sägs om den misstänkte gäller i sådana fall i stället den juridiska personen samt i tillämpli- ga delar dess ställföreträdare. Finns det flera ställföreträdare för en juridisk person, får rätten bestämma vilken eller vilka av dem som skall infinna sig. 23 kap. Om förundersökning Under förundersökningen skall utredas, vem som skäligen kan misstänkas för brottet och om till- räckliga skäl föreligga för åtal mot honom, samt målet så beredas, att bevisningen kan vid huvudförhand- lingen förebringas i ett samman- hang. Under förundersökningen skall utredas om det finns tillräckliga skäl för åtal mot någon. Vidare skall målet beredas så att bevis- ningen, vid en huvudförhandling, kan läggas fram i ett sammanhang. Vid misstanke om brott i en juri- disk persons verksamhet gäller vad som i 4, 5, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 19 och 21 §§ sägs om den miss- tänkte i stället den juridiska perso- nen samt i tillämpliga delar dess Vad som i 3 § första stycket 2, 13 § andra stycket 1 och i 18 § första stycket 1 sägs om att någon skäli- gen kan misstänkas för brottet skall beträffande en juridisk person i stället avse att det skäligen kan antas att det finns tillräckliga skäl för åtal mot den juridiska perso- 26 kap. Om kvarstad Är någon skäligen misstänkt för Är någon skäligen misstänkt för brott och kan det skäligen befaras, brott och kan det skäligen befaras, att han genom att avvika eller ge- att han genom att avvika eller ge- nom att undanskaffa egendom eller nom att undanskaffa egendom eller annorledes undandrager sig att be- annorledes undandrager sig att be- tala böter, värdet av förverkad tala böter, värdet av förverkad egendom, företagsbot eller annan egendom eller annan ersättning till ersättning till det allmänna eller det allmänna eller skadestånd eller skadestånd eller annan ersättning annan ersättning till målsägande, till målsägande, som kan antagas som kan antagas komma att på komma att på grund av brottet grund av brottet ådömas honom, ådömas honom, får förordnas om får förordnas om kvarstad på så kvarstad på så mycket av hans mycket av hans egendom att ford- egendom att fordringen kan antas ringen kan antas bli täckt vid ut- bli täckt vid utmätning. Vad som i första stycket sägs gäller också en juridisk person, om det skäligen kan antas att det finns tillräckliga skäl för åtal mot denna. Kvarstad får beslutas endast om skälen för åtgärden uppväger det in- trång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller något annat motstående intresse. 29 kap. Om omröstning Över fråga, som hör till rättegången, skall röstas särskilt. Över frågor som avser ansvar skall röstas i ett sammanhang. Om det kan påverka utgången i målet, skall dock röstas särskilt angående 1. frågan om den tilltalade begått gärningen och hur denna i sådant fall 2. andra frågor som inte avser 2. frågor om åtgärder, som inte avser påföljd men som har omedel- påföljd men som har omedelbar bar betydelse för bestämmande av betydelse för bestämmande av på- Senaste lydelse 1989:650. Senaste lydelse 1988:1369. 13 §8Om rätten finner att en dom eller ett beslut innehåller någon uppenbar oriktighet till följd av rättens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende, får rätten besluta om rättelse.Har rätten av förbiseende underlåtit att fatta ett beslut som skulle ha meddelats i samband med en dom eller ett slutligt beslut, får rätten kom- plettera sitt avgörande från det att avgörandet meddela- des.Har den dömde lämnat oriktiga Har den dömde lämnat oriktiga uppgifter om sitt namn eller per- uppgifter om sin identitet utan att sonnummer utan att detta avslöjats detta avslöjats under rättegången, under rättegången, får rätten på får rätten på åklagarens begäran åklagarens begäran besluta om rät- besluta om rättelse av sitt avgöran- telse av sitt avgörande. de.Innan beslut om rättelse eller komplettering fattas, skall parterna ha fått tillfälle att yttra sig, om det inte är uppenbart obehövligt. Beslutet skall om möjligt antecknas på varje exemplar av det avgörande som rättats.7 Senaste lydelse 1981:1093.8 Senaste lydelse 1990:443.Detsamma gäller om en juridisk person har erkänt de omständighe- ter som ligger till grund för åtalet.Dom, varigenom högre rätt faststäl- ler lägre rätts dom, får också utfär- das i förenklad form.Förs i målet talan om enskilt anspråk i anledning av brott, gäller vad som sägs i första stycket första meningen endast om den tilltalade med- ger anspråket eller om rätten finner saken vara uppenbar.Har den tilltalade erkänt gär- ningen och bestäms brottspåföljden till annat än fängelse eller till fäng- else , får do- men utfärdas i förenklad form. Dom, varigenom högre rätt faststäl- ler lägre rätts dom, får också utfär- das i förenklad form.6 §7Har den tilltalade erkänt gär- ningen och bestäms brottspåföljden till annat än fängelse eller till fäng- else , får do- men utfärdas i förenklad form.påföljd, följd,3. frågan om påföljd, utom såvitt gäller storleken av dagsbot, föreskrif- ter, varning, övervakning, förlängning av prövotid eller verkställighet av påföljd,4. återstående frågor som avser ansvar.Anser någon ledamot att den tilltalade skall överlämnas till särskild vård, skall före omröstning enligt andra stycket 3 röstas särskilt angående denna mening.30 kap. Om dom och beslut Om kostnaden avser del av målet31 kap. Om rättegångskostnadDöms den tilltalade för brottet i ett mål där åklagaren för talan, skall den tilltalade ersätta staten vad som enligt rättens beslut beta- lats av allmänna medel i ersättning till försvarare. Han skall också er- sätta staten för kostnaden att häm- ta honom till rätten och för sådan kostnad för blodprovstagning och blodundersökning som avser den tilltalade och som har gjorts för utredning om brottet. Döms den tilltalade för brottet i ett mål där åklagaren för talan, skall den tilltalade ersätta staten vad som enligt rättens beslut beta- lats av allmänna medel i ersättning till försvarare. Den tilltalade skall också ersätta staten för kostnaden att hämta honom eller ställföreträ- dare för honom till rätten och för sådan kostnad för blodprovstagning och blodundersökning som avser den tilltalade och som har gjorts för utredning om brottet. Ersättningsskyldigheten omfattar dock inte kostnader, som inte skäli- gen varit motiverade för utredningen, eller kostnader, som vållats genom vårdslöshet eller försummelse av någon annan än den tilltalade, hans ombud eller försvarare som utsetts av honom. Den tilltalade är inte i annat fall Annan tilltalad än en juridisk än som sägs i 4 § första stycket person är inte, utom i fall som sägs skyldig att betala mera av kostna- i 4 § första stycket skyldig att beta- den för försvararen än vad han la mera av kostnaden för försvara- skulle ha fått betala i rättshjälpsav- ren än vad han skulle ha fått betala gift vid rättshjälp enligt rätts- i rättshjälpsavgift vid rättshjälp hjälpslagen (1996:1619). enligt rättshjälpslagen (1996:1619). sägs i den lagen om kostnad för Vad som sägs i den lagen om kost- nad för rättshjälpsbiträde gäller i kostnad för offentlig försvarare. stället kostnad för offentlig försva- Vad den tilltalade skall betala får Vad den tilltalade skall betala får jämkas eller efterges, om det finns jämkas eller efterges, om det finns skäl till det med hänsyn till den skäl till det med hänsyn till brotts- ligheten eller hans personliga och personliga och ekonomiska förhål- Om det belopp som den tilltalade skulle vara skyldig att ersätta under- stiger en viss av regeringen fastställd gräns, skall ersättningsskyldighet inte åläggas. Dömas flera för medverkan till samma brott eller för brott, som äga samband med varandra, eller skola flera målsägande ersätta rät- tegångskostnad, svare de för kost- naden en för alla och alla för en. 9Senaste lydelse 1996:1624. 10Senaste lydelse 1990:443. den mån kostnad hänför sig till del som endast angår någon av dem, av målet, som angår allenast nå- eller om någon orsakat kostnader gon av dem, eller ock någon orsa- genom vårdslöshet eller försum- kat kostnad genom vårdslöshet el- melse som avses i 4 §, skall den ler försummelse, som avses i 4 §, kostnaden betalas av honom en- skall dock denna kostnad gäldas av Är någon enligt 5 § skyldig att jämte part ersätta kostnad, svare de en för båda och båda en. Fullföljes mål från lägre rätt, Överklagas mål från lägre rätt skall skyldigheten att ersätta rätte- gångskostnad i högre rätt bestäm- rättegångskostnader i högre rätt, mas med hänsyn till rättegången med hänsyn till rättegången där. Högre rätts dom skall Högre rätts dom skall anses som anses som fällande, allenast då den fällande endast om den tilltalade tilltalade dömes till påföljd, som är döms till en påföljd som är att anse att anse såsom svårare än den, var- såsom svårare än den som lägre till lägre rätt dömt, eller, om han rätt dömt till, om lägre rätt frikänt frikänts av lägre rätt, finnes hava från ansvar men högre rätt finner begått brottet eller av honom full- att det finns förutsättningar för följd talan ej föranleder ändring i ansvar eller om den tilltalades lägre rätts dom. Stadgandet i 3 § överklagande inte leder till ändring skall avse det fall, att målsäganden i lägre rätts dom. utan skäl föranlett att talan full- 3 § skall avse de fall, att målsägan- följts av åklagaren. den utan skäl orsakat att åklagaren Om kostnad i högre rätt i mål angående fråga, som dit fullföljts särskilt, äge vad i detta kapitel om mål som väckts vid lägre rätt stadgas om mål, som väckts vid tillämpas även för kostnader i hög- lägre rätt, motsvarande tillämpning. re rätt i mål angående fråga som överklagats dit särskilt. Återförvisas mål, skall frågan om kostnaden i den högre rätten prövas i samband med målet efter dess återupptagande. Är någon enligt 5 § skyldig att Är någon enligt 5 § skyldig att jämte part ersätta kostnad, svare de jämte part ersätta kostnad, svarar en för båda och båda för en. de solidariskt för kostnaden. 33 kap. Om inlaga i rättegång och om delgivning 6 §12 Bestämmelserna i 5, 12 och 15 §§ delgivningslagen (1970:428) gäller inte delgivning av stämning i brottmål. 11Senaste lydelse 1990:443. 12Senaste lydelse 1995:637. Stämning i tvistemål får delges enligt 12 § delgivningslagen endast om det finns anledning att anta att den sökte har avvikit eller på annat sätt håller sig undan. Om stämning i tvistemål där förlikning om saken är tillåten inte har kunnat delges, skall rätten pröva om försöken till delgivning skall fortsät- ta eller om käranden skall erbjudas att själv ombesörja delgivningen. Hänsyn skall därvid tas till det arbete och den kostnad som dittills har lagts ned på delgivningen, förutsättningarna för att fortsatta försök skall lyckas samt omständigheterna i övrigt. Om käranden inte antar erbjudan- det skall stämningsansökan avvisas. 36 kap. Om vittne Var och en, som inte är part i målet, får höras som vittne. I brottmål får dock målsäganden inte vittna, även om han ej för talan. I brottmål får vittnesförhör inte I brottmål får vittnesförhör inte heller äga rum med någon som har heller äga rum med någon som har åtalats för medverkan till den gär- åtalats för den gärning förhöret ning förhöret gäller eller för någon gäller eller för någon annan gär- annan gärning som har ning som har samband samband med den gärningen. med den gärningen. Vad som sägs i andra stycket om den som har åtalats skall också gälla den som för gärning som där avses 1. är skäligen misstänkt och har underrättats om misstanken enligt 23 kap. 18 §. 2.har meddelats strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot, 3.till följd av beslut enligt bestämmelser om åtalsunderlåtelse eller särskild åtalsprövning ej har åtalats. Skall någon som avses i andra el- ler tredje stycket höras i en rätte- gång som inte avser åtal mot ho- nom själv, gäller i fråga om kallelse till förhandling och påföljd för ute- varo från förhandlingen samt i frå- ga om förhöret vad som sägs om tilltalade i 31 kap. 4 §, 37 kap. 1 §, 45 kap. 15 § samt 46 kap. 15 § för- sta stycket. I fråga om rätt till er- sättning för inställelse vid förhand- ling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. Skall någon som avses i andra el- ler tredje stycket höras i en rätte- gång där han inte är part, gäller i fråga om kallelse till förhandling och påföljd för utevaro från för- handlingen samt i fråga om förhö- ret vad som sägs om tilltalade i 31 kap. 4 §, 37 kap. 1 §, 45 kap. 15 § samt 46 kap. 15 § första stycket. I fråga om rätt till ersättning för in- ställelse vid förhandling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. 38 kap. Om skriftligt bevis Innehar någon skriftlig handling, Innehar någon en skriftlig hand- 13 Senaste lydelse 1987:747. ling, som kan antas ha betydelse som bevis, är han skyldig att visa den; sådan skyldighet gäller dock inte i brottmål för den som miss- tänks för eller annars riskerar åtal för brottet eller för den som till honom står i sådant förhållande som avses i 36 kap. 3 §. Ej vare part eller honom närstående, som sagts, skyldig att förete skriftligt meddelande mellan parten och någon honom närstående eller mellan sådana närstående inbördes. Befattningshavare eller annan, som avses i 36 kap. 5 §, må ej förete skriftlig handling, om dess innehåll kan antagas vara sådant, att han ej må höras som vittne därom; innehaves handlingen av part, till förmån för vilken tystnadsplikten gäller, vare han ej skyldig att förete handlingen. Stadgandet i 36 kap. 6 § om vittnes rätt att vägra att yttra sig äge motsvarande tillämpning i fråga om innehavare av skriftlig handling, om dess innehåll är sådant, som avses i nämnda lagrum. Skyldighet att förete skriftlig handling gälle ej minnesanteckning eller annan sådan uppteckning, som är avsedd uteslutande för personligt bruk, med mindre synnerlig anledning förekommer, att den företes. 39 kap. Om syn Innehar någon föremål, som Innehar någon ett föremål, som lämpligen kan flyttas till rätten och lämpligen kan flyttas till rätten och som kan antagas äga betydelse som som kan antas ha betydelse som bevis, vare han skyldig att tillhan- bevis, är han skyldig att tillhanda- dahålla det för syn; sådan skyldig- hålla det för syn; sådan skyldighet het åligge dock ej i brottmål den gäller dock inte i brottmål för den misstänkte eller den som till honom som misstänkts eller annars riske- står i sådant förhållande, som avses rar åtal för brottet eller för den i 36 kap. 3 §. Stadgandet i 36 kap. som till honom står i sådant förhål- 6 § om vittnes rätt att vägra att ytt- lande som avses i 36 kap. 3 §.