prop · GS03144 · 2005-04-04 00:00:00 — Enligt vad som har upplysts under lagrådsföredragningen är avsikten att paragrafen också skall täcka fall då tillstånd till teleavlyssning eller teleövervakning har meddelats i en främmande stat och avlyssning eller övervakning också har hunnit inledas där, när det blir känt att personen i fråga har flyttat till en ny stat. I en sådan situation skall åklagaren, på samma sätt som när en person har flyttat från till en främmande stat, kunna få till stånd en fortsatt avlyssning eller övervakning i den nya staten genom att ansöka om tillstånd där. Enligt Lagrådets mening har innebörden av de föreslagna bestämmelserna inte kommit till klart uttryck i den remitterade lagtexten. Paragrafen bör därför omarbetas. Lagrådet föreslår att den får följande lydelse: Har beslut om hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning i en brottsutredning meddelats i och befinner sig den person som beslutet avser i en annan stat som är medlem i Europeiska unionen eller i eller , får telemeddelanden som befordras till eller från personen bli föremål för omedelbar avlyssning eller övervakning i den andra staten, utan hjälp från denna stat, om 1. åtgärden får ske enligt en internationell överenskommelse som är bindande mellan och den andra staten, och 2. den andra staten har lämnat tillstånd till åtgärden. Ansökan om tillstånd görs av åklagaren. Av ansökan skall framgå under vilken tid åtgärden beräknas pågå. Ansökan skall också innehålla en bekräftelse på att ett svenskt beslut om hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning har meddelats. Om beslut om teleavlyssning eller teleövervakning har meddelats i men avlyssningen eller övervakningen inte har hunnit påbörjas när det blir känt att den person som åtgärden avser befinner sig i en sådan främmande stat som anges i första stycket, skall tillstånd från den andra staten sökas innan avlyssning eller övervakning får genomföras där. avlyssning eller övervakning redan hunnit påbörjas i och vill åklagaren att avlyssningen eller övervakningen skall fortsätta i den andra staten, utan något avbrott, skall han ansöka om tillstånd hos den andra staten. Avlyssningen eller övervakningen får i ett sådant fall fortsätta där frågan om tillstånd prövas. Vad som sägs i tredje stycket andra och tredje meningarna tillämpas på motsvarande sätt, om teleavlyssning eller teleövervakning har inletts med stöd av tillstånd i en främmande stat och det kommer fram att den person som åtgärden avser befinner sig i en annan stat än den som har meddelat Förslaget till lag om ändring i lagen om gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar I paragrafens andra stycke finns bestämmelser om behörighet att ingå överenskommelse om att inrätta en gemensam utredningsgrupp i fall då någon förundersökning inte pågår. I punkten 1 ges behörighet åt eller den åklagare som bestämmer att ingå en sådan överenskommelse. Som Lagrådet uttalade i samband med tillkomsten av lagen om gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar (prop. 2003/04:4 s. 57) bör överenskommelser av detta slag ingås av en myndighet, i vart fall om det inte är en åklagare som är förundersökningsledare, liksom i de fall där förundersökning inte har inletts. Det blir då en fråga för den berörda myndigheten att i arbetsordning eller annat beslut ange vem som skall vara behörig att företräda myndigheten. Lagrådet förordar därför att behörigheten enligt andra stycket punkten 1 ges endast åt och att följaktligen orden eller den åklagare som bestämmer får utgå. I dessa paragrafer finns bestämmelser om s.k. kontrollerade leveranser. Någon definition av detta begrepp ges inte i lagen och innebörden av begreppet förklaras inte heller i författningskommentaren. leveranser är inte heller särskilt reglerade i svensk rätt, men i Prop. 2004/05:144 delbetänkandet Ökad effektivitet och rättssäkerhet i brottsbekämpningen Bilaga 7 (SOU 2003:74) har det lagts fram förslag om en lagreglering. Enligt vad som upplysts är beredningen av det lagstiftningsärendet ännu inte avslutad. Enligt Lagrådets mening hade det varit att föredra om beredningen av detta andra lagstiftningsärende hade avvaktats innan något lagförslag i det förevarande ärendet presenterades. måste dock också beaktas, som även framhålls i lagrådsremissen, att behovet av ett väl fungerande internationellt samarbete på brottmålsområdet är påtagligt och att särskilt har markerat det angelägna i att och dess tilläggsprotokoll snabbt skall börja tillämpas. Beaktas bör också att begreppet kontrollerade leveranser redan förekommer i andra internationella överenskommelser som helt eller delvis är bundet av, såsom i , den s.k. , narkotikabrottskonvention och FN- konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet samt att det i , enligt vad som upplysts, har etablerats en fast praxis i fråga om användningen av denna metod för brottsbekämpning. Mot den angivna bakgrunden vill Lagrådet inte motsätta sig de nu föreslagna, om än ofullständiga bestämmelserna om kontrollerade leveranser, vilka med hänsyn till att beredningen av förslagen i SOU 2003:74 ännu inte är avslutad får ses som i viss mån provisoriska. Lagrådet anser dock att innebörden av begreppet kontrollerade leveranser i så fall måste förklaras i vart fall i författningskommentaren och att en redogörelse, så långt möjligt, lämnas för den praxis som har etablerats på området. I 10 § ges bestämmelser om att åklagare skall handlägga ansökan från en myndighet i annan stat om biträde med en kontrollerad leverans i . Enligt 11 § får en ansökan om att en kontrollerad leverans skall företas utomlands göras av åklagare eller, sedan behörig åklagare har lämnat sitt tillstånd till åtgärden, av polismyndighet, eller . För ett sådant ärende som avses i 10 § sägs i den paragrafen att bestämmer vilka åklagare som är behöriga att handlägga ärendet. Däremot saknas i remissförslaget bestämmelser om behörig åklagare i fall som avses i 11 §. Med hänvisning till vad Lagrådet har uttalat under 2 kap. 7 § förordar Lagrådet att en bestämmelse med följande lydelse tas in på lämplig plats: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka åklagare som är behöriga att handlägga ansökningar enligt 10 § eller göra ansökningar och pröva frågor om tillstånd enligt 11 §. I 14-16 §§ ges bestämmelser om överenskommelse om bistånd i brottsutredningar som genomförs av tjänstemän med skyddsidentitet. Även i denna del är det frågan om en lagstiftning på ett område som inte varit lagreglerat men där lagförslag lämnats i betänkandet SOU 2003:74 som ännu inte är färdigberett i . Av samma skäl som Lagrådet anfört under 10-13 §§ får också de här föreslagna bestämmelserna ses som i viss mån provisoriska. I 14 § andra stycket ges bestämmelser om behörighet att ingå överenskommelse om bistånd i brottsutredningar med användning av skyddsidentitet i de fall någon förundersökning om den brottslighet som åtgärden avser inte pågår eller inleds i . Med hänvisning till vad Lagrådet har anfört under 3 § föreslås att behörigheten enligt andra stycket punkten 1 i förevarande paragraf ges endast åt och att följaktligen orden eller den åklagare som bestämmer får utgå. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , Y. , , , , , , , , , , Baylan Regeringen beslutar proposition 2004/05:144 Internationell rättslig hjälp i brottmål: Tillträde till m.m.