prop · GS03171 · 2005-05-31 00:00:00 — Regeringens bedömning är därför att innehållet i lägenhetsregistret vad gäller småhus, skall anpassas till de uppgifter som har inhämtats eller kommer att inhämtas i anslutning till fastighetstaxeringarna . Om uppgifterna om lägenheter i småhus med endast en bostadslägenhet hämtas från fastighetstaxeringarna 2003 och 2005 kommer som har angetts uppgift om antal rum, kökstyp och lägenhetskategori inte att finnas i lägenhetsregistret för sådana lägenheter. Redovisning av kökstyp och antal rum har lång tradition i och internationellt. Det har i regel varit det enda storleksmått som använts. I FoB 90 redovisas sålunda inga uppgifter om bostadsarea, utan enbart lägenheterna fördelade efter antal rum. Även i nybyggnads- och ombyggnadsstatistiken fördelas lägenheterna efter antal rum. I tidigare Bostads- och hyresundersökningar, som är urvalsundersökningar, redovisas både bostadsarea och lägenhetstyp. I bostadspolitiska sammanhang ingår antal rumsenheter i utrymmesstandard och trångboddhetsbegrepp av olika Prop. 2004/05:171 slag. Om uppgifter om antal rum kommer att saknas i lägenhetsregistret kommer kontinuiteten och jämförbarheten i statistikredovisningen att försämras. Det gäller både inom och internationellt och vid jämförelse över tiden. I urvalsundersökningar och specialundersökningar kan uppgifter om rum samlas in i redovisningar från lägenhetsregistret. På låga regionala nivåer kommer uppgiften att saknas för småhus. För statistikanvändarna kommer det att bli nödvändigt att konstruera nya mått på utrymmesstandard och trångboddhet som utgår från bostadens area i stället för antalet rum. Uppgift om antalet rum kommer att kunna hämtas från lägenhetsregistret för lägenheter i flerbostadshus men för lägenheter i småhus med endast en bostadslägenhet måste uppgiften beräknas schablonmässigt om den behövs för statistikframställningen. Uppgifter om antal rum i småhus kan härledas från uppgifter om bostadsarea i lägenhetsregistret. Beräkningar baserade på andra statistiska undersökningar tyder på att drygt hälften av lägenheterna kommer att klassificeras med korrekt antal rum med denna metod. För småhus med upp till fem rum är avvikelsen i av fallen ett rum. Eventuellt kan bättre härledningar göras om även uppgift om husets byggnadsperiod utnyttjas. När det gäller uppgift om kökstyp måste även denna uppgift för småhus hämtas från annat håll än från lägenhetsregistret. I rapporten konstaterar myndigheterna att det genom tidigare folk- och bostadsräkningar är känt att av alla småhus har fullständigt kök och att andelen inte torde minska. I viss omfattning kan uppgiften tas fram med hjälp av uppgift om köksutrustning i AFT. Vad gäller uppgift om lägenhetskategori anser myndigheterna att uppgiften kan undvaras eftersom sådana särskilt utformade bostäder i småhus torde vara av begränsad omfattning. Regeringen delar denna uppfattning. Regeringens förslag: Fastighetsägaren skall åläggas en skyldighet att lämna sådana uppgifter som föranleder ändringar och kompletteringar av lägenhetsregistret och som inte kan hämtas in från fastighetsregistret. Uppgifterna skall lämnas på ett av kommunen fastställt formulär senast efter att den förändring som föranleder ändringen eller kompletteringen har skett. Fastighetsägaren skall ge förslag till lägenhetsnummer. Fastighetsägaren skall underrätta de boende i bostadslägenheten om beslut om lägenhetsnummer samt anslå lägenhetsnumret på väl synlig plats i byggnaden. Rapportens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Datainspektionen anser det betänkligt att införa ett krav på att lägenhetsnummer skall anslås på för de boende väl synlig plats i anslutning till lägenheten. Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 § lagen (1995:1537) om lägenhetsregister är en fastighetsägare skyldig att lämna de uppgifter som behövs för lägenhetsregistret och inte kan hämtas från fastighetsregistret vid . Uppgiftsskyldighetens omfattning har närmare preciserats i förordningen (1996:435) om lägenhetsregister. Många av de uppgifter som skall ingå i lägenhetsregistret kan hämtas direkt ifrån fastighetsregistret. Några av uppgifterna måste dock inhämtas direkt från fastighetsägaren. Som har framgått av avsnitt 6.5 är det i fråga om bostadslägenheten uppgift om antal rum, kökstyp, bostadsarea och lägenhetskategori. Fastighetsägaren skall också lämna förslag till numrering av lägenheterna. I fråga om byggnad är det uppgifter om byggnadstyp, byggnadskategori, nybyggnadsår samt ombyggnads- eller tillbyggnadsår som måste inhämtas från fastighetsägaren. Uppgifterna lämnas i samband med fastighetstaxeringen och finns i fastighetsregistret. En allmän fastighetstaxering för småhus skedde 2003 och en förenklad är planerad till 2006. Nästa allmänna fastighetstaxering för småhus är planerad till 2009. Vid upprättandet av lägenhetsregistret kan byggnadsuppgifterna hämtas från fastighetsregistret. För att uppgifterna i lägenhetsregistret skall vara aktuella bör dock fastighetsägaren lämna uppgifter om eventuella förändringar till kommunen. Skyldigheten att lämna uppgifterna i samband med upprättandet av lägenhetsregistret kommer att framgå av övergångsbestämmelserna till den nya lagen om lägenhetsregister. I övrigt är det i samband med att sådana ändringar sker som föranleder ändringar eller kompletteringar av registret. Det kan vara fråga om ombildningar av lokaler till bostadslägenheter, nyproduktion av bostadslägenheter eller sammanslagningar eller delningar av bostadslägenheter. Vidare kan det vara aktuellt vid ombyggnader eller tillbyggnader. Alla förändringar som påverkar uppgifterna i lägenhetsregistret och som inte kan hämtas från fastighetsregistret skall fastighetsägaren vara skyldig att lämna till kommunen. För att underlätta att korrekta uppgifter lämnas och att de lämnas på ett sådant sätt att kommunens arbete underlättas bör uppgifterna lämnas på ett enhetligt sätt. Detta görs lämpligast enligt ett fastställt formulär, antingen i pappersform eller elektroniskt. Kommunen bör själv fastställa formuläret. Uppgifterna skall lämnas senast efter att den förändring som föranleder ändringen eller kompletteringen har skett. I de fall det finns flera bostadslägenheter på samma belägenhetsadress skall kommunen fastställa lägenhetsnummer för bostadslägenheterna, se avsnitt 6.9. För att fastställandet av lägenhetsnumret skall kunna ske smidigt för såväl kommunen som fastighetsägaren skall fastighetsägaren ge förslag till en sådan numrering. De boende i bostadslägenheterna skall få kännedom om numren så fort som möjligt. Detta sker lämpligast genom att fastighetsägaren underrättas om de åsatta lägenhetsnumren och denne i sin tur informerar de boende. Detta skall göras genom en skriftlig underrättelse till de boende. torde en enkel information på ett papper som delas ut i brevlådorna vara tillräckligt. Myndigheterna har föreslagit att informationen skall lämnas till de boende . Regeringen anser dock att det bör anges inom vilken tid sådan information skall ha lämnats. Det har betydelse bland annat för när tvångsåtgärder, dvs. vitesföreläggande, skall kunna vidtas. Det är rimligt att de boende senast inom en månad får kännedom om Prop. 2004/05:171 lägenhetsnumret. Fastighetsägaren skall också anslå numren på väl synlig plats i byggnaden. Det är rimligt att fastighetsägaren får tid på sig att anslå numren. Myndigheterna har föreslagit att det skall ske efter det att fastighetsägaren har underrättats om numren. Regeringen anser att det är en lämplig tidsfrist. Se också avsnitt 6.9. Datainspektionen har anfört att med en offentlig uppgift i lägenhetsregistret om lägenhetskategori sammantaget med uppgifterna från folkbokföringen kan enskildas hälsotillstånd komma att utpekas samt att den omständigheten att lägenhetsnumren anslås på väl synlig plats i byggnaden medför ytterligare offentlighet åt uppgifterna. För att uppgift om den boende på det sättet skall kunna härledas från uppgiften om lägenhetskategori torde det dock krävas att det är fråga om en bostadslägenhet som är så utformad eller tillhandahålls i sådan form att den inte riktar sig till den allmänna hyresmarknaden. Sådana lägenheter är i de flesta fall ordnade så att det på annat sätt framgår att det är fråga om en specialbostad. Regeringen anser därför inte att de boende särskilt utpekas för att lägenhetsnumret kan härledas till en viss kategori av bostadslägenhet. Regeringens förslag: För varje entré med en bostadslägenhet skall kommunen fastställa en belägenhetsadress. Regeringen skall kunna medge anstånd med fastställandet av belägenhetsadresserna. Rapportens förslag överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som har uttalat sig är positiva till att belägenhetsadresser fastställs. Skälen för regeringens förslag: I 5 § lagen (1995:1537) om lägenhetsregister föreskrivs att varje bostadslägenhet skall kunna hänföras till en adress som fastställs av kommunen. (1996:435) om lägenhetsregister skall lägenhetsregistret innehålla uppgift om belägenhetsadressen. finns så kallade belägenhetsadresser, dvs. adresser som entydigt pekar ut en bestämd plats. Belägenhetsadresser har använts i de flesta större tätorter, men i gles- och landsbygd har sådana ofta saknats. belägenhetsadresserna i fastighetsregistret genom ett frivilligt åtagande från kommunernas sida. Det är kommunerna som fastställer vilka belägenhetsadresser som skall gälla. Fullständiga och pålitliga belägenhetsadresser behövs på många områden i samhället. Användbarheten ökar om adresserna även har en geografisk koppling, dvs. om de kan härledas till en bestämd plats. exempel på användning är räddningstjänst, polisiär verksamhet, regional och planering, distributionsverksamhet samt olika transportverksamheter såsom taxi och färdtjänst. telekommunikationsområdet med utbyggnad av bredband och fiberoptik. En rad statliga verksamheter inom olika områden är också beroende av Prop. 2004/05:171 pålitliga adresser. För utformningen av belägenhetsadresser finns en fastställd svensk standard (SS 63 70 03 Belägenhetsadresser). Det är naturligt att rätta sig efter den vid adressättningen. Enligt standarden skall varje adress entydigt peka ut endast en plats, t.ex. entrén till en bostadsbyggnad. Standarden innebär vidare att namnsättningen skall utgå från befintliga ortnamn i det hävdvunna och lokala namnskicket. På detta sätt tillgodoses en god ortnamnssed, vilket regleras i 1 kap. 4 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Enligt nämnda bestämmelse skall god ortnamnssed iakttas. Det betyder bl.a. att hävdvunna ortnamn inte ändras utan starka skäl, att ortnamn stavas enligt vedertagna regler för språkriktighet och att påverkan på hävdvunna namn beaktas vid nybildning av ortnamn. Av bestämmelsen framgår att namn som godkänts för offentlig kartproduktion skall användas i sin godkända form dvs. det namn och den stavning som finns på de allmänna kartorna eller i ortnamnsdatabas. Adressuppgifterna kvalitetskontrolleras och kompletteras med postnummer i ett nära samarbete mellan berörda kommuner, , och . ett rådgivande organ knutet till med representanter för bl.a. Kommuner och Landsting (tidigare ), , och olika kultur- och språkvårdande institutioner har givit ut en handledning i namnvård, God namnsed (2001:4). Denna handbok syftar till att öka kunskapen om namnsättning och bör kunna bidra till att ytterligare öka kvaliteten i namnsättningsarbetet. Arbete med att fastställa belägenhetsadresser pågår som tidigare nämnts inom kommunerna. Enligt uppgift från finns adresser registrerade i adressdelen i fastighetsregistret för av flerbostadshusen och för av samtliga byggnader i fastighetsregistret. Adressättningen bör vara klar före insamlingen av övriga uppgifter. För att upprättandet av lägenhetsregistret skall kunna ske smidigt bör adressättningen vara klar . För vissa kategorier av bostadslägenheter, t.ex. de som är avsedda för fritidsboende, kan det vara naturligt att avvakta med fastställande av belägenhetsadresser medan andra kan behöva prioriteras, t.ex. för flerbostadshusen. För att ge kommunerna möjlighet att göra sådana prioriteringar bör regeringen kunna meddela föreskrifter om anstånd med fastställandet. Regeringens förslag: Om det finns fler än en bostadslägenhet med samma belägenhetsadress, skall kommunen fastställa lägenhetsnummer för varje lägenhet. Kommunen skall omgående underrätta fastighetsägaren om beslut som avser lägenhetsnummer. Principer för enhetligt utformade lägenhetsnummer fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: anser det vara väsentligt att lägenhetsnummer införs i folkbokföringen. vid anför att våningsplan är en viktig variabel men det torde räcka med att lägenhetsnumreringen sker med angivande av våningsplan. Institutionen anser att det klart bör framgå vilket plan som är markplan och hur våningsplan under marknivån bör numreras. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har ovan föreslagit att varje bostadslägenhet i hus med flera lägenheter skall ha en unik identitetsbeteckning med ett lägenhetsnummer. Enligt 5 § lagen (1995:1537) om lägenhetsregister skall kommunen i de fall det finns mer än en bostadslägenhet med samma adress fastställa en särskild beteckning för varje lägenhet. För provverksamheten i kommun och i gällde dels att lägenhetsnumren skulle vara kopplade till en fastställd adress i adressregistret, dels vara unika inom en entré. Fastighetsägarnas egna beteckningar godkändes under förutsättning att de omfattade högst fem tecken. Det fanns inget krav på skyltning av lägenheterna eller att fastighetsägaren i annan form skulle underrätta de boende om lägenhetsnumret. Det uttalades inte heller något krav på att numret skulle vara beständigt över tiden. Resultatet av provverksamheten visar att lägenhetsnumren, förutom att vara knutna till en fastställd unik belägenhetsadress, måste vara stabila, enhetligt utformade och kända, för att hushålls- och bostadsstatistik skall kunna framställas med god kvalitet. Stabila lägenhetsnummer innebär att de är knutna till lägenheten som sådan och därmed inte blir beroende av vare sig vem som äger eller förvaltar huset, eventuella ombyggnader eller andra i tiden föränderliga faktorer. Fastställda nummer skall inte kunna ändras annat än i undantagsfall. Regeringen har uppdragit åt (dnr Ju2000/2292) att i samverkan med (numera ) utarbeta en standard för informationsbärande lägenhetsnummer. Myndigheternas förslag har utarbetats efter samråd med berörda organisationer. En förutsättning har varit att våningsplan och läge inom våningsplanet skall framgå av denna standard och att angivande av våningsplan kan anpassas till lokala förhållanden. har tillsammans med redovisat uppdraget (Fi2003/275). Myndigheterna föreslår att det informationsbärande lägenhetsnumret skall bestå av fyra numeriska tecken. De första två tecknen skall ange på vilket våningsplan lägenheten är belägen och de sista två skall ange lägenhetens belägenhet på våningsplanet. Våningsplanen numreras nedifrån och upp. Numreringen startar med 01 på det nedersta våningsplanet oberoende av om detta ligger över eller under mark. har i en skrivelse till regeringen kommit in med synpunkter på förslaget (Fi2003/1468). anser att lägenhetsnumreringen bör utgå ifrån entré- eller markplan. Verket föreslår bl.a. att t.ex. alfanumeriska system bör övervägas. Regeringen anser att frågan om numreringssystemet ytterligare behöver analyseras. Den närmare utformningen av lägenhetsnumren bör dock kunna anges i förordning i enlighet med de förutsättningar som gavs i uppdraget. Det bör sedan vara en fråga för att utfärda närmare föreskrifter om numreringen. Regeringen utgår från att Prop. 2004/05:171 samråder med berörda myndigheter i frågan. Lägenhetsnumren kommer att vara av betydelse för folkbokföringen. Det är därför viktigt att de boende i bostadslägenheterna får kännedom om numren så fort som möjligt. Detta sker lämpligast genom att fastighetsägaren underrättas om de åsatta lägenhetsnumren och denne i sin tur informerar de boende. Informationen till de boende om deras lägenhetsnummer bör ske omgående efter det att fastighetsägaren underrättats om de fastställda numren. Ju tidigare det sker, desto snabbare kommer numren med i flyttningsanmälningar, vilket i sin tur minskar kostnaderna för folkbokföringen. Informationen bör lämnas skriftligen men kan i övrigt lämnas på det sätt som fastighetsägaren finner lämpligast. Numren bör också anslås på en plats som är väl synlig för de boende i anslutning till lägenheten, t.ex. i trappuppgången. Se också avsnitt 6.7. Regeringens förslag: och den som har direktåtkomst till lägenhetsregistret skall få samköra uppgifter i registret med uppgifter om namn och personnummer endast om regeringen har meddelat föreskrifter om det. Rapportens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: I lägenhetsregistret skall det inte förekomma några direkta uppgifter om fysiska personer. Fysiska personer kommer dock att kunna kopplas till registret t.ex. genom samkörning med andra register såsom fastighetsregistret och folkbokföringsdatabasen. kommer att innehålla uppgifter om samtliga bostadslägenheter och således vara rikstäckande. Det är därför särskilt känsligt om uppgifterna utan närmare kontroll kan kopplas till enskilda personer. För att förhindra att urval och bearbetningar görs på ett icke förutsebart sätt bör möjligheterna att behandla uppgifterna från registret begränsas. Regeringen föreslår därför att och kommunerna samt andra som har direktåtkomst till lägenhetsregistret skall få samköra uppgifter i registret med uppgifter om namn och personnummer endast om det är särskilt föreskrivet. Regeringens förslag: Beslut om fastställande av belägenhetsadress eller lägenhetsnummer samt föreläggande inklusive vitesföreläggande skall inte få överklagas. Övriga beslut skall kunna överklagas till Prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: har föreslagit ändringar av lagtexten för att det klart skall framgå att beslut om belägenhetsadress inte skall kunna överklagas. Skälen för regeringens förslag: Fastställandet av belägenhetsadress Prop. 2004/05:171 får anses utgöra en angelägenhet av allmänt intresse. betydelse inte bara för folkbokföringen utan även för t.ex. räddningstjänst, polisiär verksamhet, distributionsverksamhet samt olika transportverksamheter såsom taxi och färdtjänst. Uppgiften att sätta belägenhetsadresser som tillgodoser alla intressen kan vara svår. En boende eller någon annan kan komma att känna missnöje med en viss belägenhetsadress. Det kan också förekomma att olika grupper har olika uppfattningar om den mest lämpliga adressättningen. Det kan vara svårt att avgöra vad som är mest rätt. Det kan också hända att fastställda adresser uppfattas som oförenliga med god ortnamnsvård. I rapporten gör myndigheterna den bedömningen att kommunernas arbete med namnsättning överlag fungerar väl även om det förekommer kritik i enskilda fall om alltför okänslig namnsättning. Med hänsyn till att adressättningen kan vara föremål för olika bedömningar och svårigheten att avgöra vilken belägenhetsadress som är den mest lämpliga anser regeringen att det helt bör överlämnas till kommunen att fastställa belägenhetsadressen. Enskilda bör således inte kunna överklaga beslutet. En sådan ordning hindrar också att upprättandet av registret fördröjs på grund av överklaganden. När det gäller lägenhetsnummer kommer dessa att fastställas på ett enhetligt sätt över hela landet. Genom lägenhetsnumret och belägenhetsadressen skall varje bostadslägenhet kunna identifieras. Om numreringen skulle bli fel torde kommunen kunna ändra sitt beslut. Något behov av att kunna överklaga lägenhetsnumret torde inte finnas. Förelägganden används som påtryckningsmedel. Om ett föreläggande inte följs eller om det finns anledning att anta att det inte kommer att följas kan föreläggandet förenas med vite. Lämpligheten av ett vitesföreläggande kan bli föremål för prövning av domstol i samband med utdömande av vitet. Något behov av att dessutom kunna överklaga föreläggandet som sådant kan därför inte anses finnas. Förelägganden bör därför inte kunna överklagas. Övriga beslut bör kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Den i många förvaltningsmål rådande ordningen att prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten bör gälla även överklagande enligt den nya lagen om lägenhetsregister. Regeringens bedömning: Det saknas såväl grund för som behov av att införa en sekretessbestämmelse för uppgifter i lägenhetsregistret. Rapportens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att frågan om sekretess behöver övervägas närmare. Skälen för regeringens bedömning: är ansvarigt för ett flertal olika register (fastighetsregister, pantbrevsregister och databaser med landskapsinformation) för vilka det gäller olika bestämmelser avseende utlämnande av uppgifter, sekretess och säkerhet. är tänkt att gälla som ett offentligt register där envar kan få uppgifter i enlighet med offentlighetsprincipen. utgörs av de särskilt insamlade uppgifterna om varje lägenhets bostads- Prop. 2004/05:171 area, rumsantal, kökstyp m.m. tillsammans med vissa uppgifter, såsom belägenhetsadress, hämtade från fastighetsregistret. Därtill kommer det särskilt fastställda lägenhetsnumret. I registret förekommer inga uppgifter om de boende och inte heller några uppgifter om de personer som är fastighetsägare. När det gäller behandling av uppgifter ur lägenhetsregistret begränsas möjligheterna till de i ändamålen angivna förutsättningarna. Uppgifter ur registret får alltså utöver för folkbokföring behandlas endast för statistiska ändamål och forskningsändamål samt som underlag för planering, uppföljning och utvärdering av bostadsbestånd och byggande. Möjligheterna till automatiserad behandling begränsas också, enligt lagförslaget, av till vem uppgifter på medium för automatiserad behandling får lämnas ut. De uppgifter som finns i lägenhetsregistret kan inte enbart med ledning av andra uppgifter i registret hänföras till enskilda. De uppgifter som tas in i registret kan således i detta sammanhang inte anses utgöra uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden i tryckfrihetsförordningens mening. Således saknas grund för att införa en sekretessbestämmelse till skydd för uppgifterna i registret (jfr 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen) och enligt regeringens uppfattning finns det inte heller ett behov av ett sådant skydd. De begränsningar som föreslås för behandlingen av uppgifter ur registret utgör ett gott skydd mot otillbörlig eller ovarsam hantering av uppgifterna i registret. Regeringens förslag: Genom övergångsbestämmelser skall anges hur lägenhetsregistret skall upprättas. skall ansvara för upprättandet av lägenhetsregistret. skall få behandla andra uppgifter än de som normalt skall framgå av lägenhetsregistret om det behövs för upprättande av registret. Sådana uppgifter skall gallras när de inte längre behövs. Fastighetsägaren skall för upprättande av lägenhetsregistret på begäran av lämna de uppgifter och i den omfattning som annars skall lämnas till kommunen. Medan lägenhetsregistret upprättas skall fastställa lägenhetsnummer och underrätta fastighetsägaren om beslutet. Bestämmelserna om föreläggande gäller under upprättandet av lägenhetsregistret för . Frågor om att döma ut vite skall prövas av den länsrätt inom vars domkrets uppgiftsskyldigheten skall fullgöras. skall underrätta regeringen när registret, såvitt avser en viss kommun är färdigt att tas i bruk. Regeringen skall föreskriva när registret såvitt avser en viss kommun skall anses upprättat. Rapportens förslag överensstämmer huvudsakligen med regeringens.