prop · GS0351 · 2005-01-17 00:00:00 — I andra fall där stämpelskatten inte kan beräknas i samband med att ansökan om lagfart beviljas skall skattebeslutet skjutas upp enligt bestämmelsen i 26 § första stycket stämpelskattelagen. Bakgrunden till detta ställningstagande kommenteras i det följande. Lagrådet anser att förslaget till ändring av 26 § stämpelskattelagen med den valda begränsningen till avtalsvillkor om ger upphov till oklarhet. Lagrådet anför bl.a. följande. Lagtexten synes täcka in även blandade fall, dvs. fall där det finns avtalsvillkor om tilläggsköpeskilling som det finns villkor om nedsatt köpeskilling. Om det införs en begränsning till endast fall med avtalsvillkor om tilläggsköpeskilling kan det ifrågasättas om reglerna skulle tillgodose syftet att bl.a. undvika missbruk av uppskovs- möjligheten. Det kan vara enkelt för avtalsparter att i köpehandlingen föra in något villkor utöver det om tilläggsköpeskilling och därmed uppnå uppskov med skattläggningen. Den tilltänkta ordningen skulle därmed kunna bli urholkad. Om gällande rätt skall ändras kan frågan ställas om det inte skulle vara principiellt mer tillfredsställande att stämpelskattens storlek kunde beslutas i omgångar oavsett om den preliminära köpeskillingen i senare skede jämkades uppåt eller nedåt. Regeln skulle även kunna göras tillämplig på fall där parterna i köpehandlingen inte omnämnt utan förutsatt vad som följer av lag, nämligen att köparen kan få rätt till prisavdrag. Om lagstiftaren vill minska den administrativa belastningen som korrigeringar medför, vore det möjligt att införa ett tröskelvärde, bestämt på visst sätt. Det skulle vara av värde om utgångspunkterna och ordningen för stämpelskatte- besluten togs upp till en mer förutsättningslös behandling inför ställningstagande i lagstiftningsfrågan. När det gäller andra fall än frågan om tilläggsköpeskilling gör regeringen följande bedömning. En ordning som innebär att stämpelskatten alltid skall fastställas i omgångar är en betydligt mer omfattande reform än vad som är aktuell och skulle kräva överväganden som inte begränsar sig till situationer med preliminärt angivna . I så fall måste övervägas regler som skulle innebära att stämpelskatten skall räknas om när en köpare och en säljare kommit överens om att köpeskillingen skall ändras liksom när en köpare efter en domstolsprocess får rätt till prisavdrag på grund av fel i fastighet. Villkor som innebär att köpeskillingen under vissa förutsättningar skall sättas ned torde vara vanligast för att avtalsvägen reglera vad som skall gälla om fastigheten avviker i något hänseende från vad köparen haft anledning att förvänta sig vid tiden för köpet. En annorlunda situation är den att angivna villkor är sådana att lagfart inte kan meddelas. Detta är t.ex. fallet när det vid köp av del av fastighet finns avtalsvillkor som innebär att den slutliga köpeskillingen till följd av en planerad avstyckning skall bestämmas till ett lägre belopp än vad som angetts i köpehandlingen. Ett sådant köpekontrakt kan bara leda till beslut om vilande lagfart (se 20 kap. 7 § 11 jordabalken). Att ändra reglerna så att det blir möjligt att alltid räkna om stämpelskatten både uppåt och nedåt innebär i princip att skatten skall betalas i förskott. Ett sådant system där betalning av skatten sker innan den har fastställts har tillämpats tidigare och kritiserades eftersom det ledde till extra arbete för inskrivningsmyndigheterna, se avsnitt 4.3.1. Regeringen anser därför inte att systemet med förskottsbetalning av stämpelskatt bör återinföras. Att införa ett tröskelvärde, som Lagrådet anfört, skulle minska den administrativa belastningen endast obetydligt. Ett av syftena med regeringens förslag är som redan sagts att effektivisera uppbörden av stämpelskatten som visats sig bristfällig i de aktuella situationerna. Dessutom vill regeringen förhindra att den nuvarande möjligheten till uppskov missbrukas genom avtalsvillkor om . Regeringen anser att fördelarna med förslaget överväger nackdelarna. Om det visar sig att den nya ordningen för stämpelskattebesluten inte leder till det önskade resultatet får reglerna ses över igen. Stämpelskatten bör således kunna fastställas i olika omgångar bara i de fall då köpehandlingen innehåller ett villkor om tilläggs- köpeskilling. Lagrådet påpekar att om förslaget i 26 § genomförs påverkar det även bestämmelsen i 25 §. Lagrådet anför att det i den sistnämnda paragrafen inte görs någon skillnad mellan fallet att köpeskillingen kan komma att höjas och fallet att den kan komma att sänkas. Införs en sådan skillnad bör enligt Lagrådet även 25 § kompletteras. Enligt nuvarande regler inträder skattskyldigheten i samband med att ansökan om lagfart beviljas men inskrivningsmyndigheten skall, i vissa fall beroende på hur köpeskillingen är bestämd i köpehandlingen, vänta med att fastställa stämpelskatten. Det faktum att stämpelskatten skall kunna fastställas till viss del trots att köpeskillingen inte är slutligt bestämd påverkar enligt regeringens uppfattning inte tidpunkten för skattskyldighetens inträde och föreslår därför inte någon ändring i 25 §. har med stöd av 28 § stämpelskattelagen rätt att förelägga den skattskyldige att komma in med underlag för att fastställa stämpelskatten. Föreläggandet får förenas med vite. Om köpehandlingen innehåller ett villkor om tilläggsköpeskilling innebär förslaget att stämpelskatten skall kunna fastställas i olika omgångar följande. I samband med det första stämpelskattebeslutet bör att fastställa skatten slutligt. Det bör inte införas en Inskrivningsmyndigheterna kommer även att belastas med uppgiften att särskilt bevaka ärenden där villkor om tilläggsköpeskilling förekommer. Det faktum att stämpelskatten skall fastställas beräknad på den preliminära köpeskillingen när ansökan om lagfart beviljas torde ändå, vilket remissutfallet också visar, vara en fördel jämfört med dagens regler. Regeringen anser inte att det är nödvändigt att komplettera bestämmelserna om föreläggande med andra påtryckningsmedel. Det blir dock en uppgift för Kammarkollegiet och i egenskap av gransknings- respektive tillsynsmyndighet att följa hur reglerna fungerar och vid behov föreslå ändringar. Den expeditionsavgift som normalt tas ut i samband med att inskriv- ningsmyndigheten fattar beslut om att bevilja en ansökan om lagfart skall även i fortsättningen tas ut . Bestämmelserna i 914 §§ stämpelskattelagen om hur stämpelskatten skall beräknas och vilka värden som skall jämföras bör tillämpas inte bara vid det första stämpelskattebeslutet utan även när skatten skall fastställas på den definitiva köpeskillingen. De nya bestämmelserna skall också gälla vid förvärv av tomträtt. 5.2Värdering av fast egendom och tomträtt i vissa fall Regeringens förslag: skall kunna ge i uppdrag att i vissa fall värdera fast egendom och tomträtt. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förutom att i promemorians lagförslag fanns bestämmelsen i 14 § stämpelskattelagen. Remissinstanserna: Hovrätten för Nedre , i och Kammarkollegiet påpekar att värderingen skall göras med utgångspunkt i fastighetens marknadsvärde för förvärvet. Hovrätten föreslår att bestämmelsen flyttas till 9 § stämpelskattelagen. har inte något att erinra mot förslaget men efterlyser en redogörelse för bl.a. vilka skäl som ligger bakom överflyttningen och hur många fall det kan röra sig om. Skälen för regeringens förslag: Bakgrunden till bestämmelsen i stämpelskatteförordningen om att på uppdrag av inskrivningsmyndigheten i vissa fall skall värdera fast egendom har beskrivits i avsnitt 4.2.1. Där anges också att har haft till uppgift att värdera fast egendom i samband med arvs- och gåvobeskattningen. Värdering av fast egendom förekommer även i andra beskattningssammanhang. Regeringen finner det därför lämpligt att uppgiften hanteras av även vid beräkning av stämpelskatt. Någon ändring i sak vad gäller själva värderingen föreslås dock inte. Värderingen skall i enlighet med nuvarande regler göras med utgångspunkt i marknadsvärdet vid förvärvstillfället. Bestämmelsen tas in i stämpelskattelagen. 5.3Omprövning av beslut om stämpelskatt Regeringens förslag: Det införs en omprövningsskyldighet för inskrivningsmyndigheten när det gäller beslut om fastställande av skatt, efterbeskattning och återvinning. Promemorians förslag: Omprövningsskyldigheten regleras genom en hänvisning till motsvarande bestämmelser i ärendelagen och förvalt- ningslagen vilket innebär att omprövning till nackdel för enskild part inte är möjlig. I promemorian anges inte uttryckligt att beslut om efter- beskattning skall omfattas av inskrivningsmyndighetens omprövnings- skyldighet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. Hovrätten för Nedre förordar en särskild omprövningsbestämmelse i stämpelskattelagen för att undvika skillnaden som föreligger mellan bestämmelserna om omprövning i ärendelagen och förvaltningslagen. i anser att det bör vara möjligt med omprövning till nackdel för enskild part under förutsättning att parten medger det. och tycker att även beslut om efterbeskattning bör kunna omprövas men menar att förslaget är oklart i den delen. Kammarkollegiet anser att den föreslagna omprövningsskyldigheten är för snäv, bl.a. eftersom den inte ger rätt att ompröva till nackdel för enskild part. Kollegiet tycker att det bör införas en särskild omprövningsmöjlighet i stämpelskattelagen. påpekar att ett beslut om omprövning torde omfattas av den treåriga överklagandetiden. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande rätt har inskrivningsmyndigheten inte någon möjlighet att ompröva ett beslut om stämpelskatt utan ett överklagande skall i princip vidarebefordras till domstol för handläggning. Det gäller även när överklagandet medges av motparten. En lagstadgad rättelsemöjlighet saknas också. Det förekommer dock att stämpelskattebeslut som fattas i inskrivnings- ärenden enligt jordabalken rättas genom en analog tillämpning av 33 § ärendelagen. En möjlighet för inskrivningsmyndigheten att materiellt ompröva sina beslut i stämpelskattefrågor skulle innebära att ett minskat antal överklaganden måste prövas av de högre instanserna. Omprövnings- plikten, som föreskrivs i förvaltningslagen och ärendelagen, grundar sig på uppfattningen att felaktiga beslut kan rättas snabbare och enklare genom att beslutsmyndigheten själv ändrar sitt beslut i stället för att prövningen sker i högre instans. Om inskrivningsmyndigheten blir skyldig att ändra ett tidigare meddelat beslut innebär det alltså besparingar för staten och en smidigare, billigare samt snabbare handläggning för den enskilde. De skäl som har anförts emot att införa en omprövningsskyldighet för inskrivningsmyndigheten, dvs. att man vill skydda ekonomiska intressen, har inte samma tyngd när det gäller beslut om stämpelskatt. Tvärtom finns det som redovisats ovan flera fördelar med en sådan ompröv- ningsskyldighet i stämpelskatteärenden. Regeringen föreslår att det införs regler om omprövning när det gäller beslut om fastställande av skatt, efterbeskattning och återvinning. Skyldigheten för inskrivningsmyndigheten att ändra ett stämpel- Prop. 2004/05:51 skattebeslut bör utformas med motsvarande bestämmelser i ärendelagen och förvaltningslagen som förebild. Regeringen delar dock den upp- fattning som i och Kammar- kollegiet framfört att även omprövning till nackdel för enskild part vilket förekommer på andra skatteområden i princip bör vara möjlig. Det bör emellertid förutsätta att parten lämnat sitt medgivande. Genom att införa omprövningsbestämmelsen direkt i stämpelskattelagen undviks också de skillnader i skyldigheten att ompröva som finns i ärendelagen och förvaltningslagen. Regeringens förslag: Efterbeskattningsbeslut skall omfattas av den treåriga överklagandetiden. Promemorians förslag: Promemorian saknar förslag om överklagande. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 4.7 redogörs för reglerna om överklagande av beslut om stämpelskatt. Där framgår det att det i lagtexten inte uttryckligen anges vilken överklagandetid som gäller i fråga om efterbeskattningsbeslut. Regeringen föreslår att reglerna om överklagande förtydligas på så sätt att det klart framgår att beslut om efterbeskattning omfattas av den treåriga överklagandetiden som gäller för övriga beslut av liknande slag, dvs. beslut om fastställande och återvinning av stämpelskatt. Omräkning av utländsk valuta Regeringens förslag: Värdet av utländsk valuta skall räknas om till svenska kronor vid stämpelskatteberäkningen efter den växelkurs som gäller vid skattskyldighetens inträde. En bestämmelse om detta skall tas in i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens förslag med den skillnaden att förslaget i promemorian bara tar sikte på inteckningsbelopp i utländsk valuta. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända. bestämmelsen måste utformas så att även omräkning av köpeskilling Kammarkollegiet, och anför att det i lagen eller i motiven tydligare måste anges vilken växelkurs som anser vidare att den föreslagna regeln i 24 a § stämpelskattelagen behöver kompletteras med en hjälpregel och anför att det numera upphävda andra stycket i 3 § stämpelskatteförordningen bör Skälen för regeringens förslag: Fr.o.m. gäller enligt 3 § stämpelskatteförordningen att värdet av utländsk valuta skall beräknas efter den växelkurs som gäller vid skattskyldighetens inträde. samma paragraf finns också en bestämmelse om beräkning av Prop. 2004/05:51 stämpelskatt vid samtidig ansökan om dödning och nyinteckning när någon av de tidigare inteckningarna är bestämd i utländsk valuta. I sådant fall skall värdet av dessa beräknas efter den kurs som gäller när de nya inteckningarna beviljas. Regeringen delar den uppfattning som några av remissinstanserna har framfört att behovet av omräkning av utländsk valuta inte bara förekommer i samband med uttag av stämpelskatt vid beviljande av inteckning utan också vid förvärv av fast egendom och tomträtter. Den nya bestämmelsen som föreslås tas in i stämpelskattelagen skall således omfatta samtliga situationer när värdet av utländsk valuta behöver beräknas vid uttag av stämpelskatt. Värdet av utländsk valuta bör beräknas efter den växelkurs som gäller vid skattskyldighetens inträde. När det gäller förvärv av fast egendom och tomträtter är skattskyldigheten kopplad till tidpunkten för beviljandet av inskrivningen. Det är alltså den dag då inskrivningsmyndigheten beviljar ansökan om lagfart eller inskrivning av tomträtt som blir aktuell för vilken valutakurs som skall tillämpas vid stämpelskatteberäkningen i sådana fall. Om en ansökan om inskrivning förklaras vilande gäller att skattskyldigheten inträder först när ansökningen beviljas (prop. 1983/84:194 s. 20 f.). I fråga om inteckningar gäller också enligt huvudregeln att skattskyldigheten inträder när inteckningen beviljas. Den praxis som har utvecklats i fråga om tidpunkten för skattskyldighetens inträde får betydelse även vid bedömningen av vilken dags växelkurs som skall tillämpas vid skatteberäkningen (se t.ex. NJA 1981 s. 1068). Av betydelse är också bestämmelserna om inskrivningsdag som gäller för olika typer av inskrivningsärenden, se t.ex. 19 kap. 6 § jordabalken. Växelkursen kan ändras under inskrivningsdagen. Regeringen in- stämmer i remissinstansernas synpunkt att det är viktigt både för de skattskyldiga och för inskrivningsmyndigheterna att det inte föreligger några tveksamheter om vilken växelkurs som skall tillämpas vid skatteberäkningen. och inskrivningsmyndigheterna som handlägger fastighetsinskrivningsärenden använder sig numera av den s.k. valutafixering som Stockholmsbörsen fastställer . Valutafixeringen beräknas utifrån de mittkurser som inrapporteras från affärsbankerna. Det kan vara praktiskt även för övriga inskrivningsmyndigheter att tillämpa den av Stockholmsbörsen fastställda valutafixeringen. Det skulle även ge de skattskyldiga möjlighet att på ett enkelt sätt se vilken valutakurs som används vid omräkningen. Enligt regeringens uppfattning är det en fördel om de olika beskattningsmyndigheterna tillämpar samma principer för att beräkna värdet av utländsk valuta. har anfört att det bör finnas en hjälpregel som kompletterar den föreslagna regeln i 24 a § stämpelskattelagen. nämner särskilt komplikationer vid samtidig ansökan om dödning och nyinteckning. I så fall kan det uppkomma problem om värdet av de dödade inteckningarna inte kan beräknas utifrån den kurs som gäller för skattskyldighetens inträde för de nya inteckningarna därför att den valuta som de äldre inteckningarna är utfärdade i inte längre existerar. Frågan om vad som bör gälla när en valuta som en inteckning är Prop. 2004/05:51 meddelad i upphör diskuterades efter påpekande av Lagrådet i lagstiftningsarbetet med att göra det möjligt att bevilja fastighets- och företagsinteckningar i utländsk valuta (se prop. 2003/04:108 s. 30 jfr s. Regeringen hänvisade då till allmänna principer för omräkning av fordringar och fann att det inte behövdes ytterligare bestämmelser. När det gäller stämpelskatteberäkningen i det fall nämner bör värdet av de dödade inteckningarna omräknas utifrån den valuta som ersatt den förra valutan. I det fall att det saknas en tillförlitlig växelkurs för skattskyldighetens inträde får en bestämning av värdet göras till ett så rättvisande belopp som möjligt. Ofta kan den senast tillgängliga växelkursen användas. Regeringens förslag: För att effektivisera uppbörden av stämpelskatt skall utöver inskrivningsmyndigheten även annan myndighet som regeringen bestämmer, kunna ansöka om indrivning av stämpelskatt och dröjsmålsavgift. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. anför att det bara är verket som skall ha möjlighet att ansöka om indrivning i inskriv- ningsärenden enligt jordabalken. Skälen för regeringens förslag: Om betalning av stämpelskatt i ett fastighetsinskrivningsärende inte sker i rätt tid skall enligt bestämmelserna i stämpelskatteförordningen underrätta inskriv- ningsmyndigheten. Det ankommer sedan på inskrivningsmyndigheten att göra en framställning om indrivning, 35 § stämpelskattelagen. I syfte att effektivisera uppbördshanteringen av stämpelskatt i dessa ärenden bör i egenskap av uppbördsmyndighet vara behörig myndighet att ansöka om indrivning. Förslaget innebär att 35 § stämpel- skattelagen ändras. De närmare bestämmelserna som gäller uppbörd av stämpelskatt vid finns i stämpelskatteförordningen. Förslaget föranleder även vissa ändringar i förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna. Vissa remissinstanser har lämnat ytterligare förslag till ändringar i bl.a. stämpelskattelagen. anser att ansvaret för uppbörd av stämpelskatt bör föras över från till . Regeringen konstaterar att det kan ifrågasättas om inte en sådan överflyttning bör gälla all uppbörd av stämpelskatt och inte begränsas till skatt som tas ut i samband med inskrivningsärenden avseende fast egendom och tomträtter. Fråge- ställningen, som inte behandlas i promemorian, kräver ytterligare överväganden och behandlas därför inte i detta sammanhang. i har i sitt remissvar efterlyst Prop. 2004/05:51 sanktionsbestämmelser i stämpelskattelagen mot skattskyldiga som underlåter att utan dröjsmål anmäla att förutsättningar för betal- ningsuppskov enligt 32 a § stämpelskattelagen inte längre föreligger. anser också att det behövs ändringar i reglerna om fastighetsregister. Även dessa frågor måste beredas ytterligare och regeringen föreslår därför inte några ändringar . har framfört att den administrativa hanteringen av ärenden om återbetalning av skatt och inbetalning av tillkommande skatt bör flyttas över från till . Dessa bestäm- melser finns i stämpelskatteförordningen och förslaget får därför behand- las i ett annat sammanhang. 6Ikraftträdande och statsfinansiella konsekvenser De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Förslaget om att stämpelskatt vid förvärv av fast egendom och tomträtter skall kunna fastställas även när köpeskillingen på grund av villkor om tilläggsköpeskilling är preliminärt bestämd i köpehand- lingen innebär att den möjlighet att skjuta fram stämpelskattebetalningen som finns enligt nuvarande ordning i dessa fall försvinner. Stämpelskatten skall alltså betalas in när ansökan om lagfart och ansökan om inskrivning beviljas. När köpeskillingen är slutligt bestämd måste inskrivningsmyndigheten fatta ett nytt beslut om stämpelskatt på det tillkommande beloppet. Även om skatten på detta sätt tas ut för samma förvärv leder förslaget totalt sett till minskade kostnader för staten. För inskrivningsmyndigheterna torde arbetsbelast- ningen sammantaget inte öka. Den merkostnad som förslaget innebär för skall finansieras inom befintlig budgetram. Förslaget om att införa en omprövningsskyldighet för inskrivnings- myndigheter när det gäller vissa beslut om stämpelskatt leder samman- taget till minskade kostnader för staten genom att sådana ärenden i de flesta fall inte behöver sändas vidare till högre instans. Eftersom omprövningsskyldigheten för inskrivningsmyndigheterna bara gäller de fall där skattebeslutet kan ändras snabbt och enkelt utan någon mera ingående granskning innebär förslaget endast ett begränsat merarbete för inskrivningsmyndigheterna. Eventuella merkostnader får finansieras inom befintlig budgetram. De föreslagna reglerna om omräkning av utländsk valuta underlättar inskrivningsmyndigheternas handläggning av ärenden där det är nöd- vändigt att räkna om värdet på t.ex. inteckningsbelopp. Överflyttningen av ärenden om att värdera fast egendom och tomträtter från länsstyrelserna till innebär också effektiviseringar genom att redan utför värderingsuppdrag av liknande slag. Antalet värderingsuppdrag torde vara begränsat och till den del åsamkas kostnader får dessa finansieras inom befintlig budgetram. Förslaget om att skall ges befogenhet att ansöka om Prop. 2004/05:51 indrivning av stämpelskatt innebär dels att inskrivningsmyndigheterna avlastas den arbetsuppgiften, dels att uppbördshanteringen effektiviseras med minskade kostnader som följd. Eventuella merkostnader för på grund av förslaget skall finansieras inom befintlig budgetram. 7.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter I ett nytt fjärde stycke har tagits in en bestämmelse om att på begäran av inskrivningsmyndigheten under vissa förutsättningar skall värdera fast egendom och tomträtter. Bestämmelsen har flyttats över från 2 § stämpelskatteförordningen och ändrats genom att uppgiften att värdera flyttas från till . I bestämmelsen, som är ny, anges hur omräkning av belopp i utländsk valuta skall göras till svenska kronor vid stämpelskatteberäkningen, se avsnitt 5.5. Bestämmelsen kompletteras med ett nytt andra stycke. Innebörden av den nya bestämmelsen är att inskrivningsmyndigheten vid inskrivning av lagfart och tomträtt skall fastställa stämpelskatten i olika omgångar när köpehandlingen innehåller ett villkor om tilläggsköpeskilling. Förslaget behandlas i avsnitt 5.1. Ett avtalsvillkor om tilläggsköpeskilling skall i fortsättningen inte anses utgöra hinder för inskrivningsmyndigheten att fastställa stämpelskatten beräknad på den köpeskilling som är angiven i köpehandlingen alternativt annat värde enligt bestämmelserna i 914 §§. När köpeskillingen blivit slutligt bestämd skall inskrivningsmyndigheten meddela ett nytt beslut om stämpelskatt. Att den tidigare fastställda stämpelskatten skall avräknas från det nya skattebeloppet framgår av 31 §. I bestämmelsens första stycke har gjorts ett tillägg om att tidigare fastställd stämpelskatt som grundas på en preliminär köpeskilling eller annat underlag skall räknas av vid fastställandet av den sammanlagda stämpelskatten som grundas på den slutliga köpeskillingen.