prop · GT0333 · 2005-11-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2005/06:33 En möjlighet för att förelägga Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att tjänstemän vid får möjlig- het att utfärda föreläggande av ordningsbot. Vidare föreslås att bestäm- melserna om jäv i för åklagare skall gälla även för , och anställda i den brotts- bekämpande verksamheten. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om ändring i .................................. Ärendet och dess beredning............................................................... Vem har rätt att utfärda ordningsbotsföreläggande?........... 5.1Möjlighet för tjänstemän vid att utfärda föreläggande av ordningsbot .................................. Förteckning över remissinstanserna ...................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 7 kap. 9 § och 48 kap. 20 § samt rubriken till 7 kap. skall ha följande lydelse. Om åklagare och om jäv mot Om åklagare och om jäv mot Vad som anges i 6 § om åklagare tillämpas även när det gäller anställda inom polis- väsendet som har att vidta åtgärd eller meddela beslut enligt denna balk. En fråga om jäv prövas av polismyndigheten. Det som anges i 6 § om åklagare tillämpas även på anställda inom polisväsendet eller vid Skatte- verket, eller Kustbevak- ningen som har att vidta åtgärd eller meddela beslut enligt denna balk. En fråga om jäv prövas av respektive myndighet. Regeringen äger förordna, att föreläggande av ordningsbot får utfärdas även av åklagare och tulltjänsteman. De bestämmelser i detta kapitel som gälla polisman äga motsvarande tillämpning beträffande den som avses med sådant förordnande. Föreläggande av ordningsbot får utfärdas även av åklagare, tulltjänsteman eller kustbevak- ningstjänsteman. De bestämmelser i detta kapitel som gäller polisman skall gälla även annan som får utfärda föreläggande av ordnings- bot. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2001:280. 2Senaste lydelse 2001:280. 3Senaste lydelse 1974:573. Ärendet och dess beredning Frågan om att ge tjänstemän vid rätt att utfärda föreläggande av ordningsbot har varit föremål för övervägande i flera sammanhang . föreslog i sitt betänkande Ett reformerat åklagar- väsende (SOU 1992:61) vissa förändringar vad gällde straffföreläggande och föreläggande av ordningsbot. Bland annat föreslogs att regeringen skulle bemyndigas att utvidga behörigheten att utfärda föreläggande av ordningsbot även till andra än polis, åklagare och tulltjänstemän. Som exempel nämndes kustbevakningspersonal och yrkesinspektörer. Utred- ningen tog vidare upp frågan om föreläggande av ordningsbot vid överträdelser av bestämmelser i sjötrafikförordningen (1986:300) och föreslog att penningböter skulle införas generellt som påföljd vid brott enligt den förordningen. Ett införande av penningböter skulle enligt förslaget kunna kombineras med en möjlighet för tjänstemän vid att under vissa förutsättningar utfärda föreläggande av ordningsbot. Förslaget om att utvidga behörigheten att utfärda föreläg- gande av ordningsbot ledde inte till lagstiftning. anförde , som hade till uppgift att överväga samord- ning och effektivisering av statens maritima verksamhet, i sitt betänkan- de Statens maritima verksamhet (SOU 1996:41 s. 182) att möjligheterna att ge kustbevakningstjänstemän rätt att utfärda föreläggande av ord- ningsbot borde undersökas. I Budgetpropositionen för uttalade regeringen att frågan om en möjlighet för att utfärda föreläggande av ordningsbot skulle bli föremål för fortsatt beredning (prop. 1996/97:1 utg. omr. 6, s. 79). I detta sammanhang kan även nämnas att i sitt betänkande Sjöfylleri (SOU 2001:30) har föreslagit att tjänstemän vid skall ges rätt att genomföra alkoholutandningsprov till sjöss. Förslaget om rutinmässiga alkoholutandningsprov till sjöss är kopplat till utredningens förslag om promillegräns för sjöfylleri som inte är grovt. Såväl frågan om en promillegräns som den om rutinmässiga alkoholutandningsprov är nu föremål för fortsatta överväganden av (dir. 2003:174, Rattfylleri och sjöfylleri). I en inom utarbetad promemoria En möjlighet för att förelägga ordningsbot har det lämnats förslag som innebär att tjänstemän vid som uppfyller särskilt angivna krav skall få möjlighet att utfärda föreläggande av ordningsbot för vissa brott mot sjötrafikförordningen. Vidare har det i promemorian föreslagits en bestämmelse om jäv för , och anställda i den brottsbekämpande verksamheten. Prome- lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En samman- ställning av remissvaren liksom remissyttrandena i deras helhet finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr Ju1995/2248/DOM). Regeringen behandlar i denna proposition lagförslagen i promemorian. Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemo- kratiska regeringen, och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslaget. Lagrådets yttrande finns i bilaga 3. Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Lagrådsremissens lagförslag överens- stämmer med propositionens. har enligt förordningen (1988:256) med instruktion för till uppgift att i enlighet med särskilda föreskrifter utföra sjöövervakning och annan kontroll- och tillsynsverksamhet samt miljöräddningstjänst till sjöss. skall också samordna de civila behoven av sjöövervakning och sjöinformation samt förmedla denna till berörda myndigheter. skall vidare följa den internationella utvecklingen inom sitt verksamhetsområde samt i sam- verkan med andra myndigheter medverka i internationellt samarbete för att utveckla gränskontroll, brottsbekämpning till sjöss, miljöskydd till sjöss och annan sjöövervakning. har ett i stort sett samlat ansvar för frågor som rör myndighetsutövning till sjöss och är den enda civila myndigheten med kapacitet att agera till sjöss längs hela den svenska kuststräckan. Det geografiska verksamhetsområdet består av svenskt territorialhav, ekonomiska zon, kustvatten, skärgårdsområden samt , och, vid miljöräddningstjänst till sjöss, . Kustbevak- ningen bistår regelmässigt dels i , dels polismyndigheterna vid efterforskning av försvunna personer i andra fall. är den enda myndigheten med polisiära befogenheter i den ekonomiska zonen. Lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär över- vakning är tillämplig när bedriver övervakning för att hindra brott mot föreskrifter i lagar och andra författningar som gäller bl.a. jakt, fiske, trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken, dumpning av avfall i vatten, fartygs registrering och identifiering samt utlänningars inresa till och utresa från eller vistelse i . Över- vakningen sker till havs, i kustvattnen samt i och . Lagen och den tillhörande förordningen (1983:124) om medverkan vid polisiär övervakning innefattar ett ansvar för kustbevak- ningstjänstemän att ingripa utan särskild begäran från polisen eller annan myndighet. Om det föreligger misstanke om att brott har begåtts mot någon av de föreskrifter som avses i den ovan nämnda lagen, har en kustbevaknings- tjänsteman samma befogenheter som tillkommer en polisman att bl.a. hålla förhör, gripa eller ta med någon till förhör samt göra husrannsakan för att eftersöka den som skall gripas eller för att verkställa beslag (23 kap. 3 § tredje stycket, 23 kap. 8 §, 24 kap. 7 § första stycket och 28 kap. 5 § [RB]). har vidare samma rätt som en polisman att avvisa, avlägsna eller omhän- Prop. 2005/06:33 derta den som genom sitt uppträdande i sjötrafiken stör ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna. Tjänstemannen kan även stoppa, visitera och inbringa fartyg till svensk hamn, om det är uppenbart att en sådan åtgärd behövs för att bl.a. ovan angivna befogenheter skall kunna utövas. Vid förundersökning om brott som anges i nämnda lag får åklagare och polis anlita biträde av (se 24 och 7 §§ lagen om medverkan vid polisiär övervakning). Syftet med lagen om medverkan vid polisiär övervakning är att möjliggöra för tjänstemän vid att göra snabba ingripanden i de fall polis inte är tillgänglig. I förarbetena (prop. 1981/82:144 s. 19) understryks dock att sådana ingripanden som avses i lagen i första hand ankommer på polisen och att avsikten inte har varit att rubba på denna ordning. I praktiken har det dock blivit som har svarat för merparten av ingripandena. De angivna befogenheterna får utövas endast i omedelbar anslutning till den gärning som föranleder åtgärden och endast av tjänstemän vid Kust- bevakningen som uppfyller de villkor regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer föreskriver i fråga om tjänsteställning, utbildning och erfarenhet eller i annat avseende. Vilka tjänstemän som får utöva befogenheterna framgår av 2 § förordningen om med- verkan vid polisiär övervakning. Samtliga åtgärder skall skyndsamt an- mälas till polismyndighet för att ärendet därefter skall övertas av polisen. Vidare får enligt lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg inleda förundersökning för brott avseende olagliga utsläpp av olja och andra skadliga ämnen från fartyg. En kustbevak- ningstjänsteman har i denna lag samma befogenheter som en polisman att företa gripande, beslag och husrannsakan (11 kap. 58 §§ lagen om åtgärder mot förorening från fartyg). beslutar enligt den lagen också i frågor om vattenföroreningsavgift. skall därutöver medverka i kontroll- verksamhet enligt tullagen (2000:1281) och lagen (1996:701) om Tull- verkets befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. En tjänsteman vid har inom ra- men för denna medverkan samma befogenheter som en tulltjänsteman att t.ex. hålla förhör, gripa personer och ta egendom i beslag (2022, 26 och 27 §§ lagen [2000:1225] om straff för varusmuggling och 6 kap. 20 § tullagen). På motsvarande sätt som gäller enligt lagen om Kustbevak- ningens medverkan vid polisiär övervakning skall en kustbevaknings- tjänsteman ingripa utan särskild begäran från eller annan myndighet. Institutet ordningsbot infördes i syfte att bl.a. skapa möjlighet att snabbt beivra trafikförseelser. Reglerna inarbetades senare i rättegångs- balken. utvidgades möjligheterna att utfärda ordningsbots- föreläggande. Föreläggande av ordningsbot innebär att den misstänkte till god- kännande eller föreläggs ett bötesstraff (48 kap. 2 § andra stycket RB). Föreläggandet utfärdas normalt av en polisman . 2005/06:33 (48 kap. 1 § RB). Godkänns föreläggandet gäller det som en lagakraft- Huvudregeln är att föreläggandet utfärdas i direkt anslut- ning till brottet i den misstänktes närvaro. Det förekommer dock även att ett föreläggande utfärdas i den misstänktes frånvaro och skickas till ho- nom eller henne per post för ställningstagande, s.k. kontorsföreläggande (48 kap. 16 § tredje stycket RB). Föreläggande av ordningsbot får utfärdas endast beträffande brott för vilket inte föreskrivs annat straff än penningböter. Den yttre ramen för vilka brott som kan beivras med ordningsbot inskränks vidare genom att riksåklagaren, i samråd med , väljer ut de brott för vilka ordningsbot skall bestämmas. Det är sedan normalt riksåklagaren som bestämmer storleken på ordningsboten för de olika utvalda brotten (48 kap. 13 och 14 §§ RB). Det finns också andra begränsningar i möjligheterna att utfärda före- läggande av ordningsbot. Ett sådant föreläggande får inte utfärdas om den misstänkte förnekar gärningen eller om det finns anledning anta att det kommer att föras talan om enskilt anspråk. Förekommer det flera brott av den misstänkte till bedömning, får ett föreläggande av ordnings- bots inte utfärdas annat än om alla brotten upptas i föreläggandet. Ett föreläggande bör inte heller utfärdas om det i annat fall kan antas vara påkallat att åklagare prövar frågan om strafföreläggande eller åtal för brottet (48 kap. 15 § RB). I riksåklagarens föreskrifter (RÅFS 1999:4) om ordningsbot för vissa brott anges för vilka brott föreläggande av ordningsbot får utfärdas. De brott som det är fråga om är t.ex. vägtrafikbrott mot trafikförordningen (1998:1276) m.fl. förordningar, vissa brott mot lagen (2000:1225) om straff för smuggling och vissa brott mot ordningslagen (1993:1617). Enligt 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen (1986:300) skall den som bryter mot olika i paragrafen angivna bestämmelser dömas till böter. Om brottet begås vid framförandet av en båt enligt definitionen i 1 kap. 2 § sjölagen (1994:1009), skall dömas till penningböter. Genom riksåklagarens beslut om ordningsbot får ordningsbot föreläggas för dessa brott. 4.3Vem har rätt att utfärda ordningsbotsföreläggande? Ett föreläggande av ordningsbot utfärdas av polisman (48 kap. 1 § RB). Regeringen får dock förordna att ordningsbotsföreläggande även får ut- färdas av åklagare eller tulltjänsteman. Bestämmelserna i 48 kap. RB om polisman skall tillämpas även beträffande den som avses med ett sådant förordnande (48 kap. 20 § RB). Vilka åklagare respektive tulltjänstemän som får utfärda föreläggande av ordningsbot anges i 2 § ordningsbots- kungörelsen (1968:199). Förelägganden får utfärdas av åklagare som har tilldelat denna uppgift. De åklagare som har fått behörighet att förelägga ordningsbot får utfärda förelägganden för samtliga brott på vilka ordningsbot kan följa. Förelägganden får vidare utfärdas av tulltjänstemän som uppfyller de krav som före- skriver i fråga om tjänsteställning eller utbildning eller i annat avseende. Tulltjänstemän får utfärda föreläggande endast för vissa i lagen (2000:1225) om straff för smuggling och i lagen (1982:821) om transport Prop. 2005/06:33 av farligt gods angivna brott. 5.1Möjlighet för tjänstemän vid att utfärda föreläggande av ordningsbot Regeringens förslag: Tjänstemän vid skall kunna ut- färda föreläggande av ordningsbot. Promemorians förslag: I promemorian föreslås att regeringen i rätte- gångsbalken bemyndigas att föreskriva att även tjänstemän vid Kust- bevakningen skall kunna utfärda föreläggande av ordningsbot. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag I 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen (1986:300) straffbeläggs en mängd brott mot sjövägsreglerna och mot andra regler och föreskrifter som gäller framförande eller förtöjning av fartyg. Den i praktiken vanligaste typen av överträdelser av sjötrafikförordningen torde vara brott mot föreskrifter om fartbegränsning inom vissa områden och i vissa farleder. Därutöver förekommer förseelser som avser bristande lanternföring, brott mot ankringsförbud, brott mot begränsningar i rätten att använda vatten- område, otillåten förtöjning av båt m.m. Straffvärdet för samtliga dessa brott kan jämföras med motsvarande förseelser i vägtrafiken. Brotten föranleder normalt penningböter. Antalet ärenden avseende brott mot sjötrafikförordningen där före- läggande av ordningsbot kan utfärdas har stadigt ökat . Av sammanställning över misstänkta sjötrafikbrott som har rapporterats till polisen framgår att antalet rapporter avseende sådana brott var 2000, 2001, 2002, 2003, 2004 och 1 2005 (t.o.m. augusti). Antalet rapporter har således mer än fördubblats. Lagföring sker genom föreläggande av ordningsbot, strafföreläggande eller åtal. Bör tjänstemän vid ges möjlighet att utfärda föreläggande av ordningsbot? Brottsbekämpningen i är i första hand en uppgift för polis och åklagare. Det finns dock vid andra myndigheter än dessa vissa personal- kategorier som inom sina speciella områden har ansetts besitta en sådan kompetens att de har getts befogenheter inom den brottsbekämpande verksamheten. Så har t.ex. tulltjänstemän befogenhet såväl att vidta brottsutredande åtgärder som att utfärda föreläggande av ordningsbot för vissa brott (se avsnitten 4.3 och 5.2). , som ofta upptäcker de brott till sjöss som beskrivits ovan, har också vissa brottsbekämpande befogenheter. har sålunda enligt lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning rätt att ingripa och göra en första brotts- utredning. saknar emellertid möjlighet att utfärda föreläggande av ordningsbot. I stället måste tjänste- män rapportera överträdelsen till polisen. Av de överträdelser som rapporteras till polisen uppskattar att skulle kunna beivras genom föreläggande av ordningsbot. För att få till stånd en effektiv användning av befintliga resurser för brottsbekämpning är det nödvändigt att överväga reformer även utanför polis- och åklagarväsendena. En tänkbar möjlighet är att ge tjänstemän inom andra myndigheter rätt att förelägga ordningsbot. Som nämnts har en sådan reform redan skett för . Frågan är om motsvarande möjlighet även bör ges . Att låta personal vid utfärda föreläggande av ord- ningsbot i de fall de med utövande av sina befogenheter ingripit vid en överträdelse skulle ge uppenbara effektivitetsvinster. Det är fråga om ett större antal fall . Handläggningen av upptäckta överträdelser skulle bli mer effektiv och kunna slutföras snabbare. Detta skulle vara till fördel för men framför allt för polisen, som då skulle få mer tid för andra arbetsuppgifter. En rätt för kustbevakningstjänstemän att förelägga ordningsbot skulle dessutom kunna sägas fylla ett tomrum i brottsbekämpningen eftersom polisen, som har den formella behörig- heten att bedriva sådana brottsutredningar, till skillnad från Kustbevak- ningen normalt endast bedriver sin verksamhet helt kustnära och inte heller året runt eller längs alla kustavsnitt. har i detta sammanhang framfört att den brottsutredande kompetensen inom myn- digheten har ökat avsevärt . Riktade utbildningsinsatser har skett i samarbete med , speciellt i anslutning till att fick rätt att inleda förundersökning vid brott mot lagen om åtgärder mot förorening från fartyg. Enligt finns det alltså inom de områden där myndigheten verkar god kompetens såväl i en mängd sakfrågor med anknytning till verksamheter till sjöss som när det gäller brottsutredningar. Mot denna bakgrund framstår det enligt regeringens mening som lämpligt att tjänstemän vid får möjlighet att utfärda föreläggande av ordningsbot såsom föreslagits i promemorian. När det gäller den lagtekniska lösningen har det i promemorian föreslagits att regeringen bemyndigas föreskriva att kustbevakningstjänstmän skall kunna utfärda föreläggande av ordningsbot på motsvarande sätt som i fråga om åklagare och tulltjänstemän, se 48 kap. 20 § RB. Frågan om rätt att förelägga ordningsbot rör emellertid förhållandet mellan enskilda och det allmänna som avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Föreskrifter om det skall meddelas genom lag och något utrymme för att delegera föreskriftsrätten till regeringen i denna fråga finns numera inte, 8 kap. 7 § regeringsformen. Enligt regeringens uppfattning bör det därför slås fast direkt i att kustbevakningstjänstemän har rätt att förelägga ordningsbot. Mot denna bakgrund framstår det även som lämpligt att reglera den sedan tidigare meddelade rätten för åklagare och tulltjänstemän att förelägga Prop. 2005/06:33 ordningsbot på samma sätt. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen i som reglerar denna fråga ändras och att det i stället direkt i 48 kap. 20 § RB anges att åklagare, tulltjänstemän och kust- bevakningstjänstemän får utfärda föreläggande av ordningsbot. I 48 kap. RB finns regler om förutsättningarna för polisman att utfärda föreläggande av ordningsbot och om formerna för utfärdande. I 48 kap. 20 § RB föreskrivs vidare att de regler i kapitlet som gäller polismän skall tillämpas även på åklagare och tulltjänstemän. Denna bestämmelse måste även omfatta kustbevakningstjänstemän. En ändring i enlighet med det föreslås därför. En utvidgning av behörigheten för annan än polis och åklagare att få ut- färda föreläggande av ordningsbot bör ske med viss försiktighet. En förutsättning för en förändring av detta slag bör därför vara att de som ges rätt att utfärda föreläggande av ordningsbot, får göra det endast för brott som är vanligt förekommande inom myndighetens verksamhets- område och det därför redan finns kompetens inom området hos myndig- heten. Som beskrivits i avsnitt 4.1 får endast anställda vid ningen som uppfyller föreskrivna krav i fråga om tjänsteställning eller utbildning eller i annat avseende utöva de tvångsåtgärder som anges i lagen om medverkan vid polisiär övervakning. Enligt regeringens uppfattning är det rimligt att föreskriva att samma krav skall gälla för att tjänstemän vid skall kunna utfärda före- läggande av ordningsbot. En motsvarande reglering gäller också för tullpersonal. När det gäller torde en möjlighet att förelägga ord- ningsbot främst vara av värde när det gäller överträdelser av trafikregler och föreskrifter om säkerhetsanordningar till sjöss enligt sjötrafikförord- ningen. Det kan dock visa sig ändamålsenligt att tjänstemän vid kan förelägga ordningsbot även för andra förseelser av liknande slag. Regeringen avser att meddela föreskrifter som begränsar kustbevak- ningstjänstemäns behörighet att utfärda föreläggande av ordningsbot till vissa typer av förseelser (jfr 48 kap. 14 § första stycket RB) och genom- föra andra nödvändiga förordningsändringar. Regeringens förslag: Bestämmelserna om åklagarjäv i rättegångs- balken skall tillämpas även på anställda vid , Skatte- verket och i den brottsbekämpande verksamheten. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. anser att även tullåklagare uttryckligen bör omfattas av bestämmelserna om jäv. Skälen för regeringens förslag: En grundregel för myndigheters och Prop. 2005/06:33 domstolars verksamhet är att den som handlägger ett ärende skall vara Denna objektivitetsprincip kommer bl.a. till uttryck i 1 kap. 9 § regeringsformen. Där föreskrivs att myndigheterna skall iaktta saklighet och opartiskhet och beakta allas likhet inför lagen. Reglerna om jäv syf- tar till att undvika sådana intressekonflikter hos företrädare för myndig- heterna som gör att deras objektivitet kan ifrågasättas (se t.ex. och , Förvaltningslagen med kommentarer, 2003, s. 124). Förvaltningslagen (1986:223) innehåller allmänna grundregler om handläggningen av ärenden vid förvaltningsmyndigheter, t.ex. vid Kust- bevakningen. I 11 och 12 §§ förvaltningslagen finns regler om jäv. Av dessa regler framgår dels när någon skall anses jävig i ett ärende, dels att en myndighetsföreträdare som är jävig inte får vidta åtgärder i ärendet. Jävsbestämmelserna i förvaltningslagen gäller emellertid inte exempelvis polis, åklagar-, skatte- och tullmyndigheternas samt brottsbekämpande verksamhet (32 § förvaltningslagen). Att sådan verk- samhet hos dessa myndigheter undantagits från jävsbestämmelserna i förvaltningslagen skall bl.a. ses i ljuset av att denna verksamhet är särpräglad och har en nära anknytning till domstolarnas verksamhet. För- farandet vid förundersökning i brottmål är noga reglerat i framför allt . Detsamma gäller reglerna om föreläggande av ord- ningsbot (se prop. 1971:30 s. 306). För polis- och åklagarmyndigheternas brottsbekämpande verksamhet finns jävsbestämmelser i stället i 7 kap. 6 och 9 §§ RB. Bestämmelser om jäv för bl.a. i dess brottsbekämpande verksamhet saknas däremot. Som redogjorts för i avsnitt 4.1 har rätt att vidta brottsutredande åtgärder och har i detta samman- hang vissa polisiära befogenheter. Vid misstanke om brott mot någon av de föreskrifter som anges i lagen (1982:395) om med- verkan vid polisiär övervakning har kustbevakningstjänstemän rätt att vidta vissa tvångsåtgärder enligt . Bland annat kan de hålla förhör, gripa misstänkta och företa husrannsakan. Som föreslås i avsnitt 5.1 bör de även ges möjlighet att utfärda föreläggande av ord- ningsbot.