prop · GS03165 · 2005-05-27 00:00:00 — Enligt 7 § UFL får en understödsförening inte utan medgivande av driva verksamhet som är främmande för ändamålet med föreningens försäkringsverksamhet. Omfattningen av den främ- mande verksamheten skall stå i rimligt förhållande till försäkringsverk- samheten. En understödsförening får inte heller utan medgivande av ändra sin försäkringsverksamhet så att den får en väsentligt ny inriktning eller kommer att omfatta en ny verksamhetsgren. har enligt legaldefinitionen i 9 § tryggandelagen som uteslutande ändamål att trygga utfästelser om pension till arbets- tagare eller arbetstagares efterlevande. Stiftelsen får inte tjäna något biändamål, t.ex. driva näringsverksamhet, se prop. 1967:83 s. 120 och prop. 1989/90:110 s. 706. Skälen för regeringens förslag möjlighet att under vissa förutsättningar medge att en tjänstepensionskassa bedriver verksamhet som är främmande för ändamålet med föreningens försäkringsverksamhet är inte förenlig med tjänstepensionsdirektivet. Detsamma gäller dispensmöjligheten beträf- fande ny inriktning av försäkringsverksamheten. Direktivets krav om att ett tjänstepensionsinstitut, utöver tjänstepensionsverksamheten, endast får bedriva sådan verksamhet som föranleds av densamma kan dessutom anses vara något strängare än det nu gällande förbudet mot främmande verksamhet. Det bör därför införas ett krav om att en tjänste- pensionskassas verksamhet begränsas till att enbart omfatta Prop. 2004/05:165 tjänstepensionsförsäkringar jämte sådan verksamhet som föranleds av verksamheten avseende tjänstepensionsförsäkringar. Begreppet tjänstepensionsförsäkring bör i UFL ha samma innebörd som i FRL. (Nämnda begrepp behandlas utförligt i avsnitt 8 och i författningskommentaren till 1 kap. 3 § a FRL.) Detta innebär att de privata, individuella försäkringar som SIRP och har hänvisat till utgör exempel på sådana försäkringar som arbetstagaren endast har tillgång till via sin anställning och som därför skall anses höra till tjänste- pensionsverksamheten. Eftersom en tjänstepensionskassa per definition är sluten för alla som inte omfattas av ett visst anställningsförhållande är det heller inte nödvändigt med en sådan avvecklingsregel som Skatte- verket har föreslagit. Det nya kravet bedöms inte medföra någon större förändring av verk- samhetsmöjligheterna för tjänstepensionskassorna. Vad beträffar UFL- förbundets kommentar torde man åsyfta exempelvis möjligheten för en tjänstepensionskassa att meddela fondförsäkring. I avvaktan på utred- ningens fortsatta arbete med bl.a. en fullständig översyn av rörelse- reglerna för understödsföreningar saknas det skäl att nu ta ställning till dessa frågor. Som konstaterats tidigare avses med en pensionsstiftelse en av arbets- givaren grundad stiftelse, vars uteslutande ändamål är att trygga utfästelse om pension till arbetstagare och arbetstagares efterlevande (se 9 § tryggandelagen). Av denna bestämmelse följer att en pensions- stiftelse är förhindrad att driva rörelse vid sidan av tjänstepensionsverk- samheten. Ytterligare bestämmelser som syftar till att begränsa verksam- heten är därför inte nödvändiga för pensionsstiftelsernas vidkommande. 9.4Juridisk åtskillnad mellan uppdragsgivare och tjänstepensionsinstitut Regeringens bedömning: Svensk lagstiftning uppfyller redan direktivets krav på juridisk åtskillnad mellan uppdragsgivande företag och tjänstepensionsinstitut. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: SIRP anför att det finns bl.a. ett antal tjänste- pensionskassor som har egna anställda vars pensionsförmåner är tryggade genom det aktuella institutet, dvs. den egna arbetsgivaren. Enligt SIRP måste dock detta förhållande kunna godtas inte bara av praktiska skäl utan även av konkurrensskäl. Övriga remissinstanser lämnar inte några kommentarer. Artikel 8 uppställer krav på att det uppdragsgivande företaget och tjänstepensionsinstitutet är juridiskt åtskilda. Med uppdragsgivande företag förstås det företag eller annat organ som handlar i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare och som gör inbetalningar till ett tjänstepensionsinstitut. Syftet med detta separationskrav är att skydda institutets tillgångar för medlemmarnas och förmånstagarnas räkning om det uppdragsgivande företaget hamnar på obestånd. Bestämmelsen gäller inte för livförsäkringsbolagen. Skälen för regeringens bedömning: Det framgår av bl.a. 9 § UFL att en understödsförening är en egen juridisk person. Också en pensions- stiftelse är en juridisk person och av 9 § tryggandelagen följer att pensionsstiftelsen är helt skild från arbetsgivaren. Båda dessa institut är således normalt juridisk åtskilda från det uppdragsgivande företaget. SIRP har pekat på den särskilda situationen att tryggandet omfattar tjänstepensionsinstitutets egna anställda. I denna del gör regeringen följande bedömning. Av direktivets definition av tjänstepensionsinstitut i artikel 6 (a) fram- går att direktivet är avsett att träffa institut som är etablerade oberoende av uppdragsgivande företag. Även om det måste göras en självständig bedömning av huruvida det i det enskilda fallet föreligger juridisk åtskill- nad mellan ett uppdragsgivande företag och institutet, tyder definitionen på att direktivets krav på sådan åtskillnad inte tar sikte på den situation som SIRP har beskrivit. Detta intryck förstärks av att kravet inte omfattar livförsäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet. Det framstår således inte som rimligt ur konkurrenssynpunkt att tryggande i egen regi skulle vara möjligt för livförsäkringsbolagen men inte för tjänstepensions- instituten. Direktivets krav om att det uppdragsgivande företaget och tjänste- pensionsinstitutet skall vara juridiskt åtskilda är således redan uppfyllt och några lagstiftningsåtgärder krävs inte. 9.5Villkor för att få bedriva verksamhet Regeringens bedömning: Såvitt avser försäkringsbolag och tjänste- pensionskassor. uppfyller svensk lagstiftning redan direktivets krav i fråga om dels krav på registrering, dels beräkning av de tekniska avsätt- ningarna. Detsamma gäller, såvitt avser försäkringsbolag, direktivets krav på företagsledningen. Även direktivets krav på att instituten skall ha korrekt upprättade regler för hanteringen av pensionsplanerna är uppfyllt i svensk rätt i fråga om såväl försäkringsbolag som tjänstepensionskassor och pensionsstiftelser. Regeringens förslag: som skall trygga utfästelser om pension till minst 100 personer skall anmälas för tillsyn genast efter det att styrelsen tagit emot ett sådant uppdrag. En anmälan skall också göras när tryggandet av utfästelse om pension ökat till att avse minst 100 personer. En styrelseledamot eller dennes suppleant skall ha de insikter och den erfarenhet som krävs för att delta i ledningen av en tjänstepensionskassa och även i övrigt vara lämplig för uppgiften. Motsvarande skall gälla för en styrelseledamot eller suppleant i en pensionsstiftelse som tryggar utfästelse om pension till minst 100 personer. En person som är underkastad näringsförbud får inte vara ledamot eller suppleant i en tjänstepensionskassa eller en pensionsstiftelse. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inte kommenterat det särskilt. anser dock att kravet på anmälan för tillsyn när tryggandet omfattar minst 100 personer bör kompletteras med en motsvarande bestämmelse om anmälan när antalet inte längre omfattar 100 personer. SPFA efterlyser tydligare regler avseende vilka personer som skall anses ingå i en stiftelses ledning samt vilka kompetenskrav som kan ställas på dessa personer. ifrågasätter att reglerna skall gälla för en stiftelses styrelseledamöter, vars uppgifter, som i aktiebolag, bör anses ha en annan och vidare innebörd än vad som är fallet för de personer som rent faktiskt deltar i ledningen. anför vidare att utredningens förslag synes utesluta att erforderlig kompetens för ledningens arbete också skall kunna säkerställas genom anlitandet av kvalificerade rådgivare, vilket skulle utgöra en obefogad inskränkning i förhållande till direktivet. ifrågasätter utredningens bedömning att direktivets krav på att ett uppdragsgivande företag som garanterar pensionsförmånerna skall vara skyldigt att regelbundet finansiera åtagandet följer av regler om avsättningar och ibland även av avtalsparternas pensionsplaner. För att ett tjänstepensionsinstitut skall få driva verksamhet krävs enligt artikel 9.1 i direktivet att a.institutet är antingen registrerat av tillsynsmyndigheten i ett nationellt register eller auktoriserat, b.institutets faktiska verksamhet drivs av personer med god vandel som antingen själva har erforderlig yrkesmässig kompetens och erfarenhet på området eller anlitar rådgivare som besitter sådan kompetens och erfarenhet, c.institutet har korrekt upprättade regler för hantering av varje pensionsplan och att medlemmarna fått tillräcklig information om dessa regler, d.institutet har tekniska avsättningar som beräknats och bestyrkts av en aktuarie eller annan expert på området i enlighet med lag och erkända aktuariella metoder, e.det uppdragsgivande företaget, om det garanterar pensions- förmånerna, är skyldigt att regelbundet finansiera åtagandet, samt f. medlemmarna hålls tillräckligt informerade om pensionsplanens vill- kor, särskilt vad gäller rättigheter och skyldigheter enligt planen samt riskerna som är förbundna med pensionsplanen och vad riskerna innebär. En medlemsstat får enligt artikel 9.2 ålägga ett institut att tillhandahålla kompletterande förmåner som invaliditetsskydd, efter- levandeskydd och återbetalningsskydd. För att säkerställa att medlemmarnas och förmånstagarnas intressen skyddas på ett fullgott sätt får medlemsstaterna enligt artikel 9.3 ställa upp ytterligare villkor för att ett institut skall tillåtas att bedriva verksamhet. Vidare får en medlemsstat enligt artikel 9.4 tillåta eller kräva att driften av ett tjänstepensionsinstitut helt eller delvis överlåts till andra enheter som agerar för institutets räkning. Slutligen uppställer direktivet i artikel 9.5 krav på att villkoren för gränsöverskridande tjänstepensionsverksamhet skall godkännas i förväg av de behöriga myndigheterna i hemlandet. Vid sådan verksamhet skall det i punkten 1 a angivna registret innehålla uppgift om de länder där institutet är verksamt. Skälen för regeringens förslag För att få driva försäkringsrörelse uppställs för de svenska försäkrings- bolagen krav på särskilt tillstånd (koncession), se 1 kap. 1 § FRL. Det är normalt som beslutar i ett koncessionsärende. Förutsättningarna för koncession anges i 2 kap. 3 § femte stycket FRL. Senast efter det att koncession har beviljats skall ett försäkringsbolag enligt 2 kap. 13 § FRL anmälas för registrering. En understödsförening skall enligt 3 § UFL vara registrerad hos , och före registreringen kan föreningen enligt 9 § UFL inte förvärva rättigheter eller ikläda sig skyldigheter. skall enligt 31 § tryggandelagen anmälas för tillsyn senast efter det att styrelsen har tagit emot sitt uppdrag. i det län där arbetsgivaren har sitt hemvist, skall föra ett register över de anmälda stiftelserna. Registrering förutsätter att finner att tryggandelagens krav på en pensionsstiftelse är uppfyllda. Direktivets krav på registrering eller auktorisation är uppfyllda för försäkringsbolagen och tjänstepensionskassorna genom gällande lagstift- ning. De nuvarande reglerna i tryggandelagen om att en pensionsstiftelse skall anmälas för tillsyn uppfyller däremot inte det verksamhetskravet. Bestämmelserna i tryggandelagen måste därför ändras så att styrelsen i en pensionsstiftelse som skall omfatta minst 100 personer åläggs att anmäla genast efter det att styrelsen tagit emot sitt uppdrag. Anmälan skall ske till aktuell länsstyrelse, som sedan även har att underrätta . En anmälan skall också genast göras när tryggandet i en mindre stiftelse har ökat till att avse minst 100 personer. har efterlyst en regel om att anmälan skall göras även när antalet personer inte längre omfattar 100 personer. Som konsta- terats ovan i avsnitt 7.2 har sådana stiftelser dock möjlighet att frivilligt fortsätta att tillämpa direktivets regler och bör därmed kvarstå under samma tillsyn om inte, efter ansökan, särskilda skäl bedöms föreligga. Av detta följer att någon skyldighet för dessa stiftelser att anmäla att de har underskridit 100-personersgränsen inte bör införas. Bestämmelsen enligt punkten 9.1 (b) gäller enligt ordalydelsen de personer som driver institutets faktiska verksamhet. En snarlik skrivning återfinns för livförsäkringsbolagens del i artikel 6.1 (e) i det konsoliderade livförsäkringsdirektivet, med undantag för kravet på att anlita rådgivare. För livförsäkringsbolagens del har EG-rätten avseende denna fråga genomförts genom 2 kap. 3 § femte stycket 3 FRL (se prop. 1995/96:173). Här finns bestämmelser om de krav som ställs på företags- ledningen i ett försäkringsbolag. Där stadgas bl.a. att de som skall ingå i styrelsen och vara verkställande direktör eller dennes ställföreträdare skall ha de insikter och den erfarenhet som måste krävas av den som deltar i ledningen av ett försäkringsbolag och även i övrigt vara lämpliga för en sådan uppgift. Vidare har meddelat allmänna råd om ägar- och ledningsprövning, se FFFS 1998:14. De krav som direktivet ställer på företagsledningen är därmed uppfyllda i svensk rätt avseende försäkringsbolagen. Bestämmelser om styrelse i understödsföreningar finns i 27 och 28 §§ UFL. I 27 § UFL görs en hänvisning till den numera upphävda lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar. I 3 § lagen (1987:668) om infö- rande av lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar föreskrivs bl.a. att de hänvisningar till lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar som finns i UFL skall ha fortsatt giltighet. Varken reglerna i UFL eller bestämmelserna i lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar är sådana att tjänstepensionsdirektivets krav på företagsledningen skall kunna anses uppfyllda. Nya regler motsvarande bestämmelserna i 2 kap. 3 § femte stycket 3 FRL bör alltså införas i fråga om ledningen i en tjänste- pensionskassa, dvs för styrelseledamot eller dennes suppleant. Inte heller i tryggandelagen uppställs några särskilda kvalifikations- krav för ledamöterna i styrelsen. Om en ledamot missköter sitt uppdrag har tillsynsmyndigheten dock enligt 32 § tryggandelagen och 9 kap. 6 § tredje stycket stiftelselagen (1994:1220) möjlighet att entle- diga denne. De bestämmelserna kan inte anses tillräckliga för att direk- tivets krav skall vara uppfyllda. Det är följaktligen nödvändigt att införa uttryckliga krav på lämplighet för styrelseledamöter eller suppleanter för dessa i en pensionsstiftelse. SPFA har härvid efterlyst klarare regler avseende vilka personer som skall anses ingå i en stiftelses ledning och vilka kompetenskrav som skall ställas på dem. har ifrågasatt att reglerna skall gälla för stiftelsens styrelseledamöter, vilka inte alltid faktiskt deltar i ledningen. I denna del gör regeringen följande bedömning. När särskilda regler om ledningsprövning infördes för banker, kredit- marknadsbolag, värdepappersbolag och försäkringsbolag fastslogs att styrelsen och verkställande direktören, inklusive suppleanter och ställ- företrädare, utövar den omedelbara ledningen för och har det direkta ansvaret för verksamheten. Beträffande kvalifikationerna anfördes att den som ingår i ledningen bör ha de kvalifikationer som fordras för att driva rörelsen på ett korrekt sätt. Ett tillräckligt kunnande på det aktuella området bör således fordras, eller i vart fall förmåga att skaffa sig sådan kunskap. Viss erfarenhet från näringsverksamhet eller något annat området av betydelse bör också förutsättas, liksom att den som ingår i ledningen bör ha de personliga egenskaper i fråga om omdömesgillhet som uppgiften kräver. Kraven sammanfattades som att de som tillhör ledningen för dessa institut skall ha de insikter och den erfarenhet som måste krävas av dem (se prop. 1995/96:173 s. 84 ff.). För bankernas del överfördes regeln oförändrad till 3 kap. 2 § första stycket fjärde punkten lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (jfr prop. 2002/03:139 s. 521). Regeringens utgångspunkt är att pensionsstiftelser i det här avseendet inte bör regleras annorlunda än andra finansiella institut och framför allt inte jämfört med andra institut i det här fallet försäkringsbolag och tjänstepensionskassor som också förvaltar tjänstepensionskapital. Med en stiftelses ledning skall således avses styrelsen, inklusive suppleanter. Inte heller vad beträffar kvalifikationerna finns skäl att ställa lägre krav på styrelseledamöterna i en stiftelse än vad som är fallet för övriga institut. De skall således ha de insikter och erfarenheter som måste krävas av dem, i enlighet med vad som anförts i nyssnämnda förarbeten. har även invänt mot att utredningens förslag synes utesluta att erforderlig kompetens kan inhämtas från kvalificerade rådgivare. Direktivet föreskriver visserligen att så skall ske om det är nödvändigt. Detta skall dock inte läsas som att styrelsen därmed kan avhända sig ansvaret för ledningen av verksamheten. Det skulle inte vara förenligt med aktsamhetsprincipen, se avsnitt 6.5. Kravet får snarare anses tillkommet för att säkerställa att styrelsen alltid inhämtar till- räckligt beslutsunderlag. Det skall således förstås som att ledningen, i enlighet med vad som sagts, i vart fall skall ha förmåga att skaffa sig kunskap. Regeringen anser inte att det sagda behöver komma till explicit uttryck i den svenska lagtexten något som skulle kunna ge det miss- visande intrycket att kraven på ledningen ställs lägre i stiftelser än i övriga finansiella institut. Skyldigheten att anlita rådgivare får i stället anses följa av kravet på insikt och erfarenhet för uppdraget. De tidigare nämnda allmänna råden om ägar- och ledningsprövning som utfärdats av bör kunna utvidgas till att även omfatta ledningen i andra tjänstepensionsinstitut. Såsom gäller för försäkringsbolagen får prövningen av lämpligheten i ett första skede äga rum i samband med en anmälan om inledande av tjänstepensions- tryggande men också , såsom vid inval av nya ledamöter. Regeringen instämmer med utredningens bedömning att också bestäm- melserna i lagen (1986:436) om näringsförbud kan anses berörda av direktivets krav i nu aktuellt avseende. Av 6 § första stycket 4 i den lagen framgår att den som är underkastad näringsförbud inte får vara ledamot eller suppleant i styrelsen för ett aktiebolag, ett bankaktiebolag, en sparbank, ett försäkringsbolag, ett handelsbolag, en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i eller en ekonomisk förening eller en sådan ideell förening eller stiftelse som driver näringsverksamhet. För tjänstepensionsinstitutens del omfattar alltså nämnda bestämmelser endast ledamöter och suppleanter i ett försäkringsbolag. Regleringen är inte tillämplig på ledamöter och suppleanter i en under- stödsförening eller i en pensionsstiftelse, trots att dessa institut i många fall förvaltar stora tillgångsvolymer. Bestämmelserna i lagen om närings- förbud bör därför ändras till att även omfatta ledamöter och suppleanter i understödsföreningar som meddelar tjänstepensionsförsäkring och pensionsstiftelser. Det saknas i detta sammanhang skäl att särbehandla vissa pensionsstiftelser. Korrekt upprättade regler för hanteringen av pensionsplanerna m.m. För att ett tjänstepensionsinstitut skall få bedriva verksamhet uppställs, som redan nämnts, i direktivet villkor om att institutet skall ha korrekt upprättade regler för hantering av varje pensionsplan och att medlem- marna har fått tillräcklig information om dessa. Direktivets krav torde i denna del ta sikte på de handlingar i vilka en beskrivning ges av ändamålet med verksamheten och av hur verksamheten skall bedrivas. De handlingar som åsyftas är således institutets bolagsordning eller stadgar liksom de övriga handlingar som, beroende på vilken associa- tionsform som institutet har, skall ges in tillsammans med ansöknings- eller anmälningshandlingarna när koncession eller registrering söks eller anmälan görs. När ett försäkringsbolag lämnar in en ansökan om koncession skall det också begära stadfästelse av bolagsordningen. I 2 kap. 5 § FRL anges de uppgifter som bolagsordningen skall innehålla. Till ansökan om konces- sion och stadfästelse skall bolaget enligt 2 kap. 3 § FRL foga en plan för den tilltänkta verksamheten. har utfärdat föreskrifter om vilka uppgifter som verksamhetsplanen skall innehålla, se FFFS 1995:36. Verksamhetsplanen ligger till grund för prövningen av en koncessionsansökan. I UFL finns bestämmelser om ansökan om registrering av föreningen i 13 och 14 §§, vari bl.a. föreskrivs att föreningens stadgar skall fogas till registreringsansökan. I 10 § UFL anges vilka uppgifter som stadgarna skall innehålla. När en pensionsstiftelse anmäls för tillsyn skall enligt 31 § tryggandelagen till anmälan fogas de handlingar som arbetsgivaren upprättat avseende stiftelsen, bl.a. stadgar och stiftelseurkund. Direktivets krav om att ett tjänstepensionsinstitut skall ha korrekt upprättade regler för hantering av varje pensionsplan får härigenom anses uppfyllt. Stiftelsens skyldighet att göra anmälan till tillsynsmyndigheten när tryggandet omfattar minst 100 personer har behandlats ovan i samband med registreringskravet, liksom i avsnitt 7.2. Direktivets krav om att medlemmarna skall ha fått tillräcklig informa- tion om verksamhetsreglerna saknar motsvarighet i svensk rätt. Endast för försäkringsbolagen har i rörelseregleringen uppställts bestämmelser Den s.k. genomlysningsprincipen i 1 kap. 1 a § FRL, vari föreskrivs att informationen till bl.a. liv- och skadeförsäkringstagare och dem som erbjuds att teckna en sådan försäkring skall vara anpassad efter försäkringens art och tydligt visa försäkringens villkor och värde- utveckling, tar emellertid inte sikte på nu avsedd information. Inte heller torde det offentliggörande av handlingarna som äger rum i samband med ansöknings-, registrerings- eller anmälningsförfarandet vara tillfyllest i detta avseende. Direktivets krav om att tillräcklig information skall lämnas till medlemmarna bör därför, som utredningen föreslagit, tillgodoses genom nya bestämmelser i lag, vilka får preciseras i myndighetsföreskrifter. Direktivets krav på information som skall lämnas till medlemmar och förmånstagare behandlas mera utförligt i avsnitt 10. Beräkning av de tekniska avsättningarna Kravet avseende beräkningen av de tekniska avsättningarna riktas här mot den som utför beräkningarna. Den närmare regleringen avseende tekniska avsättningar behandlas nedan under avsnitt 11.2. I 8 kap. 18 § FRL föreskrivs att de försäkringstekniska utredningarna och beräkningarna i ett försäkringsbolag skall utföras under överinseende av en aktuarie och att aktuarien skall ha den insikt och erfarenhet som krävs med hänsyn till arten och omfattningen av bolagets verksamhet. Motsvarande bestämmelser återfinns såvitt avser understödsföreningarna i 21 § fjärde stycket UFL, vari stadgas att den försäkringstekniska utred- ningen skall verkställas av person som är behörig att utöva befattning som aktuarie vid livförsäkringsbolag eller som av har förklarats behörig att verkställa sådan utredning. Den svenska lagstift- ningen överensstämmer med direktivets krav i denna del och något behov av lagändring föreligger således inte. Som närmare kommer att utvecklas i avsnitt 11.1 får bestämmelserna om tekniska avsättningar och aktuariell expertis inte anses tillämpliga på pensionsstiftelserna. Krav på regelbunden finansiering Avseende det fall att det är det uppdragsgivande företaget som garanterar pensionsförmånerna föreskrivs i direktivet att det skall tillses att företaget är skyldigt att regelbundet finansiera sitt åtagande.