prop · GS0362 · 2005-03-01 00:00:00 — Det är inte ovanligt att elanvändare av sin elleverantör köper el som har producerats med användande av någon eller några särskilt angivna ener- gikällor, t.ex. förnybara sådana. Det är i detta sammanhang viktigt att notera att ingenting hindrar att elleverantören på fakturor till sådana kunder, utöver de obligatoriska uppgifterna, lämnar uppgifter som är specifika för enskilda kunder. Det kan inte uteslutas att det kommer att finnas ett behov av att i regel- verket ytterligare precisera sättet att ange elens ursprung, sättet att beräkna de olika energikällornas andel av elen och sättet att beräkna mängden utsläpp av koldioxid och kärnbränsleavfall. Det bör därför finnas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att, om detta blir aktuellt, närmare utforma de relevanta reg- lerna. Enligt direktivet skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att se till att den information som leverantörer tillhandahåller sina kunder är tillförlitlig. Utredningen har därför menat att någon form av övervak- ning måste ske av att elleverantörerna inte åsidosätter sina skyldigheter att ange elens ursprung på ett adekvat sätt och att en lämplig ordning vore att låta tillsynsområde utökas till att också om- fatta en sådan övervakning. Med regeringens förslag införs i 8 kap. el- lagen en skyldighet för elleverantörer att lämna uppgifter om angivande av elens ursprung m.m. Av bestämmelserna i 12 kap. 1 § ellagen framgår som huvudregel att tillsynen över efterlevnaden av ellagen utövas av nätmyndigheten. Enligt regeringens bedömning bör elleverantörernas skyldighet om angivande av elens ursprung stå under nätmyndighetens tillsyn. Något undantag från huvudregeln i denna fråga bör därför inte införas. Elleverantörerna måste ges tid att förbereda det praktiska genomföran- det. Med hänsyn till att uppgifterna skall baseras på föregående års genomsnittliga bränslesammansättning anser regeringen att en rimlig avvägning är att de föreslagna reglerna om angivande av elens ursprung skall tillämpas . 5.2Elproducenters och elleverantörers skyldigheter mot andra elleverantörer Regeringens förslag: Elproducenter skall offentliggöra de uppgifter som andra elleverantörer behöver för att kunna fullgöra sina skyldig- heter att ange elens ursprung m.m. Elleverantörer skall på begäran av andra elleverantörer lämna de uppgifter som de behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter att ange elens ursprung m.m. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om hur uppgifterna skall offentlig- göras och uppgifterna skall lämnas. El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer i stort med regeringens förslag med den skillnaden att utredningen föreslagit att också elproducenterna på begäran av en elleverantör skall lämna de upp- gifter som en elleverantör behöver. Remissinstanserna har inte specifikt kommenterat förslaget i denna del. Skälen för regeringens förslag: Innan den svenska elmarknaden kon- kurrensutsattes handlades den el som producerades i eller som importerades hit enbart via bilaterala avtal mellan säljare och köpare. finns en gemensam nordisk elbörs, . har sitt säte i och lyder därför under norsk lagstiftning. av all elhandel i sker via börsen. Den övervägande andelen el producerad i säljs därmed fortfarande via bilaterala avtal. För att elleverantörerna skall kunna fullgöra sin uppgift att ange elens ursprung bör de elproducenter, importörer och elleverantörer som inte handlar via elbörsen åläggas att lämna de uppgifter som behövs för att elleverantören skall kunna fullfölja sina skyldigheter att ange elens ur- sprung. För att undvika att varje elleverantör skall behöva begära att el- producenterna lämnar ut sina uppgifter, som de ändå måste hålla till- gängliga, anser regeringen att det är ändamålsenligt att producenterna åläggs att offentliggöra dessa uppgifter. För elleverantörer som inte handlar via börsen och importörer av el är det inte möjligt att införa en liknande ordning. Dessa bör därför åläggas att på en annan elleverantörs begäran lämna ut de nödvändiga uppgifterna. När det gäller sådan el som importerats till från ett land utan- för EU, för svenskt vidkommande , behöver enligt direktivet ursprunget endast anges på en aggregerad nivå baserat på föregående års uppgifter. Detta innebär att det måste bestämmas hur producenter och elimportörer skall tillhandahålla uppgifterna till elleverantörerna, t.ex. om dessa får anges på en aggregerad nivå eller inte. I likhet med vad som anförts i avsnitt 5.1 om elleverantörers skyldig- heter kan det inte uteslutas att det kommer att finnas ett behov av att i regelverket ytterligare precisera hur uppgifterna skall anges. Därför bör det finnas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer att, om detta blir aktuellt, närmare utforma de relevanta reglerna. För att elleverantörerna skall kunna fullgöra sina skyldigheter bör elproducenterna vara skyldiga att offentliggöra de uppgifter som elleverantörerna behö- Av samma anledning bör elimportörer och elleverantörer på begäran av en annan elleverantör vara skyldiga att lämna de uppgifter som den begärande elleverantören behöver för att i sin tur fullgöra sina skyldigheter. När det gäller el som anskaffats via den nordiska elbörsen utgår reger- ingen från att den nordiska elbörsen kommer att tillhandahålla uppgift- erna, trots att på grund av sitt säte i inte kan påtvingas att följa svenska regler. Regeringen anser att även elproducenternas skyldighet att offentlig- göra de uppgifter som elleverantörer behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter att ange elens ursprung m.m. och elimportörers respektive elleverantörers skyldighet, att på begäran lämna samma uppgifter, skall stå under nätmyndighetens tillsyn. 6 Anskaffande av el för att täcka nätförluster Regeringens förslag: Den som bedriver koncessionspliktig nätverk- samhet skall anskaffa den el som behövs för att täcka nätförluster på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt. Avtal om anskaffande av el för att täcka nätförluster som ingåtts före omfattas inte av bestämmelsen under avta- lets återstående tid, dock längst till utgången av . El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: , , Obero- ende Elhandlare och konsumentråd har tillstyrkt förslaget. Ingen remissinstans har avstyrkt. har anfört att för- slaget bör kompletteras med ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att utfärda föreskrifter inom området. har anfört att ett förtydligande bör ske av vad anskaf- fande av förlustel på marknadsmässigt sätt innebär och på vilket sätt företagen förutsätts kunna visa att en sådan upphandling gjorts. Skälen för regeringens förslag: Enligt elmarknadsdirektivets artiklar 11.6 och 14.5 skall innehavare av överförings- och distributionssystem anskaffa den energi som behövs för att täcka energiförluster och reserv- kapacitet i enlighet med öppna, icke-diskriminerande och marknadsori- enterade förfaranden, närhelst de har denna funktion. I den svenska ellagen finns inga regler om hur de företag som bedriver nätverksamhet skall, för att täcka nätförluster, anskaffa el som inte pro- ducerats inom det egna företaget. Nätföretagen är visserligen upphand- lande enheter enligt 4 kap. 1 § lagen (1992:1528) om offentlig upphand- ling men är inte skyldiga att upphandla förlustel eftersom 4 kap. 7 § 2 samma lag innehåller ett undantag när det bl.a. gäller el för driften av näten. Artiklarna 11.6 och 14.5 kan genomföras i svensk rätt i huvudsak på två sätt. Antingen genom att ändra i lagen om offentlig upphandling, så att undantaget i 4 kap. 7 § tas bort, eller genom att införa en ny bestäm- melse i ellagen som innebär en skyldighet för nätföretag att skaffa för- lustel genom ett särskilt förfarande. anförde i sitt delbetänkande Elnätsföretag, regler och tillsyn (SOU 2000:90) att det finns övervägande skäl som talar emot att införa en skyldighet för nätföretagen att upphandla den el som nät- företagen använder för att täcka nätförluster m.m. I propositionen Ener- gimarknader i utveckling bättre regler och tillsyn (prop. 2001/02:56) anförde regeringen att ett krav på offentlig upphandling inte skulle ge kostnadsbesparingar, utan snarare kunna öka kostnaderna genom ökad administration och att en särskild regel om att upphandla inköpen av förlustel i enlighet med bestämmelserna i lagen om offentlig upphandling inte skulle medföra någon förbättring. Regeringen finner inte heller nu att det bör införas en skyldighet för nätföretagen att upphandla den el som de använder för att täcka nätför- luster i enlighet med reglerna i lagen om offentlig upphandling. En mer ändamålsenlig ordning är i stället att införa en bestämmelse i ellagen som anger att den el som behövs för att täcka nätförluster skall anskaffas på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt. Kravet på öppenhet innebär att nätföretaget måste vända sig till mark- naden för att tillkännage sin önskan att anskaffa el. Detta kan t.ex. ske genom publicering. Ett icke-diskriminerande förfarande innebär att nät- företaget måste beakta alla de anbud som inkommer och får inte tillämpa särskilda villkor för eventuella närstående eller andra företag. Det är också viktigt att nätföretaget är så tydligt som möjligt i underlaget för sin begäran om anbud. Kravet på att vara marknadsorienterat innebär att nät- företaget i princip bör ingå avtal med det företag som kan erbjuda bästa pris och bästa villkor i övrigt. Att köpa el över börsen måste alltid anses uppfylla kraven på öppenhet, icke-diskriminering och marknadsorienterat förfarande. Efterlevnaden av bestämmelserna om anskaffande av el för att täcka nätförluster skall enligt huvudprincipen i ellagen omfattas av Energi- myndighetens tillsyn. Den principen bör inte frångås. Regeringen kan inte se att det finns behov av att utfärda närmare regler om hur företagen skall anskaffa förlustel utöver de som redan nämnts. Något bemyndi- gande för regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, att ut- färda närmare föreskrifter inom området föreslås därför inte. Enligt direktivet skall avtal som ingåtts före inte påverkas av den nya regleringen. Frågan uppstår då om de avtal om köp av förlustel som ingåtts efter men innan direktivet genomförts i svensk lag automatiskt kommer att bli ogiltiga om de inte uppfyller direktivets krav. Ett nätföretag som ingått ett avtal om inköp av förlustel har rimligtvis inte kunnat ta hänsyn till de krav som kommer att ställas på sådana inköp och en sådan tolkning innebär att måste införa regler med mycket lång retroaktiv verkan. Regeringen anser därför att en rimlig avvägning är att låta de avtal som ingåtts före får fortsätta att gälla till dess att de löper ut, dock längst till utgången av . Åtskillnad mellan nätverksamhet och Regeringens förslag: Åtskillnaden mellan å ena sidan nätverksamhet och å andra sidan produktion av el och handel med el tydliggörs genom en ny regel som innebär att en styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare i ett nätföretag inte får vara sty- relseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare i en juridisk person som bedriver produktion av el eller handel med el. ingår i en koncern vars samlade elnät har mindre än 100 000 uttags- punkter undantas från kravet. El- och gasmarknadsutredningens förslag överensstämmer med re- geringens förslag med den skillnaden att utredningen har föreslagit att undantagsmöjligheten på åtskillnad för företag med mindre än 100 000 anslutna kunder inte skall utnyttjas. Remissinstanserna: , , Stats- kontoret, och har i stort tillstyrkt Dessa instanser har motiverat sitt ställningstagande främst med att den föreslagna åtskillnaden minskar risken för korssub- ventionering mellan monopolverksamhet och konkurrensutsatt verksam- het inom elföretagen samt att en åtskillnad skapar bättre förutsättningar att bedriva en effektiv tillsyn av monopolverksamheten och därmed ver- kar för bättre fungerande energimarknader. skilt påpekat att möjligheten att undanta företag med färre än 100 000 kunder från kravet på funktionell åtskillnad inte bör utnyttjas då en väl fungerande marknad kräver att samma förutsättningar gäller för alla företag och alla kunder. har förordat en fullständig, funktionellt och organisatoriskt, och även ägarmässig separation av monopolverksamheterna inom elmarknaderna. elhandlare har avstyrkt utredningens förslag om att inte undanta företag som har färre än 100 000 kunder från förbudet att en verkställande direktör, firmatecknare eller styrelseledamot i ett nätföretag inte sam- tidigt får inneha någon av de uppräknade motsvarande positioner i ett elhandels- eller elproduktionsföretag. De har anfört att ett genomförande av det förslaget skulle komma att medföra en strukturomvandling inom branschen där små elhandelsföretag köps upp av större aktörer. vidare anfört att det inte har kunnat påvisas någon ökad risk för korssub- ventionering då de aktuella funktionerna inte varit åtskilda samt att för- slaget i stället skulle ge upphov till ökade kostnader som slutligt drabbar konsumenterna som kontrollmöjligheterna över företagskon- kommun och tekniska verk, Elver- ket , i , , , , och Fortum Markets AB, SKGS (skogen, kemin, gruvorna, stålet), Brittedalskoncernen, Nova , kommun, och har alla lämnat synpunkter med innebörden att undantaget skall utnyttjas. har befarat att utred- ningens förslag kan resultera i en situation med högre priser och uppköp av de mindre energiföretagen, vilket kan komma att minska konkurren- sen på marknaden. Skälen för regeringens förslag: Elnätverksamhet bedrivs som ett s.k. naturligt monopol och utan särskild kontroll finns därför möjligheter att täcka ineffektivitet och höga kostnader via nättariffen. En utgångspunkt i ellagen är att nättarifferna skall vara skäliga och att nätverksamheten endast skall belastas av rimliga kostnader som direkt hänför sig till denna verksamhet. Regelverket innehåller därför ett krav på juridisk åtskillnad mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet. För att genomföra det nya elmarknadsdirektivet behöver ellagen kompletteras med en ny reglering som avser de vertikalt integrerade företagen på elmarknaden, dvs. de koncerner som bedriver såväl nätverksamhet som elhandel eller elproduktion. Enligt direktivets minimiregler om åtskillnad i beslutsfattande får personer i nätföretagens ledning inte vara involve- rade i den dagliga driften av företag som bedriver handel med el eller produktion av el. Särskilt anges att personerna i nätföretagens ledning skall kunna agera självständigt samt att de skall ha en faktisk beslutande- rätt när det gäller de tillgångar som behövs för att trygga drift, underhåll och utbyggnad av näten. Förbudet riktar sig mot personer i ansvarig ställning inom företagen. Med ett företags ledning avses de personer som utövar ett reellt infly- tande genom beslutsfattande i företaget. För svensk del måste detta i första hand omfatta de befattningar som direkt anges i aktiebolagsstift- ningen, nämligen ett företags styrelse och verkställande direktör samt firmatecknare. Regeringen tolkar därför kraven på åtskillnad som ett förbud mot att de som sitter i ett nätföretags styrelse sitter i styrelsen i ett närstående elhandels- eller elproduktionsföretag eller att någon av styrelsemedlemmarna har operativa uppgifter i sådana företag, dvs. är verkställande direktörer eller firmatecknare för sådana företag. För det andra innebär förbudet att den som är verkställande direktör eller firmatecknare i ett nätföretag inte får ha någon av dessa funktioner i närstående produktions- eller försäljningsföretag eller sitta i ett sådant företags styrelse. Direktivet ger medlemsstaterna en möjlighet att göra undantag från kraven på åtskillnad för vertikalt integrerade nätföretag som har mindre än 100 000 anslutna kunder. Majoriteten av landets nätföretag har färre än 100 000 anslutna nätkunder. I är det endast tre koncerner som når upp till detta antal kunder. Med hänsyn till att ett förbud mot gemen- samma ledningsfunktioner kan få ekonomiska konsekvenser för de minsta företagen på marknaden uppstår frågan om bör utnyttja möjligheten till undantag. Frågan om en skärpning av kravet på åtskillnad mellan elnätverksam- het och konkurrensutsatt verksamhet har varit föremål för utredning i flera omgångar. konstaterade i delbetänkandet regler och tillsyn (SOU 2000:90) att det i relativt stor om- fattning förelåg lednings- och styrelsegemenskap mellan elnäts- och el- handelsföretag. Med en gemensam ledning för företag som driver nät- verksamhet och företag som verkar i konkurrens på elmarknaden kan det ifrågasättas om ledningen i alla sammanhang har möjlighet att i praktiken upprätthålla den avgränsning mellan verksamheterna som lagstiftaren föreslog därför att den avsedda åtskillnaden mellan å ena sidan nätverksamhet samt å andra sidan produktion av el och handel med el skulle markeras genom en regel om att majoriteten av styrelseledamöterna i ett nätföretag inte får ha styrelsepositioner i elhan- dels- eller elproduktionsföretag. Vidare skulle ett förbud införas mot gemensam verkställande direktör i nätföretag och elhandels- eller elpro- duktionsföretag. diskuterade också om ett undantag från de före- slagna reglerna kunde vara motiverat för mindre företag mot bakgrund av de ekonomiska konsekvenser förslaget i vissa fall skulle kunna innebära. Utredningen betonade att syftet med regeln, förutom att förstärka kravet på att skilja nätverksamhet från produktion av el och handel med el, är att förhindra korssubventionering med åtföljande högre nättariffer. Kunder anslutna till ett litet nät har enligt utredningens mening samma berätti- gade krav till åtskillnad mellan verksamheterna. Utredningen föreslog därför inte att regeln skulle ha något undantag. I propositionen Energimarknader i utveckling bättre regler och till- syn (prop. 2001/02:56) föreslog regeringen bl.a. en skärpning av kravet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet i enlighet med förslag. Regeringen angav att en sty- relse- och ledningsgemenskap mellan elnätsföretag och elhandelsföretag i praktiken endast innebär en formell uppdelning i skilda juridiska perso- ner i stället för en reell sådan. Med bl.a. denna motivering föreslog regeringen ett förbud mot gemensam verkställande direktör och gemen- sam styrelsemajoritet i nätföretag och elhandels- eller elproduktions- företag. Regeringen betonade att av rättviseskäl borde ingen möjlighet till dispens från den föreslagna regeln införas. avslog dock regeringens förslag i denna del (bet. 2001/02:NU9, rskr. 2001/02:180). Enligt utskottets mening var det vik- tigt att upprätthålla en klar boskillnad mellan de båda delarna av elmark- naden, men också väsentligt att små företag på elmarknaden inte drabbas i onödan. Om de små företagen slås ut kan konkurrensen och därmed effektiviteten på elmarknaden minska. En särskild omständighet som vidare är värd att beakta är att små elproduktionsbolag som ofta har sin bas i lokal elproduktion, baserad på förnybar och miljövänlig el, riskerar att slås ut. Utskottet diskuterade möjligheten att införa någon form av undantag för små företag, men fann att införande av undantag alltid är förenat med problem, t.ex. olika typer av avgränsningar. Ytterligare en omständighet som, enligt utskottets mening, borde beaktas är risken för korssubventio- nering mellan fjärrvärmeföretag och elhandelsföretag. Utskottet ansåg att det vore olyckligt om en gemensam verkställande direktör inte skulle tillåtas för nätföretag och företag som bedriver produktion av el eller handel med el, som detta skulle vara tillåtet för ett fjärrvärme- företag och ett elhandelsföretag. Sammantaget menade utskottet att förslaget om införande av ett förbud av den karaktär som regeringen förordat var förenat med ett antal pro- blem som krävde ytterligare beredning och överväganden. anmodade därför regeringen att göra en förnyad prövning av frågan och återkomma till med ett nytt förslag. Efter detta har det nya elmarknadsdirektivet antagits. Som sagt, krävs som ett minimum av åtskillnad i beslutsfattande att de personer som an- svarar för lokal- och regionnätsföretagens ledning inte får vara involve- rade i den dagliga driften i elhandels- eller elproduktionsföretag. Denna funktionella åtskillnad måste nu införas i svensk rätt. El- och gasmarknadsutredningen har tillsammans med Fjärrvärme- utredningen (N 2003:03) kartlagt förekomsten av gemensamma lednings- funktioner hos företag i energisektorn. Kartläggningen visar att gemen- samma ledningsfunktioner är fortsatt mycket vanliga i elsektorn. Ungefär hälften av alla elnätsföretag (83 av 162) har en verkställande direktör som är verkställande direktör i ett företag som bedriver elhan- del eller elproduktion. I ungefär lika många fall (87 av 162) förekommer att samtliga eller en majoritet av styrelseledamöterna i ett elhandelsföre- tag också ingår i styrelsen för ett nätföretag. Det är framför allt mindre koncerner som har gemensamma ledningsfunktioner. I storleksklassen över 50 000 nätkunder har endast en av totalt fjorton koncerner gemen- samma ledningsfunktioner. I kartläggningen av gemensamma ledningsfunktioner har sju verk- ställande direktörer i små energikoncerner intervjuats. De flesta intervju- ade menar att ökade kostnader skulle leda till nedläggning av elhandeln. Kartläggningen visar emellertid också att en skärpt åtskillnad mellan nät- verksamheten och elhandeln inte borde medföra att de nya ledningskost- naderna ensidigt belastar elhandelsverksamheten. De företrädare för små energikoncerner som redan separerat sina ledningsfunktioner menar att det går bra och att det är lämpligt att kombinera verkställande direktörs- sysslan med operativa uppgifter. Kostnaderna för ledningsåtskillnaden bedöms av dessa som rimliga. De kostnader för en ny verkställande direktör som diskuterats, ca , skall också sättas i relation till företagens omsättning och nuvarande kostnader. Det underlag som El- och gasmarknadsutredningen tagit fram ger dock inte möjlighet att med precision uppskatta vilka kostnaderna skulle bli för företagen om ett förbud infördes mot gemensamma ledningsfunktioner. Det skall i sammanhanget också påpekas att det inte är obligatoriskt att utse en verkställande direktör i privata aktiebolag och mindre ekono- miska föreningar. I många fall torde det således vara möjligt att knyta ledningsfunktionen till en operativ funktion eller exempelvis till styrel- sens ordförande. El- och gasmarknadsutredningen har också granskat ett litet urval av årsredovisningar. Av årsredovisningarna för , för sex vertikalt integrerade elhandelsbolag i koncerner med mellan 3 000 och 10 000 nätkunder, framgår att kostnaderna för verkställande direktör och styrelse i några fall är försumbara eller lika med noll, vilket antyder att handelsverksamhetens ledningskostnader i dessa fall bärs av annan verk- samhet, förmodligen elnätsverksamhet. I sådana fall, där handelsverk- samheten tycks vara subventionerad av annan verksamhet, skulle resul- tatet av en skärpt åtskillnad kunna bli att de tillkommande kostnaderna helt belastar handelsverksamheten. Det är i så fall följden av att en kors- subventionering sker . Kravet på åtskillnad mellan konkurrensutsatt verksamhet och sådan verksamhet som bedrivs i monopol är betydelsefullt för marknadens funktionssätt, eftersom det är av stor betydelse att nätföretagen kan agera neutralt gentemot alla aktörer på den konkurrensutsatta marknaden. Risken för korssubventionering och otillbörligt informationsutbyte kan öka om samma personer tillåts leda de båda verksamhetsgrenarna inom en och samma koncern och kan detta leda till en minskad konkur- rens på elmarknaden.