prop · GS031d16 · 2005-01-01 00:00:00 — En andra slutsats är att möjligheterna att tilldela någon befintlig myndighet en eller flera av de aktuella funktionerna är starkt begränsade med hänsyn till de berörda myndigheternas kärnverksamhet. Svårigheterna att tilldela en eller flera befintliga myndigheter de olika funktionerna aktualiserade frågan om en s.k. skyltmyndighetslösning. En sådan skulle innebära att skyltmyndigheten upphandlar från eller ger uppdrag till andra myndigheter, alternativt att regeringen särskilt reglerar uppdragsmyndigheternas uppgifter. Problem i olika ansvarsfrågor skulle dock uppkomma. En tillfredsställande lösning på dessa ansvarsfrågor skulle kräva att skyltmyndigheten tilldelades betydande resurser. Sammanfattningsvis skulle organisationen av ett IKUsystem enligt riktlinjepropositionen med nödvändighet bli komplex och resurskrävande. Utformningen av den kompetenspremie i form av en skattereduktion som skulle ges vid kompetensutveckling var en annan öppen fråga. Det handlade om avgränsningen av de premieberättigade utbildningarna bl.a. mot bakgrund av önskemålet att undvika missbruk av systemet men efter närmare analys även om de totala kostnaderna för systemet. I riktlinjepropositionen beräknades den varaktiga kostnaden för den dagberoende kompetenspremien till och för det fasta beloppet till . Denna varaktiga kostnad som beräknades utifrån vissa antaganden om sparande och uttag från kompetenssystemet skulle uppkomma först när systemet nått sin fulla funktion, efter introduktionen. beräknades vid denna sparandestyrda bestämning kostnaden bli betydligt lägre och beräknades exempelvis till 50, 200 respektive . I förhållande till de bedömningar som gjordes i riktlinjepropositionen som i sin tur i hög grad baserades på utredningsbetänkandet har det visat sig att betydande extrakostnader skulle uppkomma. Bedömningarna i riktlinjepropositionen byggde alltså på kalkyler av hur olika individer förväntades delta i kompetenssparsystemet, där ett nysparande genererar en kontobehållning över en lång spartid, där individerna efter denna spartid gör uttag från kontot och genomgår godkänd kompetensutveckling och då får en kompetenspremie. Däremot beaktades inte det förhållandet att det föreslagna systemet efter korta spartider och genom omplacering av befintligt sparande skulle möjliggöra för individer som utan att det finns något IKU system deltar i premieberättigade utbildningar att få en kompetenspremie. Därmed skulle mycket betydande extrakostnader för kompetenspremien uppkomma. Dessa extra offentlig finansiella kostnader utgör därutöver i ekonomisk mening s.k. dödviktskostnader därför att de inte bidrar till den åsyftade nya kompetensutvecklingen utan enbart subventionerar befintlig kompetensutveckling. Mot bakgrund av de stora extrakostnaderna har ett stort antal hypotetiska modifieringar av reglerna för premien prövats. I ett första steg bedömdes det nödvändigt att höja kravet på minsta antalet studiedagar från 5 för att bl.a. utesluta omfattande och befintlig studiecirkelverksamhet. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 1 I ett andra steg exkluderades olika former av personalutbildning från det godkända utbildningsområdet. Även efter dessa inledande modifieringar av reglerna kunde konstateras att betydande extrakostnader kvarstod. Ytterligare ingrepp skulle därför krävas. Ett sådant ingrepp kunde innebära en snävare åldersavgränsning än den i riktlinjepropositionen (), antingen till personer eller till personer . Än fler ingrepp än dessa skulle dock krävas. Exempelvis har prövats en samordning av reglerna med de för andra stödformer som studiemedel där kompetenspremien skulle behöva reduceras med mellan om individen fått maximalt stöd i andra former. Efter alla de nu kort beskrivna ingreppen i riktlinjepropositionens regler skulle ändå fortfarande en betydande del av kostnaden gälla personer som ändå skulle ha kompetensutvecklats vilket innebar kvarvarande dödviktskostnader. Sammanfattningsvis skulle reglerna för kompetenspremien efter alla nödvändiga ingrepp bli svåra att administrera men framför allt svåra att överblicka för den enskilde. De olika ingreppen skulle också medföra att kompetenspremien det väsentliga subventionsinslaget i IKUsys- temet skulle ge otillräckliga stimulanser för enskilda att delta i systemet. I riktlinjepropositionen föreslogs att en arbetsgivare som gör en insättning på en anställds kompetenssparkonto skulle medges en skattelättnad motsvarande en nedsättning av arbetsgivaravgifterna på det insatta beloppet. Skattelättnaden skulle inte få beräknas på ett större belopp än vad som var avdragsgillt för den anställde. I propositionen angavs som öppna frågor sambandet mellan socialavgifter och socialförsäkringsförmåner, risken för dubbelbeskattning vid överinsättningar, reduktion av socialavgifterna utan koppling till kompetensutveckling, förenligheten med EGrätten samt frågan om ett krav på att alla anställda skall omfattas av insättningen på kompetenssparkontot. Resultatet av gjorda analyser kan sammanfattas på följande sätt. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 1 Om en metod med en avdragsrätt eller en kreditering i efterhand i stället för en nedsättning av socialavgifterna väljs skulle sambandet mellan socialavgifter och socialförsäkringsförmåner kunna upprätthållas. Med möjlighet för arbetsgivare att göra insättningar finns risker för dubbelbeskattning hos den enskilde därför att denne inte får avdrag för insättningar över ramen om 0,25 prisbasbelopp som uttag beskattas. som har sin bakgrund i svårigheter att samordna arbetstagares och arbetsgivares insättningar skulle kunna lösas genom ett system med dubbla konton där arbetstagaren inte medges avdrag för insättningar som görs på arbetsgivarkontot. Alternativt skulle problemet eventuellt kunna lösas genom en stängning av kontot när 0,25 prisbasbelopp satts in , dock till priset av att detta skulle begränsa arbetsgivarens intresse att göra insättningar. Enligt riktlinjepropositionen skulle kontoinnehavaren fritt kunna disponera över gjorda insättningar, dvs. även för annat än kompetensutveckling. Inga sanktioner föreslogs om de medel som arbetsgivaren satt in på ett kompetenssparkonto skulle användas till annat än kompetensutveckling. Det finns då en stor risk för att arbetsgivare efter överenskommelse med de anställda ser möjligheter att genom insättning på kompetenssparkonto sänka arbetsgivaravgifterna generellt och rutinmässigt för samtliga anställda genom att göra insättningar upp till det belopp som grundar rätt till nedsättning. Sådana löneutbetalningar via kompetenskonto kan disponeras av den anställde utan efterföljande kompetensutveckling. Någon lösning på detta problem har inte hittats. Detta innebär risker för betydande inkomstbortfall. Ett krav på att alla anställda skall omfattas för att arbetsgivare skulle kunna göra insättningar vilket angavs i riktlinjepropositionen skulle inte fylla någon funktion eftersom det inte ställs något krav på att de insatta medlen måste användas för kompetensutveckling. Ett sådant krav skulle också vara svårt att tillämpa vid byte av arbetsgivare och där den tidigare arbetsgivaren redan kan ha utnyttjat avgiftslättnaden maximalt. Särskilda frågor kring arbetsgivares medverkan uppkommer när det handlar om enskilda näringsidkare där arbetsgivaren och arbetstagaren är en och samma person. En sådan fråga är t.ex. vad som händer om ett system med dubbla konton införs där uttag från ett arbetsgivarkonto inte beskattas. För förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare kan vidare vissa frågor behöva regleras för fåmansföretag. Sammanfattningsvis torde det i princip vara möjligt att lagstifta om en avgifts- eller skattelättnad för arbetsgivare för insättningar på kompetenssparkonton. Oavsett vilken metod som skulle väljas kommer dock systemet att bli mycket komplext och leda till administrativa svårigheter. Detta är inte försvarbart med hänsyn till de förhållandevis små belopp som den enskilde arbetstagaren skulle tillföras genom en avgifts- eller skattelättnad för arbetsgivaren. En IKU-reform aktualiserar flera olika skattefrågor. Efter riktlinjepropositionen remitterades en särskild promemoria . Till de frågor som återstod att hantera hörde vad som skulle gälla när sparare tillfälligt eller permanent flyttar från . Svårigheterna består bl.a. i att på ett tillfredsställande sätt begränsa möjligheterna till obefogade skatteundandraganden utan att det kommer i konflikt med den fria rörligheten inom EU. I de fortsatta analyserna av riktlinjepropositionen har svårbemästrade problem kring systemets centrala komponenter identifierats. Generellt sett gäller att hanteringskostnaderna för myndigheter, för enskilda sparare och för arbetsgivare kan bli betydande. För organisationen uppkommer de administrativa kostnaderna därför att det handlar om hantering av ett betydande antal ärenden hos myndigheter hantering av kompetenskonton, godkännande av utbildningsanordnare och fastställande av kompetenspremie där det inte är möjligt att undvika att ställa de sedvanliga kraven på myndighetsbeslut. Till detta kommer att systemet med dess betydande komplexitet kommer att kräva betydande informationsinsatser om de olika komponenterna. För kompetenspremien uppkommer administrativa kostnader beroende på den samordning med andra system som följer av de tidigare ej beaktade dödviktskostnaderna för systemet. Dessa dödviktskostnader kan inte negligeras med hänsyn till den offentligfinan- siella ramen. De olika nödvändiga begränsningarna av kompetenspremien skulle därutöver minska spararnas intresse att delta. För arbetsgivarnas medverkan föreligger risker för ett betydande skattebortfall i det fall det öppna kontosystemet används för att kanalisera reguljära lönemedel. Även andra problem har identifierats som för sin lösning kräver olika former av komplicerade åtgärder genom introduktion av dubbla konton, stängningar av konton m.m. Även om varje enskilt problem skulle kunna lösas riskerar även denna del av systemet att bli kostsam att administrera. De ovan beskrivna problemen till dessa kommer de EGrättsliga oklarheter och svårigheter som föreligger bl.a. på skatteområdet innebär att det system som skisserades i riktlinjepropositionen vid ett förverkligande skulle kräva betydande modifieringar och preciseringar. Dessa skulle sammantagna resultera i ett komplext, svåradministrerat och kostsamt regelverk. De av fastlagda intentionerna och målen att stimulera individuell kompetensutveckling för breda grupper skulle därmed inte förverkligas. I arbetet efter riktlinjepropositionen har även analyserats de materiella skatteregler som berör kompetensutveckling och som eventuellt skulle kunna förbättras för att förstärka villkoren för kompetensutveckling. Vidare har gjorts vissa analyser av dels förstärkningar av studiestödet, dels en enklare form av sparsystem. Resultatet av dessa olika analyser sammanfattas här kortfattat. 3.1Förändringar i materiella skatteregler för kompetensutveckling De materiella skattereglerna baseras på vissa grundläggande skattesystematiska överväganden (inkl. de regler som följer av medlemskap i ). Detta begränsar möjligheten till förändringar och försvårar en förstärkt kompetensprofil. Förändringar har också skett på 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 1 området som minskar utrymmet och behovet av förändringar. gjordes vissa förändringar i förmånsbeskattningen av utbildning som innebar att det skattefria området utvidgades. Den nya lagstiftningen innebar att den som är eller riskerar att bli arbetslös på grund av omstrukturering, personalavveckling eller liknande i arbetsgivarens verksamhet inte skall beskattas för förmån i form av fri utbildning eller annan åtgärd om utbildningen eller åtgärden är av väsentlig betydelse för att den skattskyldige skall kunna fortsätta att förvärvsarbeta (prop. 1995/96:152, s.37). Eventuella utvidgningar kräver antingen detaljreglering eller schabloner (på låg nivå av kostnadsskäl). För företagen är utbildningskostnader avdragsgilla. Mer generösa avdrag riskerar antingen att bli ineffektiva eller så kan avgränsningsproblem uppkomma. Ett alternativ skulle kunna vara att avdrag för företagen (och skattefrihet för individen) medges för framtida utbildningsutgifter, dvs. någon form av företagsanknutna kompetenskonton. Förutsättningarna för ytterligare åtgärder på detta område påverkas dock av en dom i Regeringsrätten (RÅ 2002 ref 83) som avser ett företag som byggt upp ett system med kompetenskonton och där domen gäller skattekonsekvenserna av detta för såväl företaget som individen. Efter denna dom gäller följande. Det system som prövades av Regeringsrätten innebär i princip ett frivilligt system där företaget erbjuder varje enskild anställd att delta i ett sparande genom att avstå från bruttolön och där företaget då bidrar med samma belopp som den enskilde. Avsättning av beloppen sker i företagets räkenskaper och avkastningen beskattas som inkomst av näringsverksamhet (). Domen innebär att det vid avsättningstillfället inte uppkommer några skatte- och avgiftskonsekvenser. Företagets avsättning är avdragsgill och de anställda förmånsbeskattas inte för avsättningar. Inkomstbeskattning av den anställde och uttag av socialavgifter sker först när de avsatta medlen används för kompetensutveckling. Detta är likvärdigt med ett förtida avdrag för avsättning till kompetensutveckling och innebär alltså att gällande rätt redan medger ett sådant avdrag. Den svenska mervärdesskatten är i hög grad styrd av EGregler. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 1 undantagna från skatteplikt (ingen utgående moms och inte heller avdrag för ingående moms) i den utsträckning de tillhandahålls av det allmänna eller kan anses erkänd av det allmänna medan övriga utbildningstjänster mervärdesbeskattas (normalskattesatsen). Det finns alltså ingen möjlighet att tillämpa en reducerad skattesats (i ). Den svenska mervärdesskattelagstiftningen är redan utformad på ett sådant sätt att de möjligheter till undantag som EG-rätten ger är tillvaratagna. Efter analysen av möjligheterna att fullfölja riktlinjepropositionens principförslag och efter den kompletterande skatterättsliga kartläggningen har alternativa vägar att förverkliga intentionerna bakom riktlinjepropositionen prövats. Ett alternativ har handlat om mer förmånliga studiestödsregler för äldre studerande där det finns vissa åldersgränser. Ett annat alternativ har handlat om en modell med beskattat sparande en betydande del av problemen med en IKU-modell har ju visat sig bestå i svårigheter att hantera ett avdragsgillt sparande. En modell med beskattat sparande skulle exempelvis kunna innehålla en möjlighet till återbetalning av den skatt som betalts på avkastningen på sparandet. Det är dock tveksamt om en sådan, visserligen enklare, modell skulle bli attraktiv för individerna när det gäller att spara för framtida kompetensutveckling. Könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 Könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser Könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser............................................................... Centrala myndigheters styrelser............................................................................ Regionala myndigheters styrelser.......................................................................... 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 Könsfördelningen i centrala statliga lekmannastyrelser, där regeringen utser samtliga ledamöter, fördelade på departement; ordinarie ledamöter exkl. Könsfördelningen i centrala statliga lekmannastyrelser där regeringen utser samtliga ledamöter, fördelade på myndighet; ordinarie ledamöter exkl. Könsfördelningen i centrala statliga lekmannastyrelser där regeringen utser en del av ledamöterna, fördelade på myndighet; ordinarie ledamöter exkl. Andelen kvinnor i regionala myndigheters styrelser; ordinarie ledamöter Könsfördelning i regionala myndigheters styrelser; ordinarie ledamöter Könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser har könsfördelningen i statliga myndighetsstyrelser på central och regional nivå redovisats för att ge möjlighet att kunna följa utvecklingen. Bakgrunden är de mål för kvinnorepresentationen i statliga organ som beslutade om med anledning av propositionen Jämställdhetspolitiken inför 90-talet (prop. 1987/88:105, bet. 1987/88:AU17, rskr. 1987/88:364). Det första etappmålet som angavs i propositionen om kvinnor , uppnåddes 1992 och redovisades budgetproposition (1992/93:100, bilaga 12, s. 337 f.). Det andra delmålet om kvinnor , uppnåddes i de centrala styrelserna och redovisades i regeringens skrivelse Jämställdhetspolitiken (skr. 1996/97:41, bilaga 2, bet. 1996/97:AU 8, rskr. 1996/97:155). Andelen kvinnor uppgick då till . De regionala styrelserna hade detta år kvinnor. Slutmålet om kvinnor bland ledamöterna i de statliga lekmannastyrelserna uppnåddes inte. Arbetet för att öka andelen kvinnor bland ledamöterna i de centrala och regionala styrelserna har totalt sett ändå utvecklats mycket positivt. hade de centrala styrelserna och de regionala kvinnor. , hade de centrala styrelserna och de regionala kvinnor i sina styrelser. Vid den senaste kartläggningen, , uppgick andelen kvinnor i de centrala styrelserna till och i de regionala till . Regeringen har angivit att slutmålet om en jämn könsfördelning i statliga styrelser skall ligga fast (rskr. 1999/2000:24, AU 6). Årets redovisning avser förhållanden per . Då uppgick andelen kvinnor i de centrala styrelserna till , vilket innebär en ökning med en procentenhet . Målet om en jämn könsfördelning är således ännu inte riktigt uppfyllt. I de regionala styrelserna är könsfördelningen oförändrat jämn sedan föregående år, kvinnor och män. Andelen kvinnor och män i statliga kommittéer redovisas i kommittéberättelsen. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 Centrala myndigheter, nämnder m.m. ingår i redovisningen. Av tabell 1.1 och 1.2 nedan framgår att könsfördelningen bland de ordinarie ledamöterna (inklusive ordförande) är en procentenhet bättre än föregående år, kvinnor och män. De genomsnittligt mest jämställda styrelserna återfinns under Justitie- bland ledamöterna i styrelser under Kultur- och Socialdepartementen, kvinnor. Högst andel män i styrelserna har Statsrådsberedningen män och män. Av totalt 294 styrelser har 42, , jämn könsfördelning vilket är en procentenhet lägre än föregående år. 151 styrelser, , domineras av män vilket är en minskning . 101 styrelser, , har fler kvinnor än män bland ledamöterna en ökning sedan fjolårets . Andelen styrelser med kvinnor som ordförande är oförändrad , . Jämnast könsfördelning bland styrelseordförande har Försvarsdepartementet och kvinnor och män. Andra exempel som kan nämnas är Kultur- och Utbildningsdepartementen kvinnor bland ordförandena, den förra med den högsta andelen kvinnor. Störst överrepresentation av män bland styrelseordförandena har män. Tabell 1.3 innehåller statistik gällande könsfördelningen i centrala lekmannastyrelser där regeringen endast utser en del av ledamöterna. Regeringens inflytande över könsfördelningen bland samtliga ledamöter blir i dessa fall begränsat och målet svårare att nå. Könsfördelningen bland de ledamöter som utses av regeringen är generellt sett jämnare än könsfördelningen bland övriga ledamöter. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 I tabell 1.4 och 1.5 redovisas andelen kvinnor i sex regionala myndighetsgrupper. Uppgifterna omfattar samtliga län och avser även här förhållanden per . I dessa styrelser var överrepresentationen av män totalt sett åtgärdad och målet om en jämn könsfördelning, kvinnor och män uppnått . Detta har inte förändrats utan könsfördelningen i de regionala styrelserna är fortfarande jämn. dock inte att varje enskild regional styrelse har en jämn könsfördelning. Av tabell 1.4 framgår att länsarbetsnämnderna och polisstyrelserna båda har jämn könsfördelning bland sina styrelseledamöter, med hälften kvinnor och hälften män. Lägst andel män, , finns i försäkringskassorna och skogsvårdsstyrelserna. Högst andel män, , återfinns i kronofogdemyndigheternas styrelser där andelen män till och med ökat . Tabell 1.1 Könsfördelningen i centrala statliga lekmannastyrelser, där regeringen utser samtliga ledamöter, fördelade på departement; ordinarie ledamöter exkl. personalföreträdare **SB har inte varit med i redovisningen , därav saknas jämförelsetal 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 Tabell 1.2 Könsfördelningen i centrala statliga lekmannastyrelser där regeringen utser samtliga ledamöter, fördelade på myndighet; ordinarie ledamöter exkl. personalföreträdare ANTAL LEDAMÖTER INKL. Expertgruppen för för europapolitiska Myndigheten för utländska investeringar i : Program- och verksamhetsrådet 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 ANTAL LEDAMÖTER INKL. : Program- och forskningsrådet Rådet för flykting och invandrarfrågor (UD1997:A) Rådet för migrations- och asylpolitiska barnfrågor (UD2003:B) Delegationen för folkrättslig granskning av vapenprojekt Rådet för insyn i Försvarsmakten Styrelsen för psykologiskt försvar 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 ANTAL LEDAMÖTER INKL. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 ANTAL LEDAMÖTER INKL. Statens tjänsepensions- och grupplivnämnd Internationella programkontoret för utbildningsområdet 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 ANTAL LEDAMÖTER INKL. Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning Nationellt centrum för flexibelt lärande Nationellt sekretariat för genusforskning Rådet för forsknings- och utvecklingssamarbete inom EU Rådet för högre utbildning Statens ljud- och bildarkiv 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 ANTAL LEDAMÖTER INKL. Forum för Levande historia Radio- och TV- verket Statens museer för världskultur 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 ANTAL LEDAMÖTER INKL. Fonden för fukt- och mögelskador vid Studsvik AB:s anläggningar : Rådet för investeringsstöd : Tillsyns- och föreskriftsrådet : Vetenskapliga rådet för biologisk mångfald för vatten- och luftforskning 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 ANTAL LEDAMÖTER INKL. : Rådet för konkurrensfrågor Rådet för Europeiska socialfonden i Verket för näringslivsutveckling: företagsstöd 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 Tabell 1.3 Könsfördelningen i centrala statliga lekmannastyrelser där regeringen utser en del av ledamöterna, fördelade på myndighet; ordinarie ledamöter exkl. personalföreträdare Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll för arbetsliv och socialvetenskap Offentliga sektorns särskilda nämnd (SHA- : för humaniora och : för medicin. Fasta utskottet enligt svensk-norska 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 Finsk-svenska gränsälvskommissionen** för miljö, areella näringar och rörande kontroll av kärnämne *Samtliga ledamöter ej redovisade här eftersom de övriga utses av **För svenskt vidkommande består gränsälvskommissionen av de ledamöter som regeringen utser Tabell 1.4 Andelen kvinnor i regionala myndigheters styrelser; ordinarie ledamöter exkl. personalföreträdare **2002 var även skattemyndigheterna regionala styrelser med det visas inte här. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 14 BILAGA 2 Tabell 1.5 Könsfördelning i regionala myndigheters styrelser; ordinarie ledamöter exkl. personalföreträdare * Då det finns tio skogsvårdsstyrelser i landet har de i vissa fall en särskild länsindelning.