prop · GT0310 · 2005-10-19 00:00:00 — En bestämmelse med den innebörden bör införas i nämndlagen. Som i påpekar är det i sam- manhanget lämpligt att även justera bestämmelserna i 3 § tredje stycket och 6 § tredje stycket nämndlagen så att det är förbehållet ordföranden att kalla intresseledamöterna till tjänstgöring. Regeringens förslag: I flertalet ärendetyper behöver sammanträde inte hållas, om ärendet inte skall prövas i sak och medling inte heller skall ske eller om ett sammanträde på grund av någon särskild omständighet inte behövs. I ett ärende om godkännande av förbättringsarbete enligt 12 kap. 18 e § jordabalken skall en hyresgästs utevaro från ett sammanträde inte hindra att ärendet prövas. Uteblir fastighetsägaren, skall ärendet avskrivas. Promemorians förslag skiljer sig från regeringens på så sätt att det i promemorian föreslås att ett sammanträde inte skall behöva hållas, om ärendet inte skall prövas i sak eller om ett sammanträde med hänsyn till ärendets beskaffenhet är obehövligt. Vid prövning i sak skall samman- träde hållas på begäran av enskild part, om inte avgörandet inte går parten emot eller ett sammanträde på grund av någon särskild omstän- dighet inte behövs. Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna tillstyrker för- slagen eller lämnar dem utan någon invändning. Hyres- och arrende- nämnden i förordar dock en lösning som innebär att samman- träde inte behöver hållas, om det med hänsyn till ärendets beskaffenhet framstår som uppenbart obehövligt. anser att parterna skall ha rätt att kräva ett sammanträde när det finns skäl för ett sådant. uttrycker vissa farhågor med förslaget när det gäller nämndernas medlande roll. vid förordar en lagteknisk lösning som innebär att nuvarande bestämmelser om skyldighet att hålla sammanträde komplet- teras med de åsyftade sakliga ändringarna. Skälen för regeringens förslag Ärenden som faller in under 9 § nämndlagen I de allra flesta arrende- hyres- eller bostadsrättstvister skall parterna kallas att inställa sig till ett sammanträde inför nämnden (9 § första stycket nämndlagen). Undantag har gjorts endast för den situationen att hyresnämnden handlägger ett stort antal tvister av likartad be- skaffenhet mellan en hyresvärd och dennes hyresgäster om villkoren för hyra av bostadslägenheter. I ett sådant fall får nämnden, sedan ett lämp- ligt antal typfall av tvister prövats, med ledning av dessa pröva övriga tvister utan någon muntlig förhandling, om det är uppenbart att sådan förhandling inte behövs. Huvudregeln bör i enlighet med vad som anges i promemorian även fortsättningsvis vara att ett sammanträde skall hållas i ärendet och detta oavsett om det begärs av en part eller inte. Detta är väsentligt för att hyres- och arrendenämnderna skall kunna fullgöra sin uppgift att försöka förlika parterna. Denna uppgift, som gäller även om medling inte har begärts, utförs bäst vid ett sammanträde. Vidare kan ett muntligt för- farande underlätta för enskilda parter som för sin talan utan ett juridiskt biträde. I promemorian föreslås att det inte skall behöva hållas något sam- manträde, om ärendet inte skall prövas i sak eller om ett sammanträde med hänsyn till ärendets beskaffenhet är obehövligt. Om ärendet skall prövas i sak, skall dock nämnden enligt vad som föreslås i promemorian på begäran av part hålla sammanträde, såvida avgörandet inte går parten emot eller ett sammanträde på grund av någon särskild omständighet inte behövs. Regeringen delar bedömningen i promemorian att det inte skall behöva hållas något sammanträde om ärendet inte skall prövas i sak. Detta överensstämmer också med vad som gäller enligt 14 § lagen (1996:242) om domstolsärenden (ärendelagen). Med hänsyn till nämndernas uppgift att försöka förlika parterna bör dock sammanträde ändå hållas om med- ling skall ske. Som tidigare nämnts sker diskussioner om en förlikning bäst vid ett sammanträde. När det gäller de ärenden som skall prövas i sak framstår prome- förslag som väl långtgående och dessutom relativt svårtillämpat. Bland annat är distinktionen mellan att ett sammanträde med hänsyn till ärendets beskaffenhet är obehövligt och det på grund av någon särskild omständighet inte behövs inte helt klar. Det är också tveksamt om en parts inställning till om sammanträde skall hållas alltid skall vara av- görande för vilket av dessa villkor som skall vara tillämpligt. härav anser regeringen att undantaget när det gäller ärenden som skall prövas i sak bör utformas efter förebild av 14 § ärendelagen. denna behöver i dessa fall sammanträde inte hållas, om ett sammanträde på grund av någon särskild omständighet inte behövs. Det nuvarande undantaget från huvudregeln om sammanträde för pröv- ning av massärenden av likartad beskaffenhet (9 § tredje stycket) torde falla in under ett sådant undantag och skulle därför kunna tas bort, vilket också föreslås i promemorian. Det finns emellertid i 30 § nämndlagen en bestämmelse om att delgivning av ärenden som enligt 9 § tredje stycket kan avgöras utan muntlig förhandling får ske genom kungörelse. bestämmelse av den innebörden bör finnas även i fortsättningen. hänsyn härtill anser regeringen att det nuvarande undantaget från huvud- regeln om sammanträde för prövning av massärenden kan behållas. Ärenden som inte faller in under 9 § nämndlagen För vissa ärendetyper, som inte faller in under 9 §, gäller särskilda regler I ärenden angående förhandlingsordning, upprust- ningsföreläggande och tillstånd till förköp av aktier samt ärenden enligt lagen (1982:352) om rätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt eller kooperativ hyresrätt och lagen (1985:658) om arren- datorers rätt att förvärva arrendestället skall parterna kallas till en förhandling, om det inte är uppenbart att förhandling inte behövs (15 a, 16, 16 c och 16 e §§). Beträffande samtliga dessa ärenden föreslås i promemorian att parterna skall kallas till ett sammanträde, om det inte är I konsekvens med regeringens ställningstagande till vad som bör gälla i de ärenden som faller in under 9 § och då det är önskvärt med en enhetlig reglering av frågan under vilka förutsättningar ett sam- manträde kan undvaras föreslår regeringen att dessa fall regleras på samma sätt som de som faller in under 9 §. I de aktuella lagrummen bör hänvisningar göras till relevanta bestämmelser i 9 §. Handläggningen av ärenden om godkännande av förbättringsarbete I promemorian lämnas också förslag som rör handläggningen i hyres- nämnden av ärenden om godkännande av förbättringsarbete enligt 12 kap. 18 e § jordabalken (JB). För dessa ärenden föreslås att en hyresgästs utevaro från ett sammanträde inte skall hindra att ärendet prövas och att fastighetsägarens utevaro skall kunna leda till att ärendet Ingen remissinstans har invändningar mot ändringarna. ringen anser att förslagen i allt väsentligt bör genomföras. I linje med vad som annars gäller i hyres- och arrendeärenden vid sökandens utevaro skall fastighetsägarens utevaro dock alltid leda till att ärendet skrivs av. Regeringens förslag: Reglerna om protokollföring ändras så att nämnd- erna får möjlighet att avstå från att föra protokoll när något sådant inte behövs. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan någon invändning. Skälen för regeringens förslag: Enligt 29 § nämndlagen skall proto- koll föras vid sammanträde och besiktning. Närmare bestämmelser finns i förordningen (1975:20) om protokollföring m.m. vid arrendenämnd och hyresnämnd (protokollsförordningen). I förordningen finns angivet bl.a. vem som får föra protokoll och vilka uppgifter som skall tas in i proto- kollet. Genom ändringar i 6 kap. 3 och 4 §§ (RB), som trädde i kraft , har reglerna om bevarandet av uppgifter från ett sammanträde förenklats i syfte att ge domstolarna möjlighet att avstå från att föra protokoll när något sådant inte behövs (prop. 1999/2000:26 s. 74 f.). Bestämmelserna om protokoll har ersatts av en skyldighet att föra anteckningar. En regel om att endast anteckningar skall behöva föras finns också i 21 § ärendelagen. Bestämmelserna läm- nar öppet i vilken form sådana anteckningar skall föras. Protokolls- formen är alltså inte längre obligatorisk. I promemorian föreslås att reglerna om protokollföring i hyres- och arrendenämnderna ändras så att skyldigheten att föra protokoll även där ersätts av en skyldighet att föra anteckningar. Genom det i promemorian framlagda förslaget och de ändringar i protokollsförordningen som kan förutses skapas enligt regeringens mening förutsättningar för en ökad flexibilitet och för effektivare arbets- former i hyres- och arrendenämnderna. Någon anledning att ha kvar ett krav på protokollföring för just hyres- och arrendenämnderna finns inte. Regeringen föreslår därför att skyldigheten att föra protokoll ersätts av en skyldighet att föra anteckningar. 4.7Överklagande av vissa beslut under förfarandet Regeringens förslag: Ett beslut att ogilla en invändning om jäv mot en ledamot av hyres- eller arrendenämnden eller en invändning om att det finns ett hinder för ärendets prövning får överklagas särskilt. Även ett beslut att avvisa ett ombud eller ett biträde får överklagas särskilt. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens utom såtill- vida att det i promemorian föreslås att även ett beslut att ogilla ett yrkande om avvisning av ett ombud eller ett biträde skall få överklagas särskilt. Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna tillstyrker för- slaget eller lämnar det utan någon invändning. anser att bestämmelserna bör utformas så att nämnden får bestämma om beslu- tet skall få överklagas särskilt eller endast i samband med att det slutliga Skälen för regeringens förslag: Enligt 23 § tredje stycket 35 och 23 a § andra stycket andra meningen nämndlagen får vissa beslut under handläggningen i hyres- och arrendenämnd överklagas särskilt. gäller om nämnden förordnat angående ersättning för någons medverkan i ärendet, om nämnden utdömt vite eller någon annan påföljd för under- låtenhet att följa ett föreläggande eller straff för förseelse i förfarandet samt om nämnden beslutat i någon annan fråga som gäller rättshjälp än Övriga beslut under handläggningen får enligt 23 b § nämndlagen endast överklagas i samband med talan mot nämnd- ens slutliga beslut. Ett beslut av en hyres- eller arrendenämnd om att ogilla en invändning om jäv mot en ledamot av nämnden eller en invändning om att det finns ett hinder för ärendets prövning får alltså inte överklagas särskilt. inte heller en nämnds beslut om avvisning av ett ombud eller ett biträde. Om motsvarande beslut fattas av allmän domstol, får dessa överklagas särskilt (jfr 37 § ärendelagen och 49 kap. 4 och 5 §§ RB). regeringens mening inte några bärande skäl för att behandla rätten till överklagande av dessa beslut annorlunda bara för att de har fattats av en hyres- eller arrendenämnd. Regeringen föreslår därför att dessa beslut skall få överklagas särskilt. Regleringen bör utformas efter förebild av ärendelagen, vilket innebär att den inte kommer att innehålla någon bestämmelse om att ett beslut att ogilla ett yrkande om avvisning av ett ombud eller ett biträde skall få överklagas särskilt. regeringens uppfattning inte tillräckliga skäl att införa en längre gående rätt att överklaga beslut i sådana frågor än den som finns enligt ärende- Regeringens förslag: Det skall inte längre krävas att en förlikning skall avfattas skriftligen och undertecknas av parterna. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan någon Skälen för regeringens förslag: Enligt 12 § nämndlagen skall nämn- den klarlägga tvistefrågorna och, även om medling inte har begärts, försöka förlika parterna. Kan parterna inte förlikas efter förslag från någondera parten, skall nämnden lägga fram förslag till förlikning, om det inte är uppenbart att förutsättningar för förlikning saknas. ning skall avfattas skriftligen och undertecknas av parterna. träffas någon förlikning, skall tvisten avgöras eller avskrivas. Enligt promemorian förekommer det i praktiken ofta att en uppgörelse antecknas i protokollet och att sökanden då återkallar ansökan. kommer också att nämnden framlägger ett förlikningsförslag som parterna inte vill ta ställning till. Nämnden avvaktar då med den fortsatta handläggningen av ärendet . Om parterna sedan enas, avskrivs ärendet efter återkallelse av sökanden. I dessa situationer upp- rättas det alltså inte något skriftligt och av parterna undertecknat förlik- Mot denna bakgrund saknas skäl att ha kvar kravet på att ett förlik- ningsavtal skall vara skriftligt och undertecknat av parterna. föreslår därför att kravet slopas. 5Förslag med anledning av att vissa nämnder administrativt samordnas med tingsrätter Som framgår av avsnitt 3 har regeringen i budgetpropositionen för (prop. 2004/05:1, utg.omr. 4) aviserat förändringar av hyres- och arrendenämndernas organisation som skall vara genomförda . Förändringarna innebär att antalet hyresnämnder respek- tive arrendenämnder minskas från tolv till åtta genom att verksamheten vid nämnderna i , , och förs till andra nämnder samt att de kvarvarande mindre hyresnämnderna administrativt samordnas med tingsrätten på orten. Genom att bibehålla nämndernas ställning som förvaltningsmyndigheter kan den värdefulla verksamhet som nämnderna bedriver, med bl.a. inslag av medling och upplysnings- verksamhet, behållas fullt ut som den judiciella och admini- strativa bärkraften hos de mindre nämnderna stärks. I anledning av den administrativa samordningen behandlas i detta avsnitt frågor om över- klagande, arbetsutbyte mellan en hyresnämnd och en tingsrätt på samma ort samt systemet med ersättare för ledamöterna i hyres- och arrende- nämnderna. 5.2Överprövning av en arrendenämnds avgörande Om en part inte godtar en arrendenämnds beslut i fråga om förlängning av arrendeavtal, fastställande av villkoren för sådan förlängning, uppskov med avträde enligt 9 kap. 12 b eller 13 § eller 10 kap. 6 a § JB eller bestämmande av ersättning enligt 9 kap. 14 § JB eller i fråga som avses i 9 kap. 17 a, 18, 21, 21 a, 31 eller 31 b § eller 11 kap. 6 b § JB, får parten enligt 8 kap. 31 § JB klandra beslutet genom att väcka talan mot den andra parten från den dag då beslutet meddelades. Klandras inte beslutet , är partens rätt till talan förlorad. En arrendenämnds beslut i ärende enligt 9 kap. 2, 3, 7 eller 17 §, 10 kap. 24 eller 7 § eller 11 kap. 2 § JB får inte klandras. Av 13 kap. 4 § och 42 kap. 1 § RB framgår att den som vill klandra ett beslut av arrendenämnden skall ge in en stämningsansökan. Av 8 kap. 32 § JB framgår att stämningsansökan skall ges in till fastighets- domstolen. Handläggningen sker enligt lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål med dess allmänna hänvisning till reglerna i rättegångs- balken. Av 8 kap. 33 § JB framgår att det i åtskilliga fall råder förbud mot överklagande av fastighetsdomstolens dom. I de fall där domen får överklagas, får hovrättens dom inte överklagas. För fiskearrenden finns det särskilda bestämmelser om av en arrendenämnds beslut i 16 och 17 §§ lagen (1957:390) om fiskearrenden. Även i dessa fall skall en stämningsansökan ges in till fastighetsdomsto- len. En klandertalan behandlas på samma sätt som en klandertalan enligt JB. I 18 § samma lag finns det bestämmelser om förbud i vissa fall mot överklagande av fastighetsdomstolens avgöranden. Enligt 23 a § nämndlagen får åtskilliga typer av processuella beslut som meddelas av en arrendenämnd överklagas genom besvär hos fastig- hetsdomstolen. Detsamma gäller nämndens beslut enligt lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället. Handlägg- ningen i fastighetsdomstolen sker då enligt 52 kap. 212 §§ RB. Endast i vissa fall är ett vidare överklagande till hovrätt tillåtet. För andra typer av beslut som får överklagas gäller enligt 23 b § nämndlagen att de får över- klagas endast i samband med en klandertalan. I departementspromemorian Fastighetsdomstolarna, överprövningen av arrendenämndernas avgöranden (Ds 1989:40) föreslogs att beslut av en arrendenämnd inte längre skulle klandras. I stället skulle enligt pro- memorian besluten kunna överklagas till den då ännu existerande Bo- stadsdomstolen som dittills endast tagit upp besvär mot beslut av hy- resnämnd. Ett överklagande skulle handläggas i huvudsak enligt de reg- ler som fanns i lagen (1974:1082) om bostadsdomstol. Även i prop. 1990/91:32, som huvudsakligen avsåg frågor om fördel- ningen av mål angående hyra och bostadsrätt mellan fastighetsdomstol och tingsrätt som allmän domstol, behandlades frågan om handlägg- ningen av arrendetvister (a. prop. s. 21). I propositionen instämde föredragande departementschefen i den kritik som vissa remissinstanser riktat mot förslaget att göra Bostadsdomstolen till överprövningsinstans i arrendemål. Enligt henne talade i stället mycket för att låta de mål som prövats av arrendenämnd i första instans överklagas till hovrätt. Något förslag om ändringar i fråga om instansordningen för arrendemål lades dock inte fram i den angivna propositionen. Överklaganden från hyresnämnd har handlagts av enligt lagen (1994:831) om rättegången i vissa hyresmål i . lagstiftningsärende (prop. 1993/94:200) berördes inte frågor om över- prövning av arrendenämndernas beslut. Däremot förutskickades att det efter ytterligare utredningsarbete kunde bli aktuellt att låta arrendenämn- dernas verksamhet övertas av tingsrätterna. I betänkandet Nytt system för prövning av hyres- och arrendemål (SOU 1999:15) lägger hyreslagstiftningsutredning fram förslag huvudsakligen i enlighet med vad som förutskickats lagstift- ningsärende. Merparten av arrendenämndernas verksamhet skall sålunda enligt utredningens förslag föras över till fastighetsdomstol. Vissa ären- den skall dock i stället överföras till länsstyrelse. Den fristående medling och skiljeverksamhet som förekommer vid arrendenämnden bör enligt utredningen upphöra. Vid domstol skall ärendena som huvudregel hand- läggas enligt ärendelagen. Ärendelagens bestämmelser kompletteras dock i utredningsförslaget med vissa särregler, t.ex. när det gäller förhör med part under sanningsförsäkran. För en ärendetyp, nämligen tvister om flyttningsersättning enligt 9 kap. 14 § JB, föreslås med hänvisning till att den gäller ersättning att processen helt och hållet skall ske enligt rätte- gångsbalken. I för vissa hyres- och arrende- nämnder föreslås att samtliga hyres- och arrendenämnder utom de tre största organisatoriskt skall införlivas i den allmänna domstolsorganisa- tionen. Processordningen bör enligt rapporten bli föremål för en generell översyn. Tills vidare föreslås i rapporten bl.a. att beslut av arrende- nämnden i flertalet fall skall kunna klandras genom att en part som är missnöjd med beslutet väcker en talan mot den andra parten. En klan- dertalan skall enligt rapporten tas upp av hovrätten. Regeringens förslag: Sådana beslut av arrendenämnd som med nuva- rande regler kan överprövas i fastighetsdomstol skall i stället överprövas av den hovrätt inom vars domkrets arrendenämnden är belägen. Hovrättens avgörande i sakfrågan skall kunna överklagas till . För några typer av ärenden förutsätter dock ett överklagande till att hovrätten finner att det föreligger särskilda skäl för en prövning av om prövningstillstånd skall ges av prejudikatsskäl (s.k. ventil). Hovrättens beslut med anledning av överklagande i frågor som avses i 23 § tredje stycket skall inte kunna överklagas. förslag överensstämmer i princip med regeringens. Remissinstanserna godtar utredningsförslaget. förslag skiljer sig från regeringens på så sätt att inga avgöranden av hovrätten skall kunna överklagas. Remissinstanserna godtar allmänt förslaget. anser dock att frågor rörande instansordningen, t.ex. frågan om överklagande med s.k. ventil till , närmare bör övervägas innan förslaget genomförs. i , och i anser av prejudikatbildningsskäl att en enda hovrätt bör vara överinstans för samtliga arrendetvister. Förslagen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med rege- ringens utom såtillvida att det inte föreslås något generellt fullföljdsför- bud beträffande de frågor som avses i 23 § tredje stycket. Yttranden över utkastet till lagrådsremiss: Samtliga som har yttrat sig över utkastet till lagrådsremiss tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan någon invändning. Skälen för regeringens förslag: Den som vill angripa ett avgörande av en arrendenämnd skall enligt nuvarande regler klandra avgörandet genom att väcka talan i fastighetsdomstol. Fastighetsdomstolens avgö- rande kan i allmänhet överklagas till hovrätt. Regeringens förslag att var och en av de mindre hyres- och arrendenämnderna skall samverka ad- ministrativt med tingsrätten på nämndens kansliort förändrar visserligen inte det faktum att varje nämnd är en självständig förvaltningsmyndighet. Det kommer dock att finnas en stark koppling, både personellt och organisatoriskt, till tingsrätten på orten. Samtliga berörda tingsrätter är Situationen blir med den organisatoriska ny- ordningen så förändrad att man enligt regeringens bedömning inte kan ha kvar de nuvarande reglerna om hos fastighetsdomstolen. Såväl enligt som enligt Domstolsver- kets förslag skall överprövning av det primära avgörandet ske i hovrätt. Remissinstanserna godtar allmänt detta. En ordning enligt vilken den som är missnöjd med ett avgörande av en arrendenämnd skall ha att vända sig direkt till hovrätten leder till en snabb och kvalificerad överprövning. Genom att processkedjan förkortas fram till hovrätten kan hovrättsarbetet visserligen behöva bli något mer omfattande än vad det är med nu gällande regler. Arrendenämnderna får dock anses ha en sådan kompetens att denna förkortning mycket väl kan godtas. Det är för övrigt att märka att hyresnämndernas avgöranden över- prövas av hovrätt och att ett liknande förslag lades fram för arrende- nämndernas del redan i den i föregående avsnitt nämnda departements- promemorian . Mot den angivna bakgrunden finner regeringen att den som är miss- nöjd med ett avgörande i arrendenämnd och som enligt nuvarande regler har möjlighet att gå vidare till fastighetsdomstol bör ha att vända sig direkt till hovrätten. För hyrestvisterna gäller att endast en hovrätt () svarar för den överprövning som sker. Arrendetvisterna prövas dock enligt nu gällande regler av samtliga sex hovrätter. Såväl de förslag som läggs fram av som förslag innebär att man i princip behåller den ordningen. Några remissin- stanser föreslår dock att arrendefallen liksom hyresfallen skall koncentre- ras till en enda hovrätt. Regeringen anser att en koncentration av arrendeärendena till en enda hovrätt skulle medföra större olägenheter än den koncentration av över- rättsdömandet som sker inom hyresområdet. I arrendefallen är det betyd- ligt vanligare än i hyresfallen att en överrätt behöver hålla syn på en fas- tighet och närheten mellan domstol och fastighet får därmed en särskild betydelse för arrendefallen. Vid behandlingen av frågan om en koncen- tration av arrendefallen till en enda hovrätt måste dock även kravet på en god prejudikatbildning beaktas. Enligt nuvarande regler får ett avgörande av hovrätt i en klanderpro- cess inte överklagas vidare till . Det är en naturlig ord- ning med tanke på att man för arrendefallen annars skulle ha en ordning med prövning i fyra instanser. Den nuvarande ordningen medför emeller- tid en risk för splittring av rättspraxis, eftersom ansvaret för rättsbild- ningen är uppdelat på flera domstolar. En bristfällig rättsbildning leder till att rättstillämpningen blir mindre förutsebar och därmed mindre rättssäker. De olägenheter som den nuvarande utspridningen av fallen på flera hovrätter kan orsaka när det gäller prejudikatbildningen kan motverkas genom att det, i enlighet med förslag, för flertalet fall öppnas en möjlighet att överklaga ett hovrättsavgörande till .