prop · GS03158 · 2005-05-30 00:00:00 — En person får göras ansvarig för uppgifter som ingår i eller saknas i sammanfattningen eller en översättning av den bara om samman- fattningen eller översättningen är vilseledande eller felaktig i förhållande till de andra delarna av prospektet. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Verket för näringslivsutveckling () och Stockholmsbörsen anser att det borde övervägas om det inte går att införa motsvarande ansvars- bestämmelser för befattningshavare i utländska bolag som ger ut prospekt för godkännande av . anser att ett riktigt genomförande av regeln i artikel 6.2 i prospekt- direktivet förutsätter att skadeståndsreglerna ändras i materiellt hänseende; i utredningens förslag till 2 kap. 10 § 4 lagen om handel med finansiella instrument finns bara en upplysning om att något ansvar inte kan utkrävas enbart på grund av innehållet i sammanfattningen. Enligt inspektionen bör det i 15 kap. 1 § aktiebolagslagen (1975:1385) tas in en hänvisning också till prospektförordningen. , , och anser att utredningen bör ges i uppdrag att närmare se över bestämmelserna om skyldighet att upprätta prospekt. Föreningarna framhåller att prospektdirektivet inte innehåller några regler om att ett bolag mot sin vilja skall kunna tvingas att upprätta prospekt. ifrågasätter om utvidgningen av skadeståndsansvaret är befogad och om de av utredningen föreslagna tilläggen är tillräckliga för att reglerna i artikel 6 i prospektdirektivet skall anses vara uppfyllda. De tillägg i aktiebolagslagen och i försäkringsrörelselagen som utredningen föreslagit leder till en utvidgning av skadeståndsansvaret som skiljer sig från vad som gäller för andra verksamhetsformer. Det föreslås inte något särskilt ansvar för prospekt som upprättas av t.ex. ekonomiska före- ningar, handelsbolag eller fysiska personer. Skälen för regeringens förslag: När prospektdirektivet införlivas med svensk rätt bör det, på motsvarande sätt som gäller , i lag anges vem som är skyldig att upprätta ett prospekt. I likhet med utredningen anser vi att prospektet bör upprättas av emittenten av de finansiella instrumenten vid erbjudanden till allmänheten som innefattar emission av finansiella instrument. Detta motsvarar således vad som gäller enligt lagen om handel med finansiella instrument. Vid andra fall av erbjudanden bör som huvudregel den som lämnar erbjudandet vara ansvarig för att ett prospekt upprättas. Enligt utredningens förslag skall den som ansöker om att finansiella instrument skall tas upp till handel på en reglerad marknad vara ansvarig för att ett prospekt upprättas. Vanligtvis är den som gör ansökan och emittenten av de instrument som ansökan avser en och samma person. Detta innebär att i praktiken kommer emittenten således att vara den som är ansvarig för att prospekt upprättas också i sådana fall. Emellertid kan det förekomma reglerade marknader utomlands som tillåter att även andra än emittenten får ansöka om att finansiella instrument skall tas upp till handel. Enligt vår mening utgår reglerna i prospektdirektivet också från att denna möjlighet finns. Mot den bakgrunden anser vi i likhet med utredningen att det i den svenska lagstiftningen bör anges att den som gör en ansökan om att finansiella instrument skall tas upp till handel på en reglerad marknad bör vara ansvarig för att ett prospekt upprättas. , , och har framhållit att prospekt- direktivet inte innehåller några regler om att ett bolag mot sin vilja skall kunna tvingas att upprätta prospekt. I likhet med utredningen instämmer vi emellertid i bedömning att när en aktieägare säljer fondpapper som getts ut av ett aktiebolag under sådana förhål- landen att prospektskyldighet föreligger, skall prospektet upprättas av bolaget. Denna princip har i fråga om aktier och teckningsrätter varit gällande i (se 4 kap. 18 § i den nu gällande aktiebolagslagen och 11 kap. 12 § i den föreslagna nya aktiebolagslagen) och genom att bolaget skall upprätta prospektet torde investeraren normalt få en mer fullständig bild av bolaget än om aktieägaren själv upprättade det. Bolaget bör på motsvarande sätt som gäller ha rätt till ersättning från aktieägaren för kostnader i anledning av upprättandet av prospektet (jfr 4 kap. 26 § i den nu gällande aktiebolagslagen och 11 kap. 20 § i den föreslagna nya aktiebolagslagen). Krav motsvarande dem i artikel 6 i prospektdirektivet på att de personer som är ansvariga för informationen i prospektet skall anges i detsamma och avge en försäkran avseende prospektets innehåll, finns även i prospektförordningen. Reglerna i förordningen är direkt tillämp- liga och skall således inte införlivas med svensk rätt. När det gäller förslag om styrelsens och revisorers ansvar för prospekt är dessa enligt utredningens bedömning väl underbyggda och bör därför läggas till grund för lagstiftning, avseende dessa företrädares ansvar. Därigenom bibehålls och förstärks det skydd som föreligger enligt reglerna i aktiebolags- lagen, eftersom ansvarsbestämmelsen enligt vad som föreslås uttryck- ligen kommer att omfatta samtliga regler om prospekt och inte som bara de regler som finns i den lagen. Enligt utredningen bör dessa överväganden gälla även skadeståndsbestämmelserna i försäkrings- rörelselagen. har ifrågasatt om utvidgningen av skade- ståndsansvaret är befogad, dels i fråga om den utvidgade krets av personer som omfattas, dels i fråga om att alla prospekttyper omfattas. I den nya bestämmelse som utredningen har föreslagit anges att prospekt skall upprättas av aktiebolaget. Bestämmelsen pekar således inte ut något särskilt organ inom bolaget som ansvarigt för att upprätta ett prospekt. Det bör dock vara styrelsen som har det övergripande ansvaret för att tillse att ett prospekt upprättas, när skyldighet föreligger för bolaget att göra detta (se avsnitt 9.1). I fråga om revisors ansvar följer av 29 kap. 2 § i den föreslagna nya aktiebolagslagen, som överensstämmer med bestämmelsen i 15 kap. 2 § i den nu gällande aktiebolagslagen, att skadeståndsskyldighet kan drabba även revisor som medverkat vid Prop. 2004/05:158 tillkomsten av ett emissionsprospekt. På motsvarande sätt bör såsom utredningen har föreslagit revisor som medverkar när ett prospekt upprättas enligt de föreslagna nya reglerna i lagen om handel med finansiella instrument omfattas av bestämmelserna om skadestånds- skyldighet. Enligt dessa regler är det ett aktiebolag som har ansvaret för att upprätta prospekt av olika slag. Det har enligt vår uppfattning inte framkommit tillräckliga skäl för att i fråga om ansvaret för nu berörda personer göra någon skillnad beroende på vilken typ av prospekt som upprättas. Vi instämmer således med utredningens bedömning i sak även i dessa frågor. har påpekat att regeln i artikel 6.2 i prospekt- direktivet medför att skadeståndsreglerna måste ändras i materiellt hänseende. Enligt utredningens förslag ställs det bara upp ett krav på att sammanfattningen skall innehålla en upplysning om att något ansvar inte kan utkrävas enbart på grundval av sammanfattningen och översätt- ningen av denna. Vi delar uppfattning att en upplysning inte är tillräcklig. Det behövs således en materiell regel om att en person får göras ansvarig för uppgifter som ingår i eller saknas i sammanfattningen eller en översättning av den bara om samman- fattningen eller översättningen är vilseledande eller felaktig i förhållande till de andra delarna av prospektet. Enligt vår mening bör en sådan bestämmelse lämpligen tas in i lagen om handel med finansiella instrument i anslutning till övriga bestämmelser om sammanfattningen. Därmed bör det också klart framgå att bestämmelsen är tillämplig oavsett vem som har upprättat ett prospekt. har förordat att det i 15 kap. 1 § i den nu gällande aktiebolagslagen tas in en hänvisning även till prospektförordningen. Den information som skall finnas i ett prospekt följer framför allt av vad som anges i förordningen. Med hänsyn härtill framstår det enligt vår uppfattning som befogat att såsom förordat i 29 kap. 1 § i den föreslagna nya aktiebolagslagen ta in en hänvisning även till prospektförordningen. Motsvarande tillägg bör göras också i 16 kap. 1 § försäkringsrörelselagen. och har även tagit upp några ytterligare frågor. , , och har förordat att utredningen också bör ges i uppdrag att närmare se över bestämmelserna om skyldighet att upprätta prospekt. Såsom nämnts ovan har utredningen numera slutfört sitt uppdrag. Utredningen har emellertid behandlat frågor som rör ansvar för fel och brister i ett prospekt i sitt slutbetänkande. Vi är därför inte beredda att i detta sammanhang lämna några förslag avseende de frågorna. I stället avser vi att återkomma i samband med behandlingen av utredningens slutbetänkande. Enligt prospektdirektivet skall den behöriga myndigheten utrustas med ett antal befogenheter. Den behöriga myndigheten skall ha alla befogen- heter som den behöver för att fullgöra sina arbetsuppgifter, och skall åtminstone ha befogenhet att utföra de åtgärder som anges i artikel 21.3 och 21.4. Åtgärderna innefattar rätt att få tillgång till upplysningar och hand- lingar, utföra inspektioner på plats, meddela ett tillfälligt förbud för ett erbjudande av finansiella instrument till allmänheten eller ett upptagande till handel på en reglerad marknad och förbjuda reklam. Myndigheten skall exempelvis kunna kräva att det tas in kompletterande uppgifter i prospektet och att upplysningar lämnas av emittenten, företagsledning och revisorer. Myndigheten skall även kunna offentliggöra att en emittent inte har iakttagit sina skyldigheter. Medlemsstaterna skall se till att lämpliga administrativa åtgärder kan vidtas eller administrativa sanktioner utdömas mot de ansvariga när reglerna i prospektdirektivet inte följs (artikel 25). Åtgärderna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Vidare anges att medlems- staterna får tillåta att åtgärderna offentliggörs av myndigheten. Myndig- heten skall dock ta hänsyn till huruvida offentliggörandet riskerar att skapa allvarlig oro på finansmarknaderna eller orsakar de berörda parterna oproportionerligt stor skada. Prospektdirektivet innehåller regler om samarbete mellan medlems- staternas behöriga myndigheter (artikel 22). Myndigheterna skall bistå varandra och utbyta upplysningar, särskilt i de fall där en emittent har mer än en behörig hemlandsmyndighet därför att den har olika kategorier av finansiella instrument eller där godkännandet av ett prospekt över- lämnats till en annan myndighet. Vidare anges att ett nära samarbete också skall ske i samband med krav på att meddela tillfälligt förbud mot eller förbjuda handel med finansiella instrument som handlas i olika medlemsstater så att lika villkor för marknadsplatser kan skapas och investerarskyddet säkras. När så bedöms lämpligt får den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten begära hjälp av den behöriga myndig- heten i hemmedlemsstaten då ett ärende granskas. Genom följer att dessa regler också gäller i förhållande till behöriga myndigheter i de övriga staterna inom EES. De befogenheter som har enligt gällande rätt avseende tillsyn över reglerna om prospekt är mer begränsade än de som föreskrivs i prospektdirektivet. Bestämmelserna, som finns i 6 kap. lagen om handel med finansiella instrument, föreskriver först och främst en rätt för att få de uppgifter som inspektionen behöver för (6 kap. 1 a §). Vidare kan , om någon underlåter att ge in ett prospekt till inspektionen för granskning, Prop. 2004/05:158 förelägga denne att vidta rättelse genom att upprätta prospekt och lämna in det till inspektionen (6 kap. 3 § 1). har även möjlighet att förelägga den som deltar eller medverkar i handel med ett finansiellt instrument att upphöra därmed (6 kap. 2 § 1). En förutsättning är att handeln strider mot kravet att den skall bedrivas så att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upprätthålls och enskildas kapitalinsatser inte otillbörligen äventyras. När meddelar ett föreläggande, får inspektionen även förena detta med vite. Inspektionen har dock ingen rätt att döma ut ett förelagt vite utan får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om detta. Regeringen har i en nyligen beslutad proposition om marknads- missbruk (prop. 2004/05:142) föreslagit ändringar i 6 kap. lagen om handel med finansiella instrument med avseende på befogenheter vid tillsyn. Ändringarna har föranletts av genomförandet av och rådets direktiv /6/EG av om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknads- missbruk). De ändringar som föreslås i propositionen innebär bl.a. att den krets som omfattas av upplysningsskyldigheten vidgas från att omfatta tillsynsobjekten och vissa andra särskilt uppräknade juridiska personer till att omfatta var och en, dvs. både juridiska och fysiska personer. Dessutom föreslås att upplysningsskyldighetens omfattning vidgas till att under vissa förutsättningar även innefatta en skyldighet att inställa sig till förhör. 10.2.1Rätt att begära upplysningar och möjlighet att utföra inspektioner på plats Regeringens förslag: Den rätt för att anmoda någon att inställa sig till förhör, som föreslås i prop. 2004/05:142, skall inte gälla beträffande bestämmelserna i 2, 2 a och 2 b kap. lagen om handel med finansiella instrument. får genomföra undersökning på plats hos börs och auktoriserad marknadsplats när inspektionen anser det nödvändigt. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken skall kunna kallas till förhör av Utredningen föreslår vidare att under vissa omständigheter skall kunna genomföra platsundersökningar hos alla juridiska och fysiska personer som inspektionen finner behövligt och begära handräckning hos kronofogdemyndigheten för att kunna vidta en sådan åtgärd. Remissinstanserna: Länsrätten i påpekar att frågan om hur uppgiftsskyldigheten enligt prospektreglerna förhåller sig till den tystnadsplikt som t.ex. revisorer och advokater har måste klarläggas. är kritisk mot att dra paralleller med de befogenheter som regleras med stöd av marknadsmissbruksdirektivet, eftersom dessa delvis syftar till att utreda sådana överträdelser av bestämmelser som är kriminaliserade. menar därför att tillsynsreglerna bör renodlas till att avse den tillsyn som skall bedriva till följd av sitt ansvar för prospektreglerna. påpekar att det inte är så vanligt att inspektionen har behov av att rikta sin begäran om upplysningar mot någon annan än det ingivande bolaget. Om ett sådant behov skulle uppstå finns det redan i gällande rätt möjlighet att begära upplysningar från värdepappersbolag och börser, vilket inspektionen finner tillräckligt. i anser att bör begära kronofogdemyndighetens biträde att få tillträde till lokaler som skall undersökas i stället för att begära handräckning. föreslår att om handräckning trots allt skall användas avgiftsbefrielse för sökanden vid begäran om handräckning införs. poängterar slutligen att det bör övervägas om inte platsundersökning som företas i privatbostad alltid måste föregås av en prövning av allmän förvaltningsdomstol. Tredje AP-fonden, som också invänder mot att paralleller dras mellan befogenheter med stöd av marknadsmissbruksdirektivet och de som följer av prospektdirektivet, avstyrker utredningens förslag till utvidgade befogenheter för att begära upplysningar och handlingar samt att kalla någon till förhör och genomföra platsunder- sökningar i den del dessa går utöver vad som följer av prospektdirektivet. Tredje AP-fonden anser dels att det är tveksamt om det föreligger något behov av att andra personkategorier än de som nämns i direktivet skall kunna åläggas att lämna upplysningar, handlingar, bli kallade till förhör eller bli föremål för en platsundersökning, dels att det måste göras en mer ingående analys av intresseavvägningen mellan den inskränkning i den personliga friheten som de föreslagna befogenheterna skulle innebära för de enskilda och ändamålet med inskränkningen. Tredje AP-fonden har även efterlyst en diskussion om förhållandet till olika bestämmelser om tystnadsplikt. Skälen för regeringens förslag: Vissa av de befogenheter som omfattas av prospektdirektivet har redan berörts i anslutning till andra avsnitt. Att inspektionen i enlighet med artikel 21.3 a i direktivet skall ha rätt att kräva att kompletterande uppgifter tas in i prospektet, om det är nödvändigt för att skydda investerarna, har behandlats i avsnitt 8.1. Möjligheten att enligt artikel 21.3 e förbjuda reklam har behandlats i avsnitt 8.4.2. Rätten att begära upplysningar och få ta del av handlingar Enligt artikel 21.3 b i prospektdirektivet skall den behöriga myndigheten vid sin prövning av om ett prospekt skall godkännas ha rätt att begära upplysningar och handlingar från emittenter, erbjudare, den som ansöker om upptagande till handel på en reglerad marknad samt de personer som kontrollerar dem eller kontrolleras av dem. När det gäller revisorer och företagsledning hos emittenter, erbjudare och personer som ansöker om upptagande till handel på en reglerad marknad samt finansiella mellan- händer skall befogenheterna åtminstone omfatta rätten att kräva in upplysningar (artikel 21.3 c). Enligt gällande rätt har inspektionen rätt att begära upplysningar från företag som står under dess tillsyn, se exempelvis 6 kap. 1 § lagen om värdepappersrörelse och 11 kap. 1 § lagen om börs- och clearing- verksamhet. I förarbetena till dessa bestämmelser anges att upplysnings- skyldigheten innebär att de som står under tillsyn är skyldiga att lämna upplysningar om sin verksamhet till (prop. 1990/91:142 s. 171 samt prop. 1991/92:113 s. 131 och 206). Vidare uttalas att denna upplysningsskyldighet även innefattar en rätt att ta del av handlingar. Institut som omfattas av de bestämmelser som anges i det föregående stycket omfattas även av bestämmelsen i 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument. Med stöd av denna bestämmelse kan inspektionen begära in upplysningar även från vissa andra uppräknade juridiska personer. För företag som står under inspektionens tillsyn samt vissa juridiska personer finns således goda möjligheter för inspektionen att få de upplysningar och handlingar som den behöver vid sin grans- kning av ett prospekt. Beträffande övriga personer som anges i prospektdirektivet krävs dock att den nuvarande bestämmelsen i 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument utvidgas till att omfatta även dessa personer, för att direktivet skall vara genomfört i denna del. Som tidigare nämnts har regeringen föreslagit ändringar i den bestämmelsen. De före- slagna ändringarna, som motsvarar prospektutredningens förslag i den delen, innebär att upplysningsskyldigheten skall omfatta ett företag eller någon annan, dvs. både juridiska och fysiska personer. Vidare skall upplysningsskyldigheten uttryckligen omfatta tillhandahållandet av uppgifter, handlingar och annat. Förslaget går således längre än prospektdirektivet kräver. och Tredje AP-fonden invänder mot utredningens förslag att utvidga den krets som omfattas av upplysningsskyldighet mer än vad som krävs enligt prospektdirektivet. Vi anser dock inte att det finns tillräckliga skäl att begränsa bestämmelsens tillämpningsområde, enligt det förslag till ny lydelse som lämnats i propositionen om marknadsmissbruk (prop. 2004/05:142), med avseende på prospekt- reglerna. Det kan dock antas att inspektionen i första hand kommer att rikta sina frågor till den som lämnat in en ansökan om godkännande av prospekt, som därefter har att besvara frågorna genom att i vissa fall själv inhämta handlingar och upplysningar från andra personer. Som bl.a. Länsrätten i har påpekat har utredningen inte berört frågan om hur uppgiftsskyldigheten förhåller sig till bestämmelser om tystnadsplikt för vissa yrkeskategorier, t.ex. revisorer och advokater. I propositionen om marknadsmissbruk föreslås att det i 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument tas in en uttrycklig bestämmelse om att befogenheter inte skall gälla i den mån de strider mot en i lag reglerad tystnadsplikt för advokater. Av prospektdirektivet (artikel 21.3 c) följer att skall ha rätt att begära in upplysningar av revisorer. Något förbehåll för nationella rättsliga bestämmelser om tystnadsplikt finns inte. Upplys- ningsskyldigheten måste därför anses gå före befintliga bestämmelser om tystnadsplikt för denna yrkesgrupp. Utredningen har vidare föreslagit att ges rätt att kalla en person som förväntas kunna lämna upplysningar till förhör, om detta behövs för att inspektionen skall kunna fullgöra sina uppgifter. Regeringen har lämnat ett motsvarande förslag i propositionen om marknadsmissbruk. ifrågasätter om det föreligger något behov för att kalla personer till förhör med avseende på prospektbestämmelserna. Tredje AP-fonden anser att rätten att kalla någon att inställa sig till förhör är en förhållandevis långtgående befogenhet som innebär påtagliga inskränkningar i den enskildes frihet. En sådan inskränkning får endast göras om de ändamål för vilka inskränkningen görs väger tyngre än integritetsintresset. Vi delar remissinstansernas synpunkter i detta avseende. Det föreligger heller inte någon skyldighet enligt prospektdirektivet att införa bestämmelser som ger den behöriga myndigheten befogenhet att kalla någon till förhör. Någon sådan befogenhet bör därför inte föreligga med avseende på bestämmelserna om prospekt. Upplysningsskyldigheten enligt 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument bör därför begränsas på ett sådant sätt att den inte omfattar rätten att kalla någon till förhör för att säkerställa efterlevnaden av prospektbestämmelserna. Om någon inte fullgör en anmodan att tillhandahålla uppgifter, handlingar och annat enligt 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument, får genom förslag i propositionen om marknadsmissbruk vid vite förelägga denne att göra rättelse. Bestäm- melsen innebär att vite kan föreläggas såväl juridiska som fysiska personer. beslut kan enligt 7 kap. 1 § samma lag överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Rätten att utföra inspektioner på plats Enligt artikel 21.4 d i prospektdirektivet skall den behöriga myndigheten, efter att de finansiella instrumenten tagits upp till handel på en reglerad marknad, ha befogenhet att utföra inspektioner på plats, för att kontrollera att bestämmelserna i prospektdirektivet och prospekt- förordningen följs. När så är nödvändigt enligt nationell lagstiftning får den eller de behöriga myndigheterna utnyttja denna befogenhet genom ansökan hos den behöriga rättsliga myndigheten och/eller i samarbete med andra myndigheter. Bestämmelser om att den behöriga myndigheten skall ha rätt att utföra platsundersökningar finns även i andra direktiv inom området finansiella tjänster (se artikel 50.2 c i direktivet om marknader för finansiella instrument och artikel 24.4 i öppenhetsdirektivet). Upplysningsskyldighet enligt 6 kap. 1 § lagen om värdepappersrörelse och 11 kap. 1 § lagen om börs- och clearingverksamhet innefattar enligt vad som uttalats i förarbetena även en möjlighet för att göra platsundersökningar hos de företag som står under inspektionens tillsyn (prop. 1990/91:142 s. 171 samt prop. 1991/92:113 s. 131 och 206). I 13 kap. 4 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse finns en bestämmelse som uttryckligen anger att får, när inspektionen anser att det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos ett kreditinstitut och vissa utländska kreditinstitut som inrättat filial i Enligt 13 kap. 6 § samma lag har inspektionen även rätt att genomföra undersökningar hos andra företag, som har fått i uppdrag av ett kreditinstitut att driva någon del av institutets rörelse. Utredningen har föreslagit att det införs en uttrycklig rätt för Finans- inspektionen att genomföra platsundersökningar. Regeringen har berört frågan om platsundersökningar i propositionen om marknadsmissbruk.