prop · GT0327 · 2005-10-10 00:00:00 — Paragrafen kommenteras i avsnitt 9.1 och 9.2. 3 kap. 9 d § Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.3. 3 kap. 9 e § Bemyndigandet kan användas för att meddela föreskrifter om bl.a. ut- formningen av och innehållet i risk- och sårbarhetsanalyserna och åt- gärdsplanerna. Föreskrifterna får också avse krav på offentliggörande av dessa dokument och hur offentliggörandet skall gå till. Föreskrifterna enligt bemyndigandet får även avse kraven på informa- tion till elanvändare enligt 9 d §, bl.a. preciseringar av kravet på att informera om leveranssäkerheten i elnätet. 8 kap. 12 § Införandet av fjärde stycket i paragrafen kommenteras i avsnitt 11. 10 kap. 9 § Av bestämmelsen i första stycket framgår att avtalsvillkor som i jämfö- relse med de nya bestämmelserna i 1015 §§ är till nackdel för elanvän- dare är utan verkan mot dem. Det gäller även eventuella avtalsvillkor som gäller när bestämmelserna träder i kraft. Det finns däremot inget som hindrar att ett nätföretag erbjuder sina kunder avbrottsersättning som är mer förmånlig än vad som följer av lagstiftningen. Bestämmelsen i andra stycket kommenteras i avsnitt 8.3 under rubriken i relation till skadestånd. 10 kap. 10 § Paragrafen innehåller de grundläggande förutsättningarna för att en el- användare skall ha rätt till avbrottsersättning. Efter synpunkter från Lagrådet har bestämmelsen om vem som skall betala ersättningen förts in i 11 §. Av första stycket framgår att en förutsättning för att elanvändaren skall ha rätt till avbrottsersättning är att överföringen av el avbryts helt om minst . Det måste med andra alltid vara en inledande period om minst tolv timmars elavbrott. Rätten till avbrottsersättning gäller inte i exempelvis det fallet att elöverföringen avbryts i , fungerar i och sedan åter avbryts i . Även om det inte finns rätt till avbrottsersättning i ett sådant fall, kan en konsument ha rätt till skadestånd enligt bestämmelserna i 11 kap. Då gäller emellertid inte de bevislättnader som följer av de nya bestäm- melserna om schabloniserad avbrottsersättning. I andra stycket anges de fall då elanvändaren inte har rätt till avbrotts- ersättning. Undantaget i den första punkten avser elanvändarens egen Undantaget i den andra punkten avser planerade avbrott i överföringen för att vidta åtgärder som är motiverade av elsäkerhetsskäl eller för att upprätthålla en god drift- och leveranssäkerhet. Innehållet i bestämmelsen motsvarar 11 kap. 7 § första stycket, som i förhållande till konsumenter reglerar förutsättningarna för nätföretag att göra planerade avbrott. Undantaget i den tredje punkten avser avbrott som orsakas av händel- ser som ligger utanför vad ett nätföretag normalt kan förvänta sig eller rusta sig mot, dvs. utanför det s.k. kontrollansvaret. I frågan om vilka typer av händelser som kan falla utanför kontrollansvaret är innebörden av kontrollansvaret densamma som i övriga bestämmelser i ellagen där kontrollansvaret regleras. Bestämmelsen innebär att skyldigheten att be- tala avbrottsersättning bortfaller oberoende av i vilket led i elöver- föringen som en sådan okontrollerbar händelse inträffat. Ersättnings- skyldigheten enligt första stycket gäller även när avbrottet i elöver- föringen orsakats av ett fel i en annan koncessionshavares elnät, t.ex. i ett överliggande nät. I en sådan situation innebär tredje punkten i andra stycket att man måste undersöka om felet där beror på en händelse som varit kontrollerbar för den som har koncession för det elnät där felet uppkommit. Om ett fel har inträffat i ett regionnät och felet där faller inom region- nätföretagets kontrollansvar, men det inte finns något fel i det lokala ledningsnätet som hindrar att el överförs från det lokala nätet till elanvändarna, kan bestämmelsen inte åberopas av lokalnätföretaget för att undgå ersättningsskyldighet. Undantaget i den fjärde punkten innebär att skyldigheten att betala av- brottsersättning alltid bortfaller om avbrottet har orsakats av ett fel i stamnätet. Undantaget gäller oavsett hur länge elavbrottet varat och även i ett fall då det tagit att återställa leveransfunktionen hos ett underliggande region- eller lokalnät som har påverkats av det ursprung- liga felet i stamnätet. Avbrottet skall då fortfarande anses hänförligt till stamnätet. Även om elanvändarna inte har någon rätt till avbrottsersätt- ning när avbrottet har orsakats av ett fel i stamnätet, kan de eventuellt ha rätt till skadestånd enligt andra bestämmelser i ellagen eller annan lag. I 16 § finns en bestämmelse om regressrätt. 10 kap. 11 § Av bestämmelsen framgår det att det alltid är den som har koncession för det elnät till vilket den avbrottsdrabbade elanvändaren är direkt ansluten som skall betala avbrottsersättningen. 10 kap. 12 § Paragrafen innehåller bestämmelser om beräkning av avbrottsersätt- ningens storlek. Första stycket, vars utformning nära ansluter till vad Lagrådet föresla- git, innehåller en bestämmelse om när den ersättningsgrundande avbrotts- perioden skall anses avslutad. De då överföringen åter har fungerat skall inte räknas in i avbrottsperioden. Om exempelvis över- föringen avbryts i och därefter fungerar oavbrutet under de närmast följande uppgår avbrottsperioden . Om överföringen åter avbryts efter att den har fungerat oavbrutet i kan en ny avbrottsperiod som ger rätt till avbrottsersättning inledas, förutsatt att det nya avbrottet då varar minst . Om överföringen av el efter ett längre avbrott bara fungerar i för att sedan åter avbrytas, skall den timme då elen har fungerat räknas in i avbrottsperioden. Om exempelvis överföringen avbryts i , fungerar i , avbryts ytterligare i , för att slut- ligen fungera oavbrutet under de närmast följande , uppgår avbrottsperioden till sammanlagt . Paragrafen kommenteras i övrigt i avsnitt 8.2. 10 kap. 13 § Jämkning av avbrottsersättning bör komma i fråga endast i undantagsfall. Hur nätföretagets ekonomiska förhållanden skall inverka på möjligheten till jämkning får bedömas från fall till fall. Avsikten med reglerna om avbrottsersättning är huvudsakligen att de skall ha en preventiv funktion, dvs. skapa drivkrafter att vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa en leveranssäker elöverföring. Ersättningsskyldigheten måste i praktiken uppgå till ett i och för sig betydande belopp för att jämkning skall kunna komma i fråga. Det torde huvudsakligen vara fråga om mindre nätföretag som vid ett eller flera tillfällen drabbas av svåra väderförhållanden som medför omfattande skador på stora delar av elnätet inom företagets kon- cessionsområde. Jämkning bör då kunna ske om ett normalt välskött nätföretag, som följer ett ambitiöst program för investeringar i elnätet, riskerar att hamna i betalningssvårigheter på grund av omfattande an- språk på avbrottsersättning. Hänsyn kan tas till att praktiska skäl har för- hindrat arbetet med att snabbt få igång överföringen av el. Så kan exempelvis vara fallet om nätföretagets reparationsarbete har försenats väsentligt av att arbetet har varit förenat med icke obetydliga risker för arbetstagarna eller att röjningen av vägar och annan infrastruktur som arbetet är beroende av har tagit . Jämkningsbestämmelsen gäller bara för det nätföretag som är ersätt- ningsskyldigt enligt 11 §. Vid bedömningen av om jämkning bör ske får domstolen dock beakta de ekonomiska förhållanden hos både detta nät- företag och ett nätföretag som det förstnämnda företaget kan ha en regressrätt mot enligt 16 §. Vid bedömningen av de ekonomiska för- hållandena hos det nätföretag som är ersättningsskyldigt enligt 11 § skall beaktas företagets möjlighet att få regressvis betalning från ett annat nät- företag enligt 16 §. På samma sätt som vid tillämpning av bestämmelsen om dispens från funktionskravet i 3 kap. 9 b § bör man beakta de bestämmelser och den praxis som gäller i fråga om betalningsansvar vid koncernförhållanden. Domstolen måste noga överväga om jämkning skall ske till förmån för ett nätföretag som på grund av värdeöverföringar till andra bolag inom koncernen har fått svårt att uppfylla sin skyldighet att betala avbrotts- ersättningen. Jämkning får ske efter vad som är skäligt och endast i den utsträckning som behövs för att ersättningsskyldigheten inte längre skall framstå som oskäligt betungande. 10 kap. 14 § I första stycket regleras när en fordran på avbrottsersättning förfaller till Bestämmelsen innebär att den drabbade elanvändarens nät- företag är skyldigt att betala avbrottsersättningen utan oskäligt dröjsmål och aldrig senare än från utgången av den månad då nät- företaget fick eller borde ha fått kännedom om avbrottet. Bestämmelsen utgår från att en elanvändare som har rätt till avbrotts- ersättning normalt inte behöver underrätta nätföretaget om att avbrottet har inträffat och att elanvändaren gör anspråk på ersättningen. företag har nämligen oftast vetskap om att ett långvarigt elavbrott har inträffat och vilka elanvändare som omfattas av avbrottet. fråga om ett ersättningsgrundande elavbrott skall ersättning då betalas inte enbart till dem som har reklamerat avbrottet, utan även till övriga elanvändare inom det drabbade nätområdet. Vad som är oskäligt dröjs- mål får avgöras från fall till fall. Det påverkas bl.a. av hur omfattande elavbrottet är och hur det tar för nätföretaget att utreda vilka elanvändare som har drabbats av elavbrottet och hur stor ersättningen Det är rimligt att det kan ta vid ett mycket omfattande elavbrott som drabbat ett mycket stort antal elanvändare. Om nätföretaget behöver vidta ytterligare utredningar för att fastställa om elanvändaren har rätt till avbrottsersättning, får nätföretaget avvakta med utbetalningen från utgången av den månad då nätföretaget fick eller borde ha fått kännedom om avbrottet. exempelvis vara fallet om nätföretaget bedömer att avbrottet berodde på omständigheter som kan ligga utanför företagets eller överliggande nät- Att förfallobestämmelsen även tar hänsyn till när nätföretaget borde ha fått kännedom om elavbrottet innebär en bevislättnad för elanvändaren. Det kan förekomma situationer då nätföretaget inte rimligen kan ha fått kännedom om avbrottet. Så kan vara fallet när ingen elanvändare har reklamerat ett långvarigt avbrott och den tekniska utrustningen inte heller har utvisat förekomsten av ett sådant. Ett exempel på det är när det först framkommer att det har varit elavbrott i ett litet antal ensligt belägna fritidshus. Om exempelvis en elanvändare först ett år efter avbrottet underrättar nätföretaget om detta och nätföretaget godtar elanvändarens anspråk på avbrottsersättning, skall ersättningen betalas utan oskäligt dröjsmål från den tidpunkt då företaget fick underrättelsen. I andra stycket, som har tillkommit efter synpunkter från Lagrådet, anges att den ersättningsskyldige skall betala ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635), om betalning inte sker i rätt tid. med en årlig räntesats som motsvarar referensränta plus åtta procentenheter, se 6 och 9 §§ räntelagen. även om avbrottsersättningens storlek inte är slutligt bestämd när fordran på avbrottsersättning är förfallen till betalning enligt första stycket. betalningen av ersättningen försenas kan bero på en tvist om exempelvis det s.k. kontrollansvarets gränser. Även i ett sådant fall skall alltså nätföretaget, om det senare fastställs att nätföretaget har varit ersättnings- skyldigt, betala dröjsmålsränta enligt bestämmelsen. 10 kap. 15 § I bestämmelsen regleras frågan om reklamation av ett elavbrott som berättigar till avbrottsersättning. Bestämmelserna har utformats med bestämmelsen i 11 kap. 12 § ellagen som förebild. Med koncessionshavaren avses i bestämmelsen den som har kon- cession för det elnät till vilket elanvändaren är ansluten, dvs. enligt 11 § är skyldig att betala avbrottsersättningen. Om elanvändaren har gjort anspråk på ersättning från nätföretaget inom tvåårsfristen gäller allmänna preskriptionsregler. Bestämmelsen om reklamation gäller för varje elanvändare i ett om- råde som har drabbats av elavbrott. Om ett nätföretag får kännedom om ett avbrott som ger rätt till avbrottsersättning men ändå inte betalar någon ersättning, måste varje elanvändare göra anspråk på ersättning inom två- årsfristen för att rätten till ersättning inte skall gå förlorad. 10 kap. 16 § En förutsättning för ett nätföretags regressrätt är enligt bestämmelsen att nätföretaget är ersättningsskyldigt enligt 11 §. i samma utsträckning som rätten till avbrottsersättning är begränsad enligt bestämmelserna i 10 § andra stycket. alltså utreda om någon av punkterna 14 i 10 § andra stycket är tillämplig när ett elavbrott som kan ge rätt till avbrottsersättning har Om lokalnätföretaget betalar ut ersättning trots att någon av punkterna är tillämplig, kan företaget inte få regressvis betalning från ett Regressrätt finns alltså inte om avbrottet uppkommer i ett överliggande nät och avbrottet där beror på ett hinder utanför den koncessionshavarens kontroll, dvs. de fall då koncessionshavaren för det överliggande nätet kan göra gällande att avbrottet faller utanför kontrollansvaret. Regressrätten kan bara omfatta sådan avbrottsersättning som elanvän- darna har rätt till enligt bestämmelserna i 1013 §§. 13 kap. 5 § Ändringen i första stycket innebär att nätmyndighetens beslut om dispens från funktionskravet på högst tjugofyra timmars elavbrott får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Enligt första punkten träder de nya bestämmelserna i kraft 2006 med undantag för bestämmelserna om funktionskravet i 3 kap. 9 a § som träder i kraft . I andra punkten, som har tillkommit efter synpunkter från Lagrådet, anges hur bestämmelserna i 10 kap. om avbrottsersättning skall tillämpas om ett elavbrott påbörjas före ikraftträdandet men en del av avbrottsperioden avser tiden efter ikraftträdandet. skall i ett sådant fall bestämmas med utgångspunkt från tidpunkten för Stormen fick förödande effekter i stora delar av och nådde även upp till . I och slogs både den fasta och mobila teletrafiken ut. Tågtrafiken stod stilla och många vägar blockerades av nedfallna träd . Mer än 600 000 nät- kunder drabbades av strömavbrott. Ungefär hälften kunde få tillbaka strömmen , men närmare 70 000 nätkunder på landsbygden var utan ström i över och cirka 10 000 saknade ström i . Lokalnätens luftledningar skadades svårt av nedblåsta träd. Även de isolerade ledningarna, som normalt är tåligare för fallande träd än blanktråden, förstördes. I några områden skadades också regionnäten. När stormen drog in över uppmättes vindar med orkanstyrka (/sekund) i stora delar av . Vindstyrkorna var inte unika. Lika hårda vindar har uppmätts under andra stormar. Men var vädret milt och marken otjälad, vilket bidrog till att skogen skadades i osedvanligt stor omfattning. Stormen fällde mer skog än någon annan storm som träffat . skog knäcktes, vilket är lika mycket som avverkning. Ingen av de stormar som varit mest förödande 1902, 1954 och 1969 når upp till en liknande nivå. Som mest fälldes då skog (1969). Samverkan mellan lokala parter och mellan nätföretagen inbördes var en nyckelfaktor i återställningsarbetet. Nätföretag har framhållit vikten av att ha haft kontakt med entreprenörer som kunnat bistå med skogs- , skördare och montörer. Lokala nätverk inom till exempel LRF samt hemvärn, militär och enskilda markägare gjorde stora insatser. Många nätkunder har upplevt informationen som bristande. De mindre nätföretagen synes dock ha haft lättare att nå ut till nätkunderna inom sina geografiskt mer begränsade områden. För talrika hushåll och näringsidkare, för kommuner och för många företag orsakade de långa strömavbrotten både allvarliga olägenheter och ekonomiska förluster. förslag syftar till att skapa en drift- säkrare elöverföring så att framtida stormar och andra svåra vädersitua- tioner skall få mindre allvarliga konsekvenser. Rapporten innehåller förslag om krav på elnäten och elöverföring, avbrottsersättning och andra ekonomiska styrmedel, verksamhetskrav och information, uppföljning, tillsyn och sanktioner och underlättande åtgärder och övriga förslag. Krav på elnät och elöverföring Enligt nuvarande ellagstiftning skall elöverföringen hålla god kvalitet. Det anges vidare att nätföretagen skall avhjälpa brister i överföringen av el i den utsträckning som kostnaderna för detta är rimliga i förhållande till de olägenheter som bristerna innebär för nätkunderna. För vissa nät- kunder, särskilt i glesa ledningsnät, kan en sådan generell norm med där- till en relativt snäv ekonomisk optimering innebära att överförings- kvaliteten riskerar att bli avsevärt lägre än vad som är rimligt ur enskild och samhällelig synvinkel. föreslår att ett rimligt funktionskrav för nätkoncessionshavaren skall vara att inget avbrott, annat än i rena undan- tagsfall reglerat genom ett s.k. kontrollansvar, skall överstiga . Inspektionen föreslår att ett sådant krav införs i ellagen. De nätföretag som inte uppfyller funktionskravet skall göra det . För lastnivåer på och uppåt bör dock högre krav gälla. Inspektionen föreslår att planeringsmål skall utgöra riktlinjer för maximala avbrottstider på dessa nivåer. har vid fastställande av förslag till funk- tionskrav beaktat elbranschens pågående arbete med att förbättra de mest väderkänsliga näten. Den maximala avbrottstid som föreslås överens- stämmer med den som branschorganisationen ställt upp i sina planeringsmål för leveranssäkerhet i regionnät och lokalnät. Förbätt- ringarna av näten skall dock enligt förslagen genomföras i snabbare takt och omgärdas av färre undantag. Grundregeln är fortfarande att kvaliteten i nätet bestäms utifrån en avvägning mellan kostnaderna för att avhjälpa bristerna och olägen- heterna för elanvändarna. För de flesta nätkunder är leveranssäkerheten bättre. Det nya funktionskravet utgör ett nytt minimikrav. Investeringskostnaden för att klara funktionskravet beräknas uppgå till varav 12 miljarder och resterande belopp under de närmast följande åren. uppgår således de ökade investeringskost- naderna till . har investerings- nivån varit . Den kostnad som angav för branschens planeringsmål var . Skillnaden beror dels på ett snabbare genomförande, dels på att antar att nätföretagen sannolikt kommer att uppgradera sina lösningar för de utsatta landsbygdsnäten. De regionnätsledningar som skadades av stormen var i de flesta fall inte uppförda i tillräckligt breda ledningsgator utan fallande träd kunde skada ledningen. Regionnätsledningarna har stor betydelse för nätkundernas leveranssäkerhet. Inspektionen föreslår att tekniska krav på brott- och trädsäkra ledningar skall införas för alla luftledningar med en spänning som överstiger . De nya kraven bör i några fall även omfatta luftledningar med lägre spänning. har i samråd med ut- format ett förslag till schablonersättning vid långvariga avbrott. Syftet med denna avbrottsersättning är dels att erbjuda dem som drabbas av avbrott en viss kompensation utöver rätten till skadestånd, dels att ge nät- företagen drivkrafter att begränsa avbrotten i överföringen. avser även att skärpa kvalitetsregleringen vid tarifftillsynen i syfte att förstärka de ekonomiska drivkrafterna för nätföretagen att upprätthålla en hög leveranssäkerhet. Merparten av nätföretagen har infört avbrottsersätt- ningar i frivillig form. Ersättningsbeloppen varierar dock betydligt och många av de ersättningar som erbjuds är omgärdade med en rad begräns- ningar och undantag. Några företag ger över huvud taget ingen ersättning vid avbrott. föreslår att avbrottsersättningen skall reg- leras i ellagen och att alla nätkunder som har haft avbrott skall ha rätt till en schabloniserad ersättning. Förslaget gäller både konsumenter och näringsidkare. föreslår att avbrottsersättningen skall utgå av den årliga nätavgiften för avbrott som varat men högst . Om avbrottets längd överstiger föreslås ersättningen öka . För varje ny 24-timmarsperiod föreslås avbrottsersättningen uppgå till av den årliga nätavgiften. En miniminivå för ersättningen bör vara av prisbasbeloppet. För en lägenhetskund blir ersättningen vid ett avbrott och vid ett avbrott . En villakund med elvärme får vid ett avbrott och vid ett avbrott . För en näringsidkare blir beloppen högre. Ersättningen bör maximeras till normal nätavgift vid varje avbrottstillfälle. För en lägenhetskund kommer den maximala ersättning- en därmed att uppgå till , för en villaägare med elvärme till och för en näringsidkare med en abonnerad effekt på till . Sammanfattningsvis föreslås således följande avbrottsersättning: av den årliga nätavgiften, av den årliga nät- avgiften, lägst av prisbasbeloppet av den årliga nät- avgiften, lägst av prisbasbeloppet För varje därefter påbör- av den årliga nät- avgiften, dock lägst av prisbasbeloppet och högst nor- För lägenhetskunder och villakunder erbjuder den föreslagna avbrotts- ersättningen belopp som är i paritet med goodwill-ersättning och högre än den ersättningsnivå som rekommenderar sina medlemsföretag. Näringsidkare får betydligt högre belopp än enligt och modeller. Bestämmelsen om avbrottsersättning skall inte inkräkta på eller för- sämra nätkundernas möjlighet att få skadestånd vid elavbrott utan skall utgöra ett tillägg till skadeståndsreglerna. för både konsumenter och näringsidkare. Näringsidkare löper större risk att lida ekonomisk skada och har sämre möjlighet att få skadestånd än Både från styrningssynpunkt och från rättvisesynpunkt finns därför goda skäl att låta båda kategorierna av nätkunder omfattas av Genom att ersättningen knyts till nätkostnaden kommer nätkunder med högre effektnivåer (oftast näringsidkare) och därmed vanligtvis högre avbrottskostnader att få högre ersättning. Nätföretaget skall vara skyldigt att betala avbrottsersättning om det inte kan visa att avbrottet beror på omständigheter utanför dess kontroll. Avbrottsersättningen förutsätts alltså förenas med ett s.k. kontrollansvar av samma innebörd som i ellagens bestämmelser om skadestånd till Händelser av exceptionell karaktär såsom krig, terrorhand- lingar och sabotage kan utgöra omständigheter utanför företagets kontroll, likaså naturkatastrofer såsom jordbävningar, jordskred och isstormar. Väderhändelser som återkommer relativt ofta såsom åska, snöoväder eller stormar är emellertid endast i ytterst begränsade undantagsfall att betrakta som naturkatastrofer och sådana väderhändelser skall därför innefattas i nätföretagets kontrollsfär. Den lagstadgade avbrottsersättningen stärker drivkrafterna att så snabbt som möjligt förbättra de mest utsatta näten. I takt med att leverans- kvaliteten förbättras kommer de totala kostnaderna för avbrottsersättning kommer utbetalningarna troligen att vara kommer funktionskravet och kvalitets- regleringen som relaterar till tarifftillsynen att utgöra de främsta driv- krafterna för förbättringar. Förstärkt kvalitetsreglering vid tarifftillsynen När Energimarknadsinspektionen granskar skäligheten i nätföretagens tariffer utgår denna från företagens prestation mot kund samt objektiva och subjektiva förutsättningar. Leveranskvaliteten är en subjektiv förut- sättning som nätföretagen kan påverka. med hjälp av ett kalkylverktyg, den s.k. nätnyttomodellen. som kan visa att deras kunder har få och korta avbrott får utrymme att ha högre tariffer än företag med sämre leveranssäkerhet. Med hänsyn till den betydelse som kvalitetsaspekten har vid bedöm- ningen av en skälig nättariff avser att göra en justering i nätnyttomodellen för att kvalitetsstyrningen skall få ökat Inspektionen avser även att begära att nätföretagen skall dokumentera avbrott på kundnivå. blir det möjligt för inspektionen att ta hänsyn till vilken typ av kunder som påverkats av ett avbrott och därmed att ge bättre styrsignaler vid Risk- och sårbarhetsanalyser, klassificering Risk- och sårbarhetsanalyser används inom många branscher för att systematiskt analysera olika risker och de negativa konsekvenser de kan få. föreslår att nätföretagen skall göra årliga sådana analyser för sin elöverföring.