prop · GS031d8 · 2005-01-01 00:00:00 — 2003/04:112) förutsätter ett brett deltagande från hela samhället för att lyckas. Det är av stor vikt att många parter deltar i information, kommunikation och kunskapsspridning om innebörden i denna politik, samt främjar debatten om utvecklingsfrågor. Initialt krävs informationsarbete från . Initiativ har tagits för en större internutbildning för hela i frågor om global utveckling. Därutöver krävs intensiv dialog för att klargöra och vidareutveckla intentionerna i politiken för global utveckling. Samverkan mellan offentliga aktörer, enskilda organisationer och näringsliv behövs. Sida har i kraft av sitt långsiktiga arbete med internationellt utvecklingssamarbete stor kompetens och bedriver framgångsrikt informationsverksamhet på området. Eftersom politiken för global utveckling omfattar alla politikområden varav utvecklingssamarbetet är ett, är Sida emellertid inte huvudsakligt ansvarig för informationen på detta område. Det är därför viktigt att involvera departement och myndigheter, men också andra aktörer som det civila samhället, kommuner och andra offentliga aktörer i information och debatt om denna politik. Politiken för global utveckling framhåller även vikten av utökad samverkan mellan aktörer i hela samhället. Avsikten är att enskilda organisationer, näringsliv, fackföreningar, politiska partier, kommuner, länsstyrelser, universitet och högskolor involveras i och bidrar till en levande dialog om politik för global utveckling. Diskussion om innehållet och i någon mån formen för dialogen regeringaktörer inom ett har inletts . Det kommer även an på de olika aktörerna och intressenterna att bidra till benämningen av och till utformningen av dess innehåll och verksamhet. Önskemål har uttryckts om att 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 ska främja samhällsdialogen, skapa debatt, främja samverkan och samarbete mellan olika aktörer, bidra till erfarenhetsutbyte och ömsesidigt lärande, samt spela en viktig roll i diskussionen om målkonflikter och den årliga resultatskrivelsen. Inledningsvis kan utbildning och kommunikation om den nya politiken komma att vara en uppgift. I detta avsnitt redovisas verksamheten genom bl.a. , , och . Utvecklingssamarbetet genom omfattar framför allt samarbete genom FN, de internationella finansieringsinstitutionerna och den Europeiska utvecklingsfonden. FN:s ekonomiska och sociala verksamhet Kampen mot fattigdom och att nå millennieutvecklingsmålen utgör centrala element i FN:s ekonomiska och sociala verksamhet. ger ett omfattande stöd i form av årliga basbudgetbidrag till åtskilliga FN-organ och tillhör i flertalet fall de största givarna. Bidragen uppgår 2004 till , se tabell 3.3. De är obundna och kan nyttjas för aktiviteter i enlighet med organens respektive mandat och beslut fattade av medlemsländerna. FN:s ekonomiska och sociala verksamhet har stärkts efter ett genomgripande och alltjämt pågående reformarbete. Det har resulterat i förbättrad samordning och i mer rationell arbetsfördelning inom FN-systemet. Oaktat framsteg vad gäller FN:s kapacitet och roll på det operativa och normativa planet, råder fortsatt besvärande brist på finansiella resurser inom flertalet verksamhetsområden. har därför hög profil vad gäller politiskt och resursmässigt stöd till FN-systemets biståndsverksamhet och är pådrivande i arbetet med att skapa långsiktiga och stabila finansieringsformer. Nuvarande modell med frivilliga bidrag medför viss risk för att medelsbrist snabbt kan uppstå och försvåra FN:s möjligheter att bedriva en verksamhet som uppfyller de krav som medlemsländerna ställer. I reformarbetet verkar för en tydligare inriktning på fattigdomsfrågorna, effektiva styrformer och ett samordnat agerande mellan de olika multilaterala organisationerna särskilt på landnivå för att uppnå en bättre givarsamordning till stöd för mottagarländernas egna insatser. I FN-systemet ingår fackorgan för flera viktiga samhällssektorer (jordbruk, utbildning, hälsa, arbetsmarknad, kommunikation, patent etc.). Det svenska medlemskapet i ett fackorgan ligger normalt hos motsvarande fackdepartement, medan fackorganens biståndsverksamhet finansieras av biståndsmedel oftast i enlighet med särskilda avtal med Sida. Fackorganens betydelse för FN:s ekonomiska och sociala verksamhet har ökat, inte minst genom deras roll i förverkligandet av millennieutvecklingsmålen samt i kraft av deras expertis på områden i utvecklingsländernas fattigdomsstrategier. har som svar på givarsidans krav på reformering och effektivisering av verksamheten förstärkt sin representation i samarbetsländerna och tillskapat instrument som möjliggör gemensam planering för olika FN-organisationer. På central nivå har effektiviteten vid styrelsemöten förbättrats genom att dessa i vissa delar är gemensamma för flera av FN:s olika biståndsorganisationer. Flera av de största givarna har börjat samordna sina aktiviteter för att agera mer samstämmigt gentemot organisationerna. verkar till stöd för ett ökat gemensamt ansvarstagande för UNDP:s finansiering bland dess medlemmar. Det är angeläget att organisationen får nödvändiga resurser för att genomföra program som lagts fast av styrelsen. års krissituationer i olika länder har påvisat behov av att snabbt bistå länderna även på det ekonomiska och sociala området mellan det att en väpnad konflikt upphört och en mer långsiktig återuppbyggnad kan starta. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Tabell 3.3 Basbudgetstöd till FN:s ekonomiska och sociala verksamhet 2001-2004 samt beräknat 2005 mot brott och narkotika, UNODC 1 FN:s program för boende och bebyggelse, 1UNODC är en sammanslagning av 2004. 2Obligatorisk medlemsavgift baserad på fastställd bidragsskala i euro. Ansträngningar görs för att hitta finansieringsformer för denna typ av tidigt stöd efter konflikter. T.ex. har UNDP föreslagit särskild finansiering för tidiga återuppbyggnadsinsatser. stödjer FN:s barnfonds () arbete med att stärka barns rättigheter, sociala och ekonomiska levnadsvillkor med humanitära insatser. är också pådrivande för att ska ta en ledande position i flickors utbildning samt i bekämpning av hiv/aids. Genom och andra likasinnade länders påtryckningar har förbättrat sitt samarbete med andra FN-organ. Då frågor kring främjande av jämställdhet och stärkande av kvinnors situation är centrala inom svenskt utvecklingssamarbete ger stöd till för kvinnor (UNIFEM). fokuserar på dels en minskning av feminiseringen av fattigdom, dels upplysning om jämställdhetsdimensionen av hiv/aids. FN:s befolkningsfonds (UNFPA) arbete med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) är ett centralt inslag i genomförandet av handlingsprogrammet från i , inklusive i kampen mot hiv/aids och för att förbättra kvinnors situation i utvecklingsländer. medverkar aktivt till att detta program ej undermineras och bidrar till att försvara fondens viktiga arbete med programmets genomförande. För att markera SRHR-frågornas prioritet har en kraftig höjning gjorts av det svenska stödet. stödjer den reformprocess som pågår i UNFPA i syfte att bl.a. stärka fältkontorens kapacitet. Svenska prioriteringar i det internationella narkotikaarbetet har fått genomslag i FN:s kontor mot narkotika och brott (UNODC). Detta har också kommit till uttryck i regeringens strategi för svenskt utvecklingssamarbete inom narkotikaområdet med UNODC för perioden 20042007. Narkotikafrågornas allvar samt det nära sambandet mellan vissa typer av narkotikamissbruk och spridningen av hiv/aids motiverar ett ökat svenskt stöd till UNODC , förutsatt att organisationens reformarbete fortgår och visar resultat. En del av det svenska basbidraget för det brottsbekämpande arbetet 2004 går till UNODC:s arbete mot korruption. gav 2003 ett basbidrag om till CICP (FN:s center för internationellt brottsförebyggande), ett bidrag som inriktades på åtgärder för att motverka människohandel. CICP är en integrerad del av UNODC. FN:s program för boende och bebyggelse (UN-HABITAT) har i uppdrag att främja hållbar utveckling av städer så att dessa kan erbjuda 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 sina invånare en god boendemiljö. UN- HABITAT har en ledande roll i FN-systemets arbete med den utmaning som består i en väntad fördubbling av antalet fattiga människor i slumområden inom det närmaste decenniet. deltar aktivt i styrningen av UN-HABITAT och har fortsatt fått gott gehör för prioriteringar av de fattigas besittningsskydd, god samhällsstyrning på lokal nivå, ett jämställdhetsperspektiv och nya finansieringsmekanismer. Erfarenhetsutbytet i är också värdefullt. Boende och hållbar bebyggelse är jämte vatten och sanitet teman för FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) . UN-HABITAT deltar aktivt i CSD, samt i arbetet med att utveckla innovativa finansieringsmekanismer för fattiga människors boendemiljö. De frivilliga bidragen till UN-HABITAT har ökat starkt, men programmet är fortfarande begränsat. driver i FN:s förenade program mot hiv/aids () frågor om bl.a. effektiv styrning, ökat fattigdomsfokus, ökade insatser, nationellt ansvar samt utnyttjande av existerande strukturer. Hiv/aids kvarstår som ett synnerligen allvarligt utvecklingsproblem vilket motiverar ökade insatser för allt från förebyggande till vård, behandling (inkl. läkemedel) och omsorg, men även för forskning kring vacciner och mikrobicider. har bekräftat FN:s organisations för industriell utveckling (UNIDO) roll för industriell utveckling och den betydelse industrialisering har för social och ekonomisk utveckling. Verksamheten syftar till att förbättra människors livsvillkor och främja globalt välstånd genom att erbjuda anpassade och landspecifika lösningar för hållbar industriell utveckling i såväl utvecklingsländer som länder med övergångsekonomier. Fokus för var också den roll som industriell utveckling kan ha för att uppnå millennieutvecklingsmålen. lämnar inga frivilliga bidrag till UNIDO, utan betalar enbart medlemsavgift enligt gällande bidragsskala. FN-systemet har en central och samordnande roll på det humanitära området, där FN- sekretariatets humanitära samordningskontor, OCHA, har den ledande uppgiften för samordning och politikutveckling. FN:s flyktingkommissarie () och Världslivsmedelsprogrammet (WFP) är de viktigaste genom- () har kommit att få en allt viktigare humanitär roll i enlighet med intentionerna i . I avsikt att bidra till att stärka det internationella samfundets möjligheter att ingripa vid katastrofsituationer är en stor givare till FN:s humanitära verksamhet. och första halvan av 2005 har en särskild och angelägen uppgift i att vara ordförande i det informella råd en rad FN- medlemsstater har inrättat till stöd för OCHA. WFP är världens största humanitära organisation och nådde ut till ca 110 miljoner människor i 82 länder. WFP:s viktigaste uppgift är att bistå människor som är drabbade av humanitära kriser. En begränsad del av verksamheten avser utvecklingsprojekt. är en av de större givarländerna och stödjer aktivt det förändringsarbete som pågår i WFP. Mycket arbete läggs på att effektivisera organisationen och förbättra samarbetet med andra organ, både i fält och mellan huvudkontoren. UNHCR är med sitt unika skyddsmandat, baserat Genèvekonvention om flyktingar, en av FN-systemets viktigaste aktörer på det humanitära området. UNHCR ansvarar för att bemöta världens växande flyktingproblem befinner sig omkring 15 miljoner människor på flykt utanför sina hemländer. fortsätter arbetet med att söka hållbara lösningar på flyktingsituationer, inte minst utdragna sådana. UNHCR söker komma till rätta med organisationens ständiga budgetunderskott, bl.a. genom att bättre anpassa verksamheten till förväntade inkomster och genom ökade ansträngningar för att bredda givarbasen. kommer sannolikt att tillhöra UNHCR:s fem största bidragsgivare . fortsätter agera för att för palestinaflyktingar (UNRWA) ska kunna fullfölja sitt viktiga arbete att bistå de palestinska flyktingarna. I takt med att oroligheterna på och i har tilltagit sedan den senaste intifadan bröt ut har UNRWA tvingats lägga om stora delar av sin verksamhet från mer långsiktigt stöd till omfattande humanitär hjälp. UNRWA har tvingats söka extra bidrag för att kunna bemöta det kraftigt ökade behovet av humanitärt bistånd på de palestinska områdena. verksamhet i övriga värdländer (, och ) fortgår utan avbrott. De ständiga underskotten minskar UNRWA:s möjligheter att effektivt genomföra sin verksamhet. En översyn av och verksamhet behövs. En extern utvärdering planeras och en kärngrupp för dess genomförande har utsetts. kommer att spela en aktiv roll i denna kärngrupp. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Tabell 3.4 finansiering av banker och finansieringsinstitutioner Svenska bidrag till de internationella finansieringsinstitutionerna omfattar stöd till Världsbanksgruppen, de regionala utvecklingsbankerna (IDB, AfDB, AsDB) samt ett antal mindre utvecklingsfonder, t.ex. Internationella jordbruksutvecklingsfonden (), Nordiska utvecklingsfonden (NDF), NORSAD-fonden och Afrikanska fonden för kapacitetsuppbyggnad (ACBF). arbetar dessutom genom (), som verkar för finansiell stabilitet och ekonomisk tillväxt i alla sina medlemsländer. arbete för att påverka institutionernas verksamhet sker framför allt genom ett aktivt engagemang i styrelsearbetet och i förhandlingar om påfyllnad av institutionernas fonder för utlåning till de fattiga länderna. Fattigdomsminskning är och har varit den centrala utgångspunkten för agerande i samtliga utvecklingsbanker och -fonder. har tillsammans med likasinnade länder sedan en rad år framgångsrikt försökt förmå de multilaterala utvecklingsbankerna att bredda sin syn på fattigdomsminskning från ett alltför ensidigt fokus på ekonomisk tillväxt till en mer mångdimensionell fattigdomssyn. Ett viktigt sätt att göra detta på har varit att verka för en anpassning av bankernas arbetsformer, interna organisation och instrument, för att bättre kunna stödja länders egna fattigdomsstrategier. Det har givit ökat fokus på frågor som biståndets effektivitet, samordning och harmonisering av givarnas procedurer. Regeringen bedömer att detta arbete överlag har varit framgångsrikt i alla banker. Det är dock viktigt att fortsätter att starkt driva dessa frågor. Inom samtliga banker har insatser fortsatt gjorts för att tydligare koppla verksamheterna till uppfyllandet av millennieutvecklingsmålen, bl.a. genom att uttryckligen relatera institutionernas landstrategier till dessa mål. I och gemensamma högnivåmöte om utvecklingsfrågor (utvecklingskommittén) har uppföljning av insatser för att nå millennieutvecklingsmålen varit en central fråga under såväl 2003 som 2004. Regeringens bedömning är att Bretton Woods-institutionerna och de regionala utvecklingsbankerna på ett framgångsrikt sätt har anpassat sin verksamhet för att bidra till uppfyllandet av millennieutvecklingsmålen och att förändringsarbetet bör fortsätta. Påfyllnadsförhandlingar i Asiatiska utvecklingsfonden (AsDF) slutfördes . lyckades tillsammans med ett antal likasinnade hålla tillbaka påtryckningar för en alltför hög andel gåvomedel. fick även genomslag för krav på en förbättrad effektivitets- och resultatorientering i verksamheten. Påfyllnadsförhandlingar i fond för utlåning till de allra fattigaste länderna () och i Afrikanska motsvarighet Afrikanska utvecklingsfonden (AfDF) pågår. De beräknas vara avslutade /05 varför det är för tidigt att uttala sig om utfallet. Det står dock redan klart att i alla tre fonderna åtminstone delvis lyckats i sin strävan att avkräva de givare som tryckt på för en drastisk ökning av gåvomedel att också ta sitt långsiktiga ansvar för finansieringen av fondernas framtida verksamhet, dvs. delvis kompensera för uteblivna återflöden. Den globala ekonomiska nedgång som präglat inledningen av avstannade och vände försiktigt uppåt . har i samtliga utvecklingsbankers styrelse verkat för att riskexponeringen för respektive bank förtydligas och att nödvändiga avsättningar till reserver görs. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 har med sitt tydliga fokus på att förbättra levnadsförhållandena för fattiga kvinnor, män och barn på landsbygden i utvecklingsländerna en viktig roll att spela för att följa upp millennieutvecklingsmålen. har haft en framträdande roll i fonden, dels genom aktivt deltagande i påfyllnadsförhandlingar, dels genom att driva viktiga policyförändringar i linje med svenska prioriteringar. antogs en ny policy för hur ska arbeta med gåvomedel och kommer en ny påfyllnadsförhandling att inledas. NDF:s fortsatt starka fokus på fattigdomsbekämpande insatser i framför allt de fattigaste länderna överensstämmer med de svenska prioriteringarna inom politikområdet. En oberoende utvärdering av verksamheten lades fram . Slutsatserna kommer att utgöra ett viktigt underlag för de påfyllnadsdiskussioner som inleds . NORSAD-fonden har som målsättning att bidra till ekonomisk utveckling och självförsörjning i södra främst genom lån till s.k. samarbetsprojekt. har krävt en diskussion om hur fonden mer effektivt kan möta utvecklingsprioriteringar. kunde medlemsländerna enas om att inleda en oberoende studie kring detta. Verksamheten i ACBF syftar främst till att stärka kapaciteten på centrala funktioner i offentlig förvaltning i . Med ökad fokusering från givarländer på kapacitetsuppbyggnad i samarbetsländer har ACBF fått en potentiellt allt viktigare roll, inte minst då den verkar på den kontinent där utmaningarna är som störst. har verkat för att fonden ska intensifiera sitt arbete med utvecklingseffektivitet och bli en mer kunskapsbaserad organisation. I båda fallen har steg i positiv riktning tagits . Regeringen avser med regelbundna intervall redovisa för , i särskild skrivelse, hur arbetet i , IMF och de regionala utvecklingsbankerna förlöper och vilka de svenska prioriteringarna är. bidrar dels till EU:s budget för utvecklingssamarbete (avräkning), dels till den Europeiska utvecklingsfonden (). finansierar det s.k. Cotonou-samarbetet med flertalet länder i , och . I genomsnitt uppgår biståndet ur till . andel av är . Genom EU:s budget, ges stöd till och , , och för insatser på områdena miljö, skog, livsmedelssäkerhet, minröjning, mänskliga rättigheter och demokrati m.m. Förordningar styr användningen av medlen som förvaltas av Europeiska kommissionen. Medlemsländerna utövar formell insyn och kontroll av medlen genom representation i verkställighetskommittéer. Medlemsländernas representanter i fält är också engagerade i utformningen av EU:s landstrategier, program och projekt. Kommissionen presenterar nu en sammanhållen rapport över verksamheten. Rapporten bidrar till överskådlighet och transparens i EU:s utvecklingssamarbete. Reformansträngningarna avseende biståndet fortsätter och är inne i en fas av uppföljning och konsolidering. Landstrategierna genomgår en halvtidsöversyn. Decentralisering av personal och vissa beslutsbefogenheter är i stort sett genomförd. Utbetalningsnivån har ökat. Arbete pågår för att förbättra samordning och harmonisering av verksamheten i fält. Trots att många steg i rätt riktning har tagits kommer de totala effekterna av reformerna att dröja och ytterligare reformering att behövas. fortsätter därför i bl.a. rådsstrukturen, verkställighetskommittéerna och i fält att aktivt driva arbetet för fattigdomsbekämpning, bättre styrning och kvalitet i EU:s utvecklingssamarbete. De institutionella frågorna och inte minst EU:s nya långtidsbudget 20072013, det så kallade finansiella perspektivet, är nu aktuella. Regeringen verkar aktivt för en förenklad budget för de yttre förbindelserna. En mer överskådlig budgetstruktur skulle bidra till ökad effektivitet. Kommissionen har föreslagit att ska införlivas i den reguljära budgeten. ställer sig bakom förslaget under förutsättning att arbetet med EU:s allmänna budget effektiviseras och öppenheten värnas samt att samarbetet med enskilda länder och regioner präglas av den syn på utveckling, mångfald och samstämmighet som kännetecknar . Införlivandet av i den allmänna budgeten bör inte innebära att andelen av biståndsvolymen som går till länderna under minskar. Diskussionerna om EUF:s framtid kommer att ske i ljuset av de förestående förhandlingarna om EU:s nya långtidsbudget. Inom ramen för har medel avsatts för en så kallad fredsfacilitet som syftar till att stärka afrikansk kapacitet för konfliktlösning. Afrikanska unionen (AU) har en nyckelroll i genomförandet. Fredsfaciliteten kan ses som ett prov på alternativa stödformer till länder i konflikt och därmed utökade förutsättningar för långsiktiga utvecklingsinsatser och ett effektivt utnyttjande av biståndsresurser. Särskilda ansträngningar görs också inom EU för att följa upp åtaganden om vatten och sanitet från världstoppmötet i . För ändamålet inrättades 2004 bl.a. en vattenfacilitet. inleddes en översyn av . Översynen syftar framför allt till förbättrad flexibilitet och effektivitet i genomförandet av biståndet. Ett antal angelägna insatser inom prioriterade områden, framför allt inom områdena skuldlättnader, konflikthantering, miljö, hiv/aids och handelsrelaterat bistånd, finansieras genom (). Bidrag ges företrädesvis till internationella och regionala organisationer med verksamhet inom ovanstående områden. Stöd ges avseende internationella skuldåtaganden såsom bidrag till , kompensation till () för skuldavskrivningar på svenska fordringar i enlighet med överenskommelse i , samt till kapacitetshöjande insatser. Syftet är att stödja länder som genomför ekonomiska reformprogram som främjar ekonomisk tillväxt, bekämpar fattigdom och bidrar till hållbar utveckling. Avsatta medel för insatser inom området konflikthantering uppgår 2004 till . (Se vidare 3.5.10 Särskilda satsningar 2004, Konflikthantering, konfliktförebyggande och gemensam säkerhet). och fria val (International ) har visat att institutet med sin breda, djupa och lättillgängliga kunskap starkt har kunnat bidra till utvecklingen av olika lösningar inom demokratiområdet runt om i världen. har stött den förändringsprocess inom som lett till att en ny 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 budgetstruktur för institutet har introducerats och att organisationen gått från en projektorienterad till en mer långsiktig programbaserad verksamhet. De multilaterala miljöinsatserna avser framför allt bidrag till Globala miljöfonden (GEF) och till Multilaterala fonden för Montrealprotokollet. Bidragen är en följd av de åtaganden som gjorde under påfyllnadsförhandlingarna som avslutades . För GEF resulterade förhandlingarna i en betydande och nödvändig ökning av resurserna eftersom fonden fått två nya arbetsområden: ökenbekämpning och långlivade organiska föroreningar. Inom Klimatkonventionen har flera nya fonder etablerats för att underlätta finansiering av klimatrelaterade insatser i utvecklingsländer. har bidragit till den fond, MUL-fonden, som stödjer de minst utvecklade länderna att utarbeta och genomföra planer för anpassning till klimatförändringar. Vatten- och sanitetsfrågornas betydelse i det multilaterala samarbetet har ökat genom besluten vid om hållbar utveckling i . FN:s kommission för hållbar utveckling har konstaterat att ytterligare betydande satsningar krävs för att målen om vatten och sanitet ska nås. De vattenrelaterade insatserna har framför allt syftat till att stärka nätverksorganisationen och vatteninstitutet (), samt öka den svenska kompetensen och kapaciteten för globala sammanhang, bl.a. genom . stödjer även insatser för att främja utvecklingsländers aktiva deltagande i multilaterala förhandlingar på miljöområdet samt för att förbättra integreringen av miljökonventionerna i det bilaterala utvecklingssamarbetet. Stöd har också lämnats till regionala miljö- och vattenprojekt i regi i , södra och . Att bekämpa människohandel är en prioriterad fråga för . beslutade regeringen om en strategi mot människohandel inom utvecklingssamarbetet, Fattigdom och människohandel. Strategin följs upp i konkret handling . har drivit initiativet bl.a. inom ramen för Asien- Europasamarbetet (ASEM).