prop · GS03111 · 2005-03-31 00:00:00 — Medborgarskap eller folkbokföring kan därför inte användas som kriterium för att avgränsa personkategorin som skall ha rätt till studiestöd. Förutsättningarna för att en person skall anses ha en knytning till och därmed kunna beviljas studiemedel behöver därför ske på annat sätt. Enligt regeringens bedömning finns det goda skäl att använda de kriterier som uppställs i de övriga nordiska ländernas studiestöd eftersom dessa är förhållandevis samstämmigt uppbyggda. Mot denna bakgrund anser regeringen att för att studiemedel för studier utomlands skall kunna lämnas skall det fordras av alla sökande, att de har bott i i en sammanhängande period av före studierna. En sådan period får anses ge en stark knytning till landet. Tidsramen stämmer väl överens med den som tillämpats i de flesta andra nordiska länder. Det är viktigt att framhålla att anknytningskravet alltså skall gälla oberoende av medborgarskap, folkbokföring etc. Några remissinstanser har efterlyst förtydligande av vad som här skall avses med bosättning. Grundläggande bestämmelser om bosättning finns i folkbokföringslagen (1991:481). Men bosättningsbestämmelser förekommer också i andra författningar. Bosättningsbegreppet inom skatterätten avviker exempelvis från folkbokföringens. För socialförsäkringens vidkommande finns särskilda bestämmelser främst i lagen (1962:381) om allmän försäkring. I övrigt är bosättningsfrågan beroende av om uppehållstillstånd har beviljats. Bestämmelser om detta finns i utlänningslagen (1989:529). I svensk rätt finns alltså inte något enhetligt bosättningsvillkor. Avsikten är dock inte att införa en ny definition av bosättning i studiestödsbestämmelserna utan att använda ett vedertaget begrepp. Det bosättningsbegrepp som används i socialförsäkringslagstiftningen bör lämpligen användas. Det innebär att personer anses bosatta i om han eller hon har sin egentliga hemvist här i landet. I likhet med de nordiska regelverken bör bosättningstiden vara sammanhängande för att vara kvalificerande. Undantag från bosättningskravet kan dock medges. Avsikten är att regeringen skall precisera vad som kan utgöra undantag från bestämmelserna om att man måste ha bott i innan utlandsstudierna påbörjas. Det kan t.ex. röra sig om personer som arbetar i svensk utrikestjänst eller liknande. Det kan också gälla en svensk medborgare som är bosatt i utlandet på grund av sjukdom. EG-rättens princip om likabehandling av arbetstagare, egenföretagare och deras familjemedlemmar som uppehåller sig i landet kan också vid tillämpning i det enskilda fallet sätta bosättningskravet ur spel. är det studiestödsmyndigheterna som prövar vad som utgör särskilda skäl. ÖKS har i sitt remissvar påmint om att EG-rätten är dynamisk och förändras bl.a. genom praxis. Detta innebär att bestämmelser i förordning snabbt kan bli inaktuella vilket talar för att det bör ankomma på myndigheten dvs. CSN att närmare ange de situationer som skall Prop. 2004/05:111 undantas. De föreslagna ändringarna syftar framför allt till att göra regelverket på området tydligare som reglerna harmonierar med övriga nordiska regler. måste likabehandlingsprincipen för medborgare som kan härleda rätt från EG-rätten upprätthållas. finns vissa särskilda bestämmelser om rätt till svenskt studiestöd i studiestödsförordningen och tillämpningsföreskrifter som utformats utifrån nordiska förhållanden. Mot bakgrund av EG-rätten behövs knappast längre några sådana särskilda nordiska bestämmelser. 7.4Samordning med stöd från annat land Regeringens förslag: Studiemedel får inte lämnas för den tid då den studerande beviljats studiestöd eller motsvarande studiefinansiering från ett annat land. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilken utländsk studiefinansiering som skall omfattas av denna bestämmelse. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna stödjer Statskontoret menar dock att vissa frågor måste utredas närmare, bl.a. frågan om hur en kontroll av att en studerande inte uppbär studiestöd från flera länder skall ske. CSN anser att det behövs ett bemyndigande till regeringen att precisera vad som avses med studiestöd m.m. Skälen för regeringens förslag: I föregående avsnitt föreslås att det skall förtydligas i vilka fall svenskt studiestöd skall utgå för studier utomlands. Parallellt med ett sådant förtydligande bör det förhindras att studiestöd kan utgå från flera länder . saknas samordningsbestämmelser i svensk lag i detta avseende. Det innebär att en studerande kan ha rätt till studiestöd från flera länder . Regeringen anser att regelverket därför skall ändras så att det klart framgår att svenskt studiestöd bara kan lämnas under förutsättning att studiestöd inte lämnas från ett annat land . Remissinstanserna är positiva till förslaget men CSN framför behovet av en närmare precisering av vad som avses med studiestöd och hur samordningen av svenskt och utländskt stöd skall ske i detalj. Enligt regeringens bedömning skall med studiestöd eller motsvarande studiefinansiering avses sådana offentligt reglerade och finansierade ekonomiska ersättningar till studerande som utgör sociala förmåner enligt EG-rätten. Om sådant studiestöd uppbärs skall svenskt studiemedel inte kunna lämnas, oberoende av storleken på det utländska studiestödet. Andra förmåner, t.ex. skattelättnader eller liknande, skall inte anses vara studiestöd och skall därför inte heller samordnas med svenskt studiestöd. Inte heller privata former av studiestöd, t.ex. privata stipendier eller försäkringar, får anses vara sådant studiestöd som skall samordnas. Regeringen eller den myndighet som regeringen utser skall få utfärda föreskrifter om vilken utländsk Prop. 2004/05:111 studiefinansiering som skall omfattas av bestämmelserna. Statskontoret pekar på att det är viktigt att en kontroll av eventuella studiestöd från andra länder kan genomföras. Ett informationsutbyte sker med övriga nordiska länder. Regeringen delar Statskontorets uppfattning att det är angeläget att ett sådant informationsutbyte kan inledas även med andra länder. Det ligger inom CSN:s ansvarsområde att arbeta för att få till stånd ett sådant utbyte. I de fall där det inte finns något informationsutbyte krävs att den studerande i ansökan om studiemedel intygar att han eller hon inte uppbär stöd från något annat land . 8Utländsk utbildning vid bedömning av rätt till studiemedel I studiemedelssystemet finns bl.a. bestämmelser om hur länge en studerande kan få studiemedel och vilken andel av studiemedlets totalbelopp som får utgöras av bidrag på de olika utbildningsnivåerna. Den studerandes utbildningsbakgrund har betydelse vid bedömning av rätt till studiemedel på grundskole- och gymnasienivå, både vad avser det högsta antalet veckor som studiemedel kan lämnas för och bidragsnivån. En studerande som har kort tidigare utbildning kan få studiemedel än den som har längre utbildning. Den som har kort tidigare utbildning har även större möjligheter att få bidrag med den högre bidragsnivån. Regeringens förslag: Vid bedömning av det högsta antal veckor som ger rätt till studiemedel på grundskole- och gymnasienivå skall tidigare svensk eller utländsk utbildning beaktas. Regeringens bedömning: Vid bedömning av rätt till studiemedlets högre bidragsnivå bör tidigare svensk eller utländsk utbildning beaktas. ÖKS förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: och instämmer i allt väsentligt med förslaget. menar att det är självklart att utländsk utbildning skall beaktas men att bedömningen måste utgå från individens behov och förutsättningar. CSN avstyrker förslaget som innebär att tidigare utländsk utbildning på grundskole- eller gymnasienivå beaktas men tillstyrker i princip förslaget att tidigare utländsk utbildning på högskolenivå skall beaktas. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Personer som har kort tidigare utbildning har möjlighet att få del av generösare villkor i studiemedelssystemet vid studier på grundskole- och gymnasienivå. Det gäller dels det antal veckor som studiemedel kan lämnas för, dels storleken på den andel av totalbeloppet som utgörs av bidrag. Den som har kort utbildning kan således få studiemedel i fler veckor och med en Syftet med att ge kortutbildade studiemedel under ytterligare antal studiestödsveckor, är att möjliggöra en inhämtning av de Prop. 2004/05:111 kunskaper och färdigheter som krävs för studier på en högre nivå. högre bidragsnivån syftar till att öka studiemedlets förmåga att rekrytera personer med kort tidigare utbildning till studier och därmed stärka deras ställning i arbetsliv och samhällsliv. ÖKS har föreslagit att reglerna förtydligas så att det klart framgår att även tidigare utländsk utbildning skall beaktas vid bedömning av rätt till studiemedel. Detta mot bakgrund av att nuvarande regler har tolkats så att utländsk utbildning inte beaktas. Den ökade internationaliseringen har inneburit att det finns många personer som har förvärvat tidigare utbildning på skilda utbildningsnivåer från andra länder än . Som en följd av detta finns ett ökat behov av att i olika sammanhang beakta individens utbildning som sådan oavsett i vilket land den genomförts. Detta gäller även vid bedömning av generösare villkor inom studiemedelssystemet. På universitet och högskolor är det möjligt att tillgodoräkna sig utländska utbildningar och även i andra sammanhang går utvecklingen mot att se mer till individens faktiska kunskaper än hur och var de har förvärvats. Detta är fallet bl.a. i det pågående arbetet med att utveckla metoder för validering inom området för vuxnas lärande. Regeringen delar därför ÖKS bedömning att det behövs ett förtydligande i regelverket. svensk såväl som utländsk utbildning skall räknas in vid bedömning av antal veckor som ger rätt till studiemedel på grundskole- och gymnasienivå. Även vid bedömning av rätten till studiemedlets högre bidragsnivå bör tidigare svensk eller utländsk utbildning räknas in. Regelverket blir därmed mer rättvist eftersom personer med tidigare utländsk utbildning bedöms på lika villkor som personer som har en svensk utbildningsbakgrund. CSN menar att en differentierad bedömning av tidigare utländsk utbildning är svår att göra men regeringen utgår i från att erfarenheterna från de myndigheter som i sitt arbete bedömer utländska utbildningar kan tas tillvara. Arbetet med att utveckla metoderna för att ta ställning till tidigare utländsk utbildning pågår redan inom flera myndigheter, bl.a. Verket för högskoleservice, , Myndigheten för skolutveckling och Valideringsdelegationen. Sannolikt kommer metoder att utvecklas som möjliggör en ökad grad av systematisk vägledning vid bedömningar av många utländska utbildningar och utbildningssystem. Motsvarande värdering av tidigare utländsk utbildning bör ske vid bedömning av rätt till rekryteringsbidrag till vuxenstuderande. Detta kräver dock inte någon författningsändring. Studiestödssystemet har ändrats och sker återbetalning i tre olika återbetalningssystem parallellt; studielån tagna , studielån tagna mellan och 2001 samt studielån tagna efter . Det totala antalet Prop. 2004/05:111 låntagare var närmare 1,4 miljoner personer, varav drygt 330 000 personer har studielån i mer än ett återbetalningssystem. Den totala låneskulden uppgick till . I det nyaste återbetalningssystemet är återbetalningen enligt studiestödslagen (1999:1395) kopplad till lånets storlek. I de äldre återbetalningssystemen gäller olika bestämmelser enligt den äldre studiestödslagen (1973:349). Återbetalningen i det näst äldsta systemet sker med ett belopp som är av den sammanlagda inkomsten enligt den senaste taxeringen och i det äldsta systemet är återbetalningen knuten till lånets storlek. Låntagare i de olika systemen kan enligt särskilda trygghetsregler få det årliga beloppet som skall betalas nedsatt. Beslut som gäller återbetalning av studielån får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. En mer utförlig beskrivning av de tre återbetalningssystemen finns i bilaga 1. 9.2Ny återbetalningstid efter nedsättning på grund av synnerliga skäl Få låntagare har hunnit bli återbetalningsskyldiga i det nya återbetalningssystemet som trädde i kraft . Återbetalningen sker enligt en annuitetsliknande modell. Det innebär att det årliga beloppet som skall betalas bl.a. är kopplat till lånets storlek och det antal år som återbetalningen beräknas pågå. Återbetalningen skall normalt ske under . Det finns trygghetsregler i systemet t.ex. för att återbetalningen inte skall bli allt för betungande för låntagare med jämförelsevis låga inkomster. Låntagare kan därför ansöka om att få nedsättning av det årliga beloppet mot prövning av inkomsten under betalningsåret. Dessutom kan beloppet sättas ned om låntagaren; bedriver nya studier med vissa studiestöd, gör totalförsvarsplikt eller utbildar sig till reserv- eller yrkesofficer, eller om det i något annat fall finns synnerliga skäl. När trygghetsreglerna nyttjas påverkas skuldens storlek och återbetalningstiden kan därför behöva justeras. Regeringens förslag: Låntagare som under har fått nedsättning av det årliga beloppet på grund av synnerliga skäl skall kunna få en ny återbetalningstid. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna bl.a. CSN, Länsrätten i , i , och tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om ny återbetalningstid finns i studiestödslagen. Låntagare som fått nedsättning under mot prövning av inkomsten kan få en ny Detsamma gäller för låntagare som får nya studielån som uppgår till minst ett halvt prisbasbelopp beviljade under Prop. 2004/05:111 återbetalningstiden. Enligt studiestödslagen får en ny återbetalningstid bestämmas efter ansökan av låntagaren, om inte regeringen föreskriver något annat. Låntagare som fått nedsättning på grund av synnerliga skäl kan emellertid inte få en ny återbetalningstid. Nedsättning på grund av synnerliga skäl medges bl.a. då låntagare får försörjningsstöd under betalningsåret eller då låntagare tillfälligt har en begränsad betalningsförmåga på grund av oförutsedda händelser. Detta enligt CSN:s praxis. En nedsättning, som beviljas då låntagare får försörjningsstöd, innebär oftast en kortsiktig lösning av betalningssvårigheterna. För låntagare som får försörjningsstöd och därför får nedsättning kommer antalet återbetalningsår att minska och de årliga annuiteterna att öka. Reglernas nuvarande utformning kan således medföra problem för låntagarna genom att det årliga beloppet att betala kan bli betydligt högre än i den ursprungliga betalningsplanen. Mot denna bakgrund anser regeringen att regelverket skall ändras och bli mer enhetligt så att låntagare som under fått nedsättning på grund av synnerliga skäl skall kunna få en ny återbetalningstid beslutad. Detta enligt samma bestämmelser som för låntagare som fått nedsättning mot prövning av inkomsten eller den som fått nya studielån beviljade . CSN:s uppföljning av studiestödsreform visar bl.a. att en studerande som tar nya lån efter att han eller hon påbörjat återbetalningen av tidigare tagna studielån kan få stora förändringar av årsbeloppet. Detta kan i vissa fall medföra en besvärlig återbetalningssituation för den enskilde. Regeringen avser att se över frågan om hur återbetalningstiden i sådana fall kan justeras för den enskilde på ett enkelt sätt. 9.3Var ärenden prövas vid överklagande Regeringens förslag: Beslut om återbetalning av studielån som rör en person som är bosatt i skall överklagas hos den länsrätt inom vars domkrets personen hade sin hemortskommun när beslutet om återbetalning fattades. Beslut i övriga fall överklagas till den länsrätt inom vars domkrets det första beslutet i ärendet fattades. Med hemortskommun avses den kommun där den fysiska personen var folkbokförd året före det år då beslutet fattades. För den som var bosatt eller stadigvarande vistades här i landet under någon del av det år då beslut fattades, men som inte var folkbokförd här föregående år, avses med hemortskommun den kommun där den fysiska personen först var bosatt eller stadigvarande vistades. Promemorians förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. Remissinstanserna: CSN tillstyrker förslaget, men framför att utgångspunkten skall vara låntagarens folkbokföringsort vid beslutstillfället. Det kan medföra svårigheter att fastställa behörig länsrätt eftersom CSN i vissa fall kan sakna uppgift om hemortskommun. En majoritet av remissinstanserna, bl.a. Länsrätten i , och tillstyrker förslaget. i tillstyrker förslaget, men för fram att överklaganden från utomlands boende bör överklagas till den länsrätt inom vars domkrets det första beslutet i saken fattades. Kammarrätten i har inget att erinra mot de förslag som läggs fram i promemorian, men ifrågasätter om den s.k. närhetsprincipen bör vara styrande eftersom muntliga förhandlingar ytterst sällan förkommer. ÖKS avstyrker förslaget och föreslår i stället att handläggningen av överklaganden om återbetalning av studielån bör ske samlat och därför i första hand föras över till ÖKS alternativt koncentreras till en eller två länsrätter. Länsrätten i avstyrker förslaget eftersom myndigheten är den enda länsrätt som handlägger avskrivning av lån på grund av synnerliga skäl eftersom dessa ärenden jämte en stor del av övriga avskrivningsärenden handläggs av CSN i . Länsrätten i för fram att länsrätten därför har en lång och bred erfarenhet av dessa mål. Vidare framför myndigheten att närhetsprincipen för den enskilde när det gäller studiestödsmål inte gör sig gällande på samma sätt som i socialförsäkrings- och skattemål. Skälen för regeringens förslag: I samband med en omorganisation av CSN:s verksamhet lades elva kontor ner och administrationen omstrukturerades. hade CSN kontor i samtliga län. Beslut i ärenden om återbetalning av studielån överklagas enligt studiestödslagen hos allmän förvaltningsdomstol. Vilken länsrätt som ett ärende är knutet till bestäms genom s.k. forumregler. Enligt dessa regler skall beslut om återbetalning överklagas till den länsrätt inom vars upptagningsområde det CSN-kontor ligger som först prövade ärendet. Det innebär att överklaganden av återbetalningsärenden tidigare prövades av samtliga länsrätter, men efter myndighetens nedläggning av kontor och förändring av administrationen har antalet länsrätter som överprövar CSN:s beslut minskat. Den justering av bestämmelsen som regeringen nu föreslår kan genomföras utan att huvudprincipen om att beslut om återbetalning överklagas till samtliga länsrätter överges. Till följd av detta anser regeringen att ärenden om återbetalning av studielån skall kunna överklagas till den länsrätt som har sitt upptagningsområde där låntagaren hade sin hemortskommun vid beslutstillfället. Med hemortskommun avses den kommun där den fysiska personen var folkbokförd året före det år då beslutet fattades. För den som var bosatt eller stadigvarande vistades i här i landet under någon del av det år då beslut fattades, men som inte var folkbokförd här föregående år, avses med hemortskommun den kommun där den fysiska personen först var bosatt eller stadigvarande vistades. En sådan reglering står i överensstämmelse med vad som gäller enligt bestämmelser för ett stort antal typer av mål i allmän domstol och även med vad som gäller som huvudregel för fysiska personer inom skattelagstiftningen och lagen om allmän försäkring beträffande socialförsäkringsadministrationen. Ärenden om återbetalning av studielån för låntagare bosatta i utlandet har handlagts vid CSN:s kontor i , vilket innebär att Länsrätten i har lång erfarenhet av att pröva dessa ärenden. Genom att beslut som rör personer som inte har en hemortskommun i överklagas till den länsrätt som har sitt Prop. 2004/05:111 upptagningsområde där det beslutande finns kommer Länsrätten i även i fortsättningen att pröva dessa ärenden. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att bestämmelserna om överklagande av återbetalning av studielån skall ändras så att beslut som avser låntagare bosatt i skall kunna överklagas hos den länsrätt inom vars domkrets personen hade sin hemortskommun när beslutet om återbetalning fattades. Beslut i övriga fall överklagas till den länsrätt inom vars domkrets det första beslutet i ärendet fattades. 9.4Anpassning av äldre återbetalningsbestämmelser till EG-rätten för utomlands bosatta Omkring 51 000 låntagare som har studielån är bosatta utomlands, varav cirka 20 000 bor inom EU/EES-området. I de äldre återbetalningssystemen för studielån tagna t.o.m. gäller olika regler bl.a. beroende på om den återbetalningsskyldige är bosatt i eller utomlands. I samband med att återbetalningsärenden överklagats av låntagare som är bosatta utomlands har domstolarna prövat om reglerna för återbetalning av studielån i dessa äldre återbetalningssystem är förenliga med EG-rättens bestämmelser om arbetstagares fria rörlighet. Regeringsrätten har (mål nr 330733092001) funnit att vissa äldre bestämmelser om återbetalning av studielån för utomlands bosatta låntagare måste anses strida mot gemenskapsrätten. Motivet är att dessa bestämmelser har bedömts kunna verka hindrande eller avskräckande för personer som önskar utöva sin rätt till fri rörlighet genom att exempelvis uppehålla sig i en annan medlemsstat i syfte att inneha anställning där. Detta har föranlett en översyn om ändringar behöver göras i svensk studiestödsreglering. Att bestämma årsbelopp för utomlands bosatta Studielån tagna mellan och betalas tillbaka med ett belopp som är av den sammanlagda inkomsten enligt den senaste taxeringen. Låntagare som stadigvarande är bosatt utomlands beskattas i regel inte i och därför beräknas i stället årsbeloppet till en tjugondel av den kvarstående låneskulden. Det årliga belopp som skall betalas för dem som är bosatta utomlands bestäms alltså med hänsyn till skuldens storlek och de har därför inte samma möjligheter som låntagare bosatta i att få det årliga beloppet anpassat till betalningsförmågan, t.ex. vid en inkomstminskning. Alla låntagare har dock, oavsett om de bor i eller utomlands, samma förutsättningar att få det årliga beloppet nedsatt om det finns synnerliga skäl till detta. De aktuella bestämmelserna om återbetalning av studielån i den äldre Prop. 2004/05:111 studiestödslagen i dess nyaste lydelse och som fortfarande tillämpas har Återbetalning av studielån, studiestödslagen (1973:349) 4 § Årsbeloppet för ett kalenderår skall vara av den återbetalningsskyldiges sammanräknade inkomst enligt den senaste taxeringen till statlig inkomstskatt. Som taxering gäller beslutet om taxering i första instans. När det gäller sådana återbetalningsskyldiga som under det inkomstår den senaste taxeringen avser var bosatta utomlands eller var sjömän får regeringen föreskriva att återbetalningen i stället skall ske med ett belopp som svarar mot en tjugondedel av den kvarstående låneskulden, dock minst femton procent av basbeloppet det år återbetalningen skall göra. Till det årsbelopp som den återbetalningsskyldige skall betala får läggas sådana avgifter som regeringen har föreskrivit med stöd av 1 § andra stycket. Regeringens förslag: Det årliga belopp som skall betalas för låntagare med studielån tagna mellan och skall vara av den återbetalningsskyldiges sammanlagda överskott av inkomst av tjänst, näringsverksamhet och kapital enligt den senaste taxeringen till svensk statlig inkomstskatt. Motsvarande skall gälla om han eller hon inte taxeras för sin huvudsakliga inkomst eller förmögenhet i . Det skall ankomma på regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om de förutsättningar som skall gälla vid fastställande av årsbeloppet när beskattningen inte huvudsakligen sker i .