prop · GS03158 · 2005-05-30 00:00:00 — NGM granskar prospekten själva, medan Stockholmsbörsens revisorer i stor utsträckning är konsulter som utför detta arbete på uppdrag av Stockholmsbörsen. NGM har inte heller en särskild bolagskommitté utan i stället en intern noteringsfunktion. Sammantaget har börserna inrättat en noterings- och övervaknings- funktion som har till uppgift att kvalitetssäkra deras verksamhet. Denna funktion uppfyller de krav som följer av lag och föreskrifter, men minst lika viktigt är att den uppfyller de krav som börserna har uppfattat från marknaden. Den finansiella marknadens aktörer är både direkt och indirekt kunder till börserna. 6.2.2Nuvarande tillsyn över övriga prospekt granskning skall enligt förarbetena till lagen om handel med finansiella instrument begränsas till en kontroll av att prospektet innehåller föreskrivna uppgifter samt en prövning av yrkanden om undantag eller avvikelser. Inspektionen har ingen skyldig- het att kontrollera att de lämnade uppgifterna är sakligt riktiga. I den mån det finns felaktigheter eller brister skall dessa självfallet åtgärdas. Av prospektet skall framgå att inspektionens godkännande av ett prospekt inte innebär någon garanti för att uppgifterna i prospektet är sakligt riktiga eller fullständiga (se prop. 1992/93:90 s. 80 samt 3 kap. 71 § och 17 kap. 35 § i FFFS 1995:21). verksamhet med att granska, godkänna och registrera prospekt har ökat markant . Tabell: Antal prospekt som registrerats år 20002004. Merparten av prospekten utgörs som framgår av ovanstående tabell av erbjudandeprospekt. Erbjudandeprospekt är i många fall inte så innehållsrika, eftersom det oftast rör sig om emissioner av warranter (med warranter avses i normalt optioner med lång löptid som har en aktie, ett aktieindex eller en aktiekorg som underliggande tillgång). Dessa erbjudanden regleras inte av några detaljregler i form av föreskrifter och granskningen sker enbart översiktligt. Granskningen torde emellertid åtminstone innefatta en skyldighet att tillse att handeln med de finansiella instrument som omfattas av prospektet kan bedrivas så att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upprätthålls Prop. 2004/05:158 och enskildas kapitalinsatser inte otillbörligen äventyras. grundläggande princip finns i 1 kap. 2 § lagen om handel med finansiella instrument. Om ett prospekt har så allvarliga brister att en investerare inte kan göra en välgrundad bedömning av erbjudandet, kan det strida mot innehållet i nämnda bestämmelse (se prop. 1991/92:113 s. 219). Emissionsprospekten är däremot mer omfattande. I granskningen av dessa prospekt kontrollerar att prospekten innehåller de uppgifter som skall finnas enligt dels övergripande bestämmelser i lag, dels detaljerade krav i föreskrifterna (17 och 18 kap. i FFFS 1995:21). Även om granskningen av prospekten i många stycken är en formell avprickning av föreskrivna uppgifter har granskningen också en kvalitativ del. Det kan finnas olika grader av tydlighet i uppgifts- lämnandet och i vissa delar kan förhållanden beskrivas på ett mer eller mindre utförligt sätt. Med anledning av detta och i enlighet med vad som följer av ovan nämnda bestämmelse angående förutsättningar för investe- rarna att göra en välgrundad bedömning, kan även ha synpunkter på innehållet i prospekten. Regeringens förslag: skall vara den behöriga myndigheten enligt prospektdirektivet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. påpekar möjligheten att hela hanteringen av nyemissions- och nyregistreringsprospekt avseende aktier och konver- tibla skuldebrev överlämnas till nämnden. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna är fria att välja den behöriga myndighet som skall utföra de uppgifter som myndigheten åläggs i prospektdirektivet. roll och resurser konstaterar i betänkandet Framtida finansiell tillsyn (SOU 2003:22) är innehållet i prospekt en viktig del av informations- försörjningen på värdepappersmarknaden. Detta talar för att Finans- inspektionen, i sin roll som tillsynsmyndighet över denna marknad, är lämplig att granska prospekt. formella granskningsansvaret för de flesta prospekt som upprättas i , och har som framgått i föregående avsnitt rutiner och erfarenheter för att upprätthålla denna funktion. det dock inte att ålägga denna uppgift. primära uppgift är att ha tillsyn över de finansiella marknaderna och de företag som verkar på dessa marknader. I utövandet av tillsynen skall inspektionens verksamhet bidra till det finansiella systemets stabilitet och effektivitet samt verka för ett gott konsumentskydd (se kapitel 2 i SOU 2003:22 för en beskrivning av uppgifter). således i huvudsak tillsynen över finansiella företag och de finansiella marknadernas funktion som faller in under verksam- hetsområde och kompetens. Granskning av prospekt handlar ofta om att granska emissioner eller ansökningar om att finansiella instrument skall Prop. 2004/05:158 tas upp till handel som görs av icke-finansiella företag och det skulle därför kunna hävdas att detta ligger utanför kärnområde. Prospektdirektivet ger dock den behöriga myndigheten en del utvidgade befogenheter. Dessa gör att den kan sägas få en indirekt tillsyn över i princip alla aktörer som erbjuder finansiella instrument till allmänheten, avser att notera finansiella instrument på en reglerad marknad eller redan har finansiella instrument upptagna till handel. Den behöriga myndigheten får därmed tillsynsuppgifter som träffar företag utanför den finansiella sektorn. Som exempel kan nämnas att den behöriga myndigheten enligt artikel 21.4 i prospektdirektivet får utökade befogenheter även efter det att finansiella instrument har tagits upp till handel på en reglerad marknad. Sådana befogenheter är att kräva att emittenten låter investerare ta del av all väsentlig information, förbjuda handeln med ett värdepapper om emittentens ställning skulle kunna skada investerarnas intressen, se till att emittenter ger likvärdig information till alla investerare, utföra inspektioner på plats för att kontrollera att reglerna i prospektdirektivet och prospektförordningen följs. Dessa tillsynsuppgifter ligger inom ramen för den marknadstillsyn, som blivit en allt större uppgift för . Denna tillsyn har en koppling till en av utgångspunkterna för direktivet, nämligen att skydda investerarna från felaktig eller missvisande informationsgivning. Marknadstillsynens uppgift är bl.a. att övervaka att informationsgivningen går rätt till och att den håller en hög kvalitet. För att denna uppgift skall kunna fullgöras måste även företag utanför den finansiella sektorn bli föremål för intresse, vilket talar för att bör bli behörig myndighet enligt prospektdirektivet. föreslagit skulle man kunna tänka sig en ordning där och nämnden samarbetar så att de delar som motsvarar granskningen av årsredovisningen i praktiken utförs av nämnden. Vi menar dock att detta skulle kunna leda till en oklar ansvarsuppdelning mellan myndigheterna och att en sådan ordning därför bör undvikas. Sammanfattningsvis anser vi att roll på de finansiella marknaderna är en styrka vid granskning och godkännande av prospekt. Inspektionen torde också vara den myndighet som är bäst lämpad för att hantera de utökade befogenheterna som följer av prospekt- direktivet. Den samlade kunskapen om de finansiella marknadernas funktion som finns inom myndigheten är en tillgång vid tillämpningen av de nya reglerna i prospektdirektivet. Mot denna bakgrund bör Finans- inspektionen vara behörig myndighet enligt prospektdirektivet. Regeringens bedömning: Möjligheten enligt prospektdirektivet för en behörig myndighet att delegera uppgifter bör inte utnyttjas avseende . Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. () efterfrågar ytterligare belysning av frågan om marknadsplatserna kommer att ha möjlighet att ställa högre krav på ett noteringsprospekt (eller på information som skall offentlig- göras före en notering) än . Skälen för regeringens bedömning: I prospektdirektivet (artikel 21) ställs krav på att det i varje medlemsstat skall utses en enda behörig myndighet som skall utföra de uppgifter som anges i direktivet, bl.a. för att godkänna prospekten och ansvara för tillsynen över att de regler som finns i prospektförordningen (genomförandeåtgärderna) efterlevs. Andra myndigheter får utses för tillämpningen av kapitel 3 i prospektdirektivet om förfaranden för godkännande och offentliggörande av prospekt, dock endast om detta framgår av nationell lag. Direktivets fokus på att en enda behörig myndighet bör utses syftar således bl.a. till att renodla ansvaret för tillsynen av prospekt. Det återspeglas också i kravet att det i det internationella samarbetet som skall underlättas med detta direktiv bara är en myndighet som får handha frågorna. Direktivet ger vissa möjligheter för den behöriga myndigheten att delegera uppgifter till andra organ eller enheter. Om så sker, skall det specificeras vilka uppgifter som skall utföras och på vilka villkor det skall ske. Vidare måste enheten vara organiserad så att varje intressekonflikt kan undvikas och att information som erhålls vid utförandet av de delegerade uppgifterna inte kan utnyttjas på ett otillbörligt sätt. Denna delegations- rätt skall enligt direktivet ses över och skall upphöra . Det gäller dock inte delegation av skyldigheten att på den behöriga myndighetens elektroniska hemsida offentliggöra vilka prospekt som har godkänts (artikel 21.2). Som framgått har börserna en funktion för att granska och godkänna prospekt i samband med sin noteringsprocess. Den typ av delegation som nämns i direktivtexten skulle kunna utnyttjas för att ta tillvara börsernas kompetens vid prospektgranskning och deras informa- tion om emittenter. Börserna skulle således även fortsättningsvis kunna få i uppgift att granska börsprospekt och även andra prospekt. Mandatet skulle på så sätt utvidgas från vad som gäller eftersom börserna skulle kunna få i uppgift att granska och godkänna alla typer av prospekt som ges ut av noterade företag. En delegation till börser av prospekt- granskning som gäller onoterade företag kan däremot knappast komma i fråga. Direktivet föreskriver dock att ansvaret för prospektgranskningen skall ligga kvar hos den behöriga myndigheten (artikel 21.2). Det skulle kunna tolkas som att godkännandet skall beslutas av denna myndighet. En annan tolkning är att den behöriga myndigheten skall ha ett tillsyns- ansvar över att prospektgranskningen utförs på rätt sätt. Delegationsrätten har dock begränsats på ett sätt som gör den svår att genomföra med tanke på alla krav som följer med en delegation. Rätten till delegation är dessutom tidsbegränsad. Det senare innebär att om den behöriga myndigheten tillåts att delegera uppgifter så är det ändå bara för en begränsad period. Visserligen kan en permanent delegationsrätt komma att beslutas efter den översyn som föreskrivs i direktivet, men det finns inget som tyder på detta. Enbart denna omständighet talar starkt för att delegation inte bör ske. Mot en delegationsrätt talar också att såväl som NGM har tillstyrkt förslaget att delegationsmöjligheterna inte utnyttjas. Det går inte heller att bortse från att det finns en potentiell intressekonflikt när en börs utför prospektgranskning. Om sådana intressekonflikter undviks torde det stärka förtroendet för den svenska finansmarknaden. Vid en samlad bedömning anser vi att den delegations- rätt som ges i prospektdirektivet inte bör utnyttjas med avseende på . I sammanhanget kan noteras att också i sitt betänkande har behandlat frågan om att separera Stockholmsbörsens myndighetsroll och kommersiella roll. Kommissionen anför att det ligger i sakens natur att ett börsnoterat företag har starka incitament att höja sina intäkter och sänka sina kostnader. Detta kan, fortsätter , leda till att Stockholmsbörsen strävar efter att attrahera/behålla så många noterade företag som möjligt, vilket i sin tur kan inverka menligt på börsens myndighetsuppgifter. Förtroende- kommissionen föreslår därför att regeringen låter utreda hur och av vilket organ börsers myndighetsliknande uppgifter bör fullgöras (SOU 2004:47 s. 316 f.). Regeringen har i tilläggsdirektiven (dir. 2004:172) till utredningen avseende Värdepappersfrågor gett utredningen i uppdrag att mot bak- grund av betänkande och dess remissbehand- ling utreda frågan om vilka tillsynsuppgifter som börserna bör ha. Som anges i stycke 15 i ingressen till prospektdirektivet har en börs genom sina bestämmelser möjlighet att införa särskilda krav avseende upptagande av finansiella instrument till handel på en reglerad marknad. Sådana krav får dock inte begränsa upprättandet av, innehållet i och spridningen av ett prospekt som godkänts av . Enligt vår mening torde detta innebära att börsen kan uppställa ytterligare krav på information som skall offentliggöras före en notering. 7 Prospektets utformning och innehåll Ett prospekt kan enligt prospektdirektivet upprättas som ett eller flera dokument. Det väsentliga är att den information som lämnas i dokumenten innehåller de uppgifter som krävs enligt de olika regelverken. Exempelvis förekommer det ofta att en särskild handling upprättas som innehåller villkoren för erbjudandet, bakgrund och motiv, risker, skatteregler och annan väsentlig information. Handlingen kompletteras av den senaste årsredovisningen eller någon annan hand- ling, exempelvis en delårsrapport. I reglerna i prospektdirektivet och prospektförordningen ställs det upp en rad olika krav på ett prospekts innehåll. Av direktivet framgår att syftet är att söka skapa en större flexibilitet än vad som varit fallet. Direktivets regler tar exempelvis hänsyn till om ett prospekt upprättas för en nyemission av aktier eller om det är ett prospekt som upprättas för ett emissionsprogram. Vidare ställs olika krav på information beroende på vad det är för slags företag som gör emissionen. 7.2Olika typer av prospekt Ett eller tre separata dokument Regeringens förslag: Ett prospekt skall kunna upprättas som ett enda eller tre separata dokument (registreringsdokument, värdepappersnot och sammanfattning). Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5.3 i prospektdirektivet kan ett prospekt upprättas som ett enda dokument eller delas upp på tre Om prospektet delas upp på tre separata dokument skall ett det s.k. registreringsdokumentet enbart innehålla information som rör emittenten. Ett andra dokument värdepappersnoten skall innehålla information om de finansiella instrumenten och ett tredje dokument sammanfattningen skall innehålla en sammanfattning av informationen i prospektet. Av artikel 25 i prospektförordningen framgår bl.a. att om ett prospekt upprättas som ett enda sammanhängande dokument skall detta prospekt innehålla följande delar i angiven ordning, i) en innehållsförteckning, ii) en sammanfattning, iii) riskfaktorer och iv) de övriga uppgifter som krävs enligt bilagorna till förordningen. Om prospektet består av separata dokument skall såväl värdepappers- noten som registreringsdokumentet innehålla följande delar i angiven ordning, i) en innehållsförteckning, ii) i tillämpliga fall riskfaktorer med koppling till emittenten och de slag av finansiella instrument som emissionen avser och iii) de övriga uppgifter som krävs enligt bilagorna till förordningen. Företag som ofta söker kapital kan ha fördelar av att dela upp prospektet i separata delar, eftersom endast en värdepappersnot och en sammanfattning behöver upprättas om ett registreringsdokument har godkänts. Registreringsdokumentet kan i förekommande fall upp- dateras genom att information som skulle kunna påverka en investerares bedömningar införs i värdepappersnoten (se artikel 12 i direktivet). Det bör observeras att ett registreringsdokuments maximala giltighetstid är . Detsamma gäller för andra delar i ett prospekt. Det framhålls i förordningen att systemet med att upprätta prospekt i separata delar inte får leda till att information dubbleras (se stycke 4 i ingressen till prospektförordningen). I utformningen av förordningen och dess bilagor har det tagits hänsyn till detta genom att separata mallar och moduler för olika typer av dokument fastställts. Ett prospekt skall, med det undantag som anges nedan, alltid innehålla en sammanfattning. Oavsett om sammanfattningen upprättas som ett separat dokument eller är en del av ett annat dokument skall den vara utformad på ett särskilt sätt. Den skall förmedla väsentliga uppgifter om och de risker som är förenade med emittenten, eventuell garant och de finansiella instrumenten. Den skall vara kortfattad och skriven på ett icke-tekniskt språk (artikel 5.2 och 5.3). I stycke 21 i ingressen till prospektdirektivet anges att sammanfattningen normalt inte bör innehålla fler än 2 500 ord. Sammanfattningen skall innehålla uppgift om att innehållet i den skall ses som en introduktion till prospektet och att beslutet om att investera skall baseras på en bedömning av hela prospektet. Vidare skall det finnas en upplysning om att den som eventuellt väcker talan vid domstol i anledning av prospektet kan bli tvungen att svara för kostnaderna för översättning av prospektet. Upplysningen är överflödig utifrån svenska förhållanden, eftersom rätten enligt 33 kap. 9 § (1942:740) vid behov får låta översätta handlingar, men eftersom prospektet skall kunna spridas inom hela EES bör den finnas med i sammanfattningen. Slutligen skall sammanfattningen innehålla en upplysning om att civilrättsligt ansvar endast kan åläggas de personer som upprättat sammanfattningen om denna är vilseledande, felaktig eller oförenlig med övriga delar av prospektet (artikel 5.2). I bilagorna I och IV till prospektdirektivet finns exempel på hur en sammanfattning kan ställas upp. Det är dock emittenten, den som lämnar ett erbjudande av finansiella instrument till allmänheten eller den som ansöker om att finansiella instrument skall tas upp till handel på en reglerad marknad som själv avgör det närmare innehållet i sammanfattningen (se artikel 24 i prospektförordningen). Självfallet kan vid sin granskning av sammanfattningen framställa synpunkter på dess innehåll och utformning, och vägra att godkänna densamma om den inte uppfyller de grundläggande kraven. En sammanfattning krävs inte när det gäller upptagande till handel av icke aktierelaterade finansiella instrument som vart och ett har ett nominellt värde om , om inte en medlemsstat begär att en sådan upprättas på medlemsstatens egna språk (artikel 19.4, se också avsnitt 7.7). Regeringens förslag: Prospekt som avser icke aktierelaterade finansiella instrument som ges ut inom ramen för ett emissionsprogram, säkerställda obligationer som ges ut fortlöpande eller vid upprepade tillfällen eller bostadsobligationer som ges ut vid upprepade tillfällen skall kunna upprättas som ett enda dokument, kallat grundprospekt. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. , , och påpekar att det ofta inte är möjligt att i grundprospektet ange det slutgiltiga priset eller det antal finansiella instrument som skall erbjudas allmänheten. Skälen för regeringens förslag: Av 9 kap. 5 § i föreskrifter (FFFS 1995:21) om prospekt framgår att informationskraven under vissa förutsättningar kan begränsas vid ansökan om inregistrering av skuldebrev som emitteras fortlöpande inom en viss given ram eller återkommande av kreditinstitut. Detta gäller t.ex. emissionsprogram, som brukar benämnas Medium Term Note Program. För dessa upprättas i enlighet med nuvarande bestämmelser ett börsprospekt innehållande information om emittenten och de allmänna villkoren för själva emissionen. I de allmänna villkoren ingår t.ex. lånets maximala storlek och övriga villkor för lånet såsom regler om återbetalning, preskription, uppsägning av lån, dröjsmålsränta och ansvarsbegränsningar. Detta lämnas sedan för godkännande till en börs eftersom det är frågan om ett börsprospekt. När emittenten vill ta upp lån på kapitalmarknaden enligt villkoren i erbjudandet bestäms de slutgiltiga villkoren för lånet. Kriterierna för vad som skall anges som slutgiltiga villkor är bestämt på förhand i det godkända prospektet. Det kan vara priset på lånet, valuta, räntekonstruktion, kapitalbelopp och en del administrativa uppgifter. Av artikel 5.4 i prospektdirektivet framgår att ett prospekt i vissa fall kan upprättas i form av ett s.k. grundprospekt. Det första fallet är när icke aktierelaterade värdepapper, inklusive warranter av alla slag, emitteras inom ett emissionsprogram. Av stycke 13 i ingressen framgår att de olika värdepapper som ges ut inom ett program inte behöver vara av samma sort och att de också kan ha olika egenskaper. I direktivtexten anges uttryckligen att warranter kan ges ut inom ramen för ett emissions- program. Begreppen icke aktierelaterade finansiella instrument och warranter behandlas närmare i avsnitt 5.3.3. Som där anges anser vi inte att begreppet warranter bör införas i den svenska lagtexten. Av artikel 5.4 b framgår vidare att grundprospekt under vissa närmare angivna förutsättningar även kan användas för icke aktierelaterade värdepapper som emitteras fortlöpande eller vid upprepade tillfällen av kreditinstitut. Vad som avses är s.k. säkerställda obligationer. En särskild lagstiftning avseende utgivning av säkerställda obligationer har införts i genom lagen (2003:1223) om utgivning av säkerställda obligationer, som trädde i kraft . Som framgår av avsnitt 5.4.2 anser vi att det även bör finnas en möjlig- het att upprätta grundprospekt vid emissioner av bostadsobligationer. Eftersom denna möjlighet inte har stöd i prospektdirektivet, måste ett kreditinstitut som emitterar bostadsobligationer anpassa sig till direk- tivets regler för att komma i åtnjutande av de förmåner direktivet ger. Ett prospekt bör således kunna upprättas i form av ett grundprospekt beträffande icke aktierelaterade finansiella instrument som ges ut inom ramen för ett emissionsprogram, säkerställda obligationer som ges ut fortlöpande eller vid upprepade tillfällen och bostadsobligationer som ges ut vid upprepade tillfällen. En bestämmelse om detta bör föras in i lagen om handel med finansiella instrument. Det bör påpekas att kraven på information som ställs på andra prospekt även gäller för grundprospekt. Skillnaden ligger främst i den större flexibiliteten i utformningen av ett grundprospekt med åtföljande villkor. I artikel 22 i prospektförordningen anges närmare vilken information som skall ingå i ett grundprospekt. Av punkten 2 i den artikeln framgår att information kan utelämnas om den inte är känd när grundprospektet skall godkännas utan kan fastställas först vid tiden för den enskilda emissionen. Av artikel 26 i förordningen framgår bl.a. att ett grund- prospekt skall innehålla följande delar i angiven ordning: i) en innehållsförteckning, ii) en sammanfattning, iii) riskfaktorer med koppling till emittenten och det eller de slag av finansiella instrument som emissionen eller emissionerna avser och iv) de övriga uppgifter som krävs enligt bilagorna till förordningen. Av artikel 5.4 andra stycket i prospektdirektivet framgår att även grundprospekt vid behov måste uppdateras genom tillägg enligt artikel 16, se vidare avsnitt 8.5 samt artikel 22.7 i prospektförordningen. I tredje stycket i artikel 5.4 i prospektdirektivet anges att om de slutgiltiga villkoren för erbjudandet inte ingår i vare sig grundprospektet eller något tillägg, skall de meddelas investerarna och ges in till den behöriga myndigheten varje gång ett erbjudande av finansiella instrument till allmänheten görs så snart som det går och, om det är möjligt, före startdatum för erbjudandet. Vidare anges att bestäm- melserna i artikel 8.1 a skall tillämpas i detta fall.