prop · GT0360 · 2005-12-29 00:00:00 — Regeringens proposition 2005/06:60 Nationell strategi mot hiv/aids och vissa andra Regeringen överlämnar denna proposition till . En samlad strategi för samhällets insatser för att förebygga spridning och minska konsekvenserna av hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar redovisas. Strategin tar sin utgångspunkt i de utmaningar som samhället står inför vad gäller hiv/aids och andra sex- uellt överförbara och blodburna sjukdomar och de åtaganden som åter- finns i den deklaration som antogs i samband med den särskilda ses- sionen om hiv/aids i . Det finns behov av ett fortsatt starkt statligt åtagande i fråga om före- byggande insatser mot hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar. Grunden för samhällets insatser utgörs av den nationella folkhälsopolitiken och uppföljningen av det övergripande folkhälsopolitiska målet. Ett särskilt mål för samhällets insatser mot hiv/aids och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar bör införas. Det långsiktiga förebyggande arbetet förblir grunden i den statliga satsningen inom området. Därutöver bör även insatser som i huvudsak rör epidemiologi och förebyggande arbete inom ramen för hälso- och sjukvården samt mer akuta insatser kunna vidtas. En större integrering av förebyggande och behandlande insatser bör eftersträvas i förhållande till det arbete som utförs inom närliggande områden eller som är i linje med det övergripande folkhälsopolitiska målet. Ansvarsfördelningen mellan de statliga aktörerna bör renodlas och för- tydligas. En samordningsfunktion bör inrättas som en särskild inrättning vid med uppdrag att bl.a. verka för samordning av de samlade nationella insatserna och att se till att långsiktiga förebyggande insatser vidtas. Formerna för det statliga bidraget till frivilligorganisationer på riksnivå Prop. 2005/06:60 bör reformeras i syfte att underlätta långsiktighet i frivilligorganisatio- I propositionen föreslås en lag som reglerar sprututbytesverksamhet för intravenösa narkotikamissbrukare, s.k. personer med injektionsmissbruk. Syftet är att förebygga spridning av hivinfektion och andra blodburna infektioner bland personer med injektionsmissbruk. Verksamheten skall bedrivas på ett sådant sätt att personer med injektionsmissbruk kan moti- veras till vård och behandling. Förslaget innebär att ett landsting, efter tillstånd från , får bedriva verksamhet som innebär att per- soner med injektionsmissbruk under vissa villkor får byta begagnade sprutor och kanyler mot rena sådana. Villkoren rör bland annat sam- verkan med kommuner inom , patienternas ålder samt att begagnade sprutor skall återlämnas innan nya kan lämnas ut. Social- styrelsen föreslås få bemyndigande att meddela närmare föreskrifter för verksamheten. skall inom ramen för sin tillsyn fort- löpande kontrollera att verksamheten bedrivs i enlighet med reglerna i lagen och föreskrifterna. Lagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om utbyte av sprutor och kanyler ............... 2.2Förslag till lag om ändring i förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutor och kanyler Ärendet och dess beredning............................................................... Vård och behandling av hiv/aids....................................... FN:s särskilda session om hiv/aids ................................... 5.2Andra internationella överenskommelser och rapporter om hiv/aids........................................................................ En samlad strategi mot hiv/aids....................................................... Utgångspunkter och mål ................................................... Insatser inom vissa sektorer .............................................. Insatser inom hälso- och sjukvården............... Insatser inom skolan ....................................... Insatser inom missbrukarvård och Insatser riktade till riskutsatta grupper.............................. Män som har sex med män ............................. Personer med injektionsmissbruk ................... Personer med utländsk bakgrund.................... Ungdomar och unga vuxna............................. Personer som är utsatta för prostitution.......... Övriga riskutsatta grupper .............................. Vård- och behandlingsinsatser.......................................... 7.6Särskilda insatser beträffande hivinfekterade barns och 7.7Insatser för att skapa öppenhet kring hiv/aids och motverka diskriminering av hivinfekterade...................... Metoder och verktyg........................................................................ Nationell samordning och samverkan............................... Kunskapsutveckling och kunskapsspridning .................. Kommunikations- och informationsinsatser................... Uppföljning och utvärdering........................................... 8.6Samarbete inom Europeiska unionen och Särskilda smittskyddsåtgärder för personer med personer med 9.2Sprututbytesverksamhet får bedrivas efter tillstånd Villkor för utlämnande av sprutor och kanyler............... 9.4Kompletterande föreskrifter om utbyte av sprutor och 10 Organisatoriska och styrningsmässiga frågor................................ Ansvarsfördelningen på statlig nivå................................ 10.2Planering och uppföljning av de insatser som finansieras med statliga medel ........................................ Inriktning på de statliga insatserna ................................. Bidrag till frivilligorganisationer .................................... Förslaget till lag om utbyte av sprutor och kanyler ........ 12.2Förslaget till lag om ändring i förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutor och Bilaga 1 Deklaration om åtaganden beträffande hiv/aids från FN:s Bilaga 2 Sammanfattning av betänkandet Samhällets insatser mot hiv/STI (SOU 2004:13) ....................................................... Remissinstanser till betänkandet Samhällets insatser mot hiv/STI (SOU 2004:13) ....................................................... Remissinstanser till skrivelse med anled- ning av betänkande 1999/2000:SoU10 om vissa narkotikafrågor m.m. (dnr S2000/490/ST)........... Remissinstanser till regeringens narkotikapolitiska samordnares skrivelse Sprutbyte (dnr S2003/2291/ST) ...... Bilaga 6 Sammanfattning av promemorian Sprutbytesverksamhet för injektionsmissbrukare (Ds 2004:6)................................ Författningsförslag i promemorian Sprutbytesverksamhet för injektionsmissbrukare (Ds 2004:6)................................ Remissinstanser till promemorian Sprutbytesverksamhet för injektionsmissbrukare (Ds 2004:6)................................ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .211 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om utbyte av sprutor och kanyler, 2.lag om ändring i förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutor och kanyler. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om utbyte av sprutor och kanyler Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser om verksamhet med utbyte av sprutor och kanyler (sprututbytesverksamhet) i syfte att förebygga spridning av hivinfektion och andra blodburna infektioner bland personer som miss- brukar narkotika. Sprututbytesverksamhet skall bedrivas på ett sådant sätt att den en- skilde kan motiveras för vård och behandling. Vad som i lagen sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i ett landsting. Tillstånd att bedriva verksamhet med utbyte av sprutor och kanyler 2 § Sprututbytesverksamhet får bedrivas endast av landsting inom ramen för dess hälso- och sjukvård och sedan har meddelat till- stånd till verksamheten. Tillstånd får meddelas endast om den eller de kommuner där verksam- heten skall bedrivas har biträtt ansökan. 3 § Innan en ansökan om tillstånd ges in, skall samråd ske mellan lands- tinget och samtliga kommuner inom . I ansökan skall redovisa hur behovet av avgiftning och vård av missbrukare kommer att tillgodoses. 4 § får meddela tillstånd till sprututbytesverksamhet för högst åt gången. Har en ny ansökan getts in till innan tiden för gällande tillstånd har löpt ut, får verksamheten fortsätta i avvaktan på beslut. 5 § Ett tillstånd får återkallas av , om det förekommer missförhållanden i verksamheten. Villkor för utbyte av sprutor och kanyler 6 § En spruta eller en kanyl får lämnas ut av endast om en begagnad spruta eller kanyl lämnas in. Utlämnande får dock ske om det finns särskilda skäl till varför motsvarande begagnade sprutor och kanyler inte kan lämnas in. Sprutor och kanyler som lämnas ut skall vara märkta på ett sådant sätt att det går att fastställa ursprunget. Sprutor eller kanyler får lämnas ut endast till den som har fyllt . 2005/06:60 Utlämnande får ske endast vid personligt besök. Endast personer som kan anses bosatta i ett landsting som har beviljats tillstånd får delta i sprututbytesverksamhet i det . 7 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas. 8 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela sådana ytterligare föreskrifter om sprututbytesverksamheten som behövs till skydd för enskilda. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Ett landsting som vid ikraftträdandet bedriver sprututbytesverksam- het får, under förutsättning att före utgången av gör en ansökan om tillstånd enligt 2 §, fortsätta verksamheten i avvaktan på beslut. 2.2 Förslag till lag om ändring i förordningen (1968:70) Prop. 2005/06:60 med vissa bestämmelser om injektionssprutor och Härigenom föreskrivs att 6 § 1 mom. förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutor och kanyler skall ha följande lydelse. 6 § 1 mom. Om påföljd för olovlig införsel Om påföljd för olovlig införsel av spruta eller kanyl och försök av spruta eller kanyl och försök därtill stadgas i lagen därtill stadgas i lagen (2000:1225) 1960 (nr 418) om straff för varu- om straff för smuggling. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallades socialministern en särskild utredare med uppdrag att göra en samlad översyn av samhällets insatser mot hiv/aids (dir. 2002:68). I uppdraget ingick bl.a. att med utgångspunkt i den deklaration som antogs vid den sär- skilda sessionen om hiv/aids i lämna förslag till en nationell handlingsplan i syfte att begränsa spridningen och konse- kvenserna av hiv/aids (deklarationen återfinns i bilaga 1). Utredningen antog namnet Hiv/aids-utredningen (S 2002:11). över- lämnade utredningen betänkandet Samhällets insatser mot hiv/STI (SOU 2004:13). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena har upp- rättats och finns tillgänglig i (S2004/2343/FH). begärde underlag för ett slutligt ställnings- tagande av om de sprututbytesprogram som har bedrivits i och skall fortsätta (bet. 1999/2000:SoU10, rskr. 1999/2000:152). Mot den bakgrunden inkom med en skrivelse till regeringen med försök till värdering av och ställningstagande till sprututbytesverksamhet (S2001/490/ST). I skrivelsen anvisade två alternativa förhållningssätt. 1.Sprututbyte förbjuds i lag. 2.Nuvarande verksamheter upphör som försök och möjlighet att överlämna ren spruta eller kanyl i det enskilda fallet bedöms utifrån vetenskap och beprövad erfarenhet. Verksamheten regleras av regering och riksdag. tog själv inte ställning till de två alternativen. Skrivel- sen har remissbehandlats. En förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 4. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (S2001/490/ST). För att ytterligare bredda bered- ningsunderlaget ombads regeringens narkotikapolitiska samordnare () att inkomma med sitt ställningstagande i frågan. I en skri- velse som inkom till föreslog sam- ordnaren att nuvarande verksamheter upphör som försök, samt att det öppnas möjlighet för samtliga landsting att under vissa förutsättningar inrätta sprututbytesprogram (S2003/2291/ST). Skrivelsen har remiss- behandlats. En förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Socialdeparte- mentet (S2001/2291/ST). har i departementspro- memorian Sprutbytesverksamhet för injektionsmissbrukare (Ds 2004:6) lämnat förslag på en lagreglering av sprututbytesverksamhet för injek- tionsmissbrukare. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 6. Promemorians lagförslag finns redovisade i bilaga 7. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 8. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Socialdepar- tementet (S2004/1325/ST). I propositionen föreslås också en ändring i förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutor och kanyler. Ändringen är en följd av att bestämmelserna om påföljd för olovlig införsel av spruta eller kanyl i den numera upphävda lagen (nr 418) om straff för varusmuggling ersatts av bestämmelser i lagen (2000:1225) om Prop. 2005/06:60 straff för smuggling. Förslaget är av enkel beskaffenhet. punkter har därför inte inhämtats i den delen. Denna proposition bygger på en överenskommelse mellan den social- demokratiska regeringen, och de gröna. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 9. Lagrådets yttrande finns i bilaga 10. Regeringen har följt Lagrådets förslag, förutom vad avser det i för- slaget till lag om utbyte av sprutor och kanyler av Lagrådet lanserade uttrycket sprutbytesverksamhet. Enligt regeringen svarar uttrycket sprut- utbytesverksamhet bättre i sak mot den verksamhet som regleras i den nya lagen. Uttrycket står också bättre i överensstämmelse med lagens rubrik. Lagrådet har vidare ifrågasatt att ett överklagandeförbud skall gälla i fråga om beslut i tillståndsfrågor, samt anmärkt på att det inte har redovisats några skäl av regeringen i remissen för den ståndpunkten. Skälen för regeringens förslag i den delen utvecklas i avsnitt 9.2. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts. Epidemins utveckling globalt och i Den globala spridningen av hiv/aids utgör ett växande socialt och eko- nomiskt problem. FN:s hivprogram, , uppskattar att omkring 40 miljoner människor i världen lever med hivinfektion (). Av dessa är 17,5 miljoner kvinnor och 22,5 miljoner män. Enligt beräkningar smittas ytterligare 5 miljoner människor och omkring 3 miljoner avlider i aids, en ökning av dödsfallen med nästan en miljon jämfört med . Av alla hiv- infekterade personer uppskattas 2,3 miljoner vara barn , men långt fler barn världen över har indirekt drabbats av hivepidemin genom att föräldrarna insjuknat eller avlidit till följd av sjukdomen. Hiv/aids anges av () vara den infek- tionssjukdom som skördar flest liv i världen, fler än sjukdomar som malaria och tuberkulos: Totalt sett är hiv/aids den fjärde vanligaste dödsorsaken i världen (The World Health Report 2004). De medicinska framgångarna , främst i form av effektivare hivbehandling, har nästan enbart kommit infekterade i höginkomstländer till del. Majoriteten av världens hivinfek- terade saknar tillgång till antiviral behandling (s.k. bromsmediciner). Enligt en får 1 miljon infekterade i utvecklingsländer aktiv hivbehandling. WHO:s tidigare uppställda mål att tre miljoner hivinfekterade i utvecklingsländerna skall få tillgång till hivbehandling (det s.k. 3 by 5-målet) kommer inte att hinna uppnås. Värst drabbade är länderna i söder om där 25,8 miljoner människor (varav 13,5 miljoner kvinnor och 12,3 miljoner män) lever med hivinfektion, vilket har uppskattats vara omkring två tredjedelar av de infekterade i världen. Heterosexuell smittväg dominerar i denna del av världen och kvinnorna är hårdast drabbade; av dem som lever med hivinfektion i denna region är kvinnor. Bland ungdomar och unga vuxna i åldern 1524 är tre fjärdedelar av de drab- bade kvinnor. Med några få undantag, framför allt i och ytter- ligare ett par östafrikanska länder, visar hivepidemin på den hårt drab- bade afrikanska kontinenten inga tecken på att avta och situationen är alarmerande i många länder. I vissa delar av de värst drabbade länderna i , t.ex. och , är andelen hivinfekterade bland gravida kvinnor så hög som . I , den efter värst drabbade regionen i världen, beräknas omkring 7,4 miljoner människor (varav 1,9 miljoner kvinnor och 5,5 miljoner män och) leva med hivinfektion. Här är de van- ligaste smittvägarna heterosexuellt överförd smitta och smitta via injek- tionsmissbruk. I flera länder i denna region, t.ex. och delar av och , pågår hivepidemier som startat och som fått en snabb spridning framför allt bland personer med injektionsmissbruk, med en förekomst på bland dessa i vissa områden. I och , med äldre epidemier och hög förekomst bland personer som är utsatta för prostitution, har läget stabiliserats , men förekomsten i den vuxna befolkningen är ändå så hög som i dessa länder. I och uppskattas det totala antalet hivinfekte- rade som lever med sjukdomen vara omkring 2,1 miljoner (varav 700 000 kvinnor och 1,4 miljoner män). I denna region är heterosexuell smitta, sex mellan män och smitta via injektionsmissbruk viktiga smitt- vägar. Antalet personer som lever med hivinfektion i uppskattas till omkring 1,2 miljon (varav 300 000 kvinnor och 900 000 män) och även här är heterosexuell smitta, sex mellan män och smitta via injek- tionsmissbruk de huvudsakliga smittvägarna. Liksom i övriga hög- inkomstländer i världen, ökar antalet personer som lever med hivinfek- tion, framför allt tack vare tillgången till antiviral behandling. Smitta via injektionsmissbruk står för av de nya hivfallen i och omkring hälften av alla nya fall återfinns i den afroamerikanska befolkningen. I Väst- och uppskattas drygt 700 000 personer vara hiv- smittade (varav 200 000 kvinnor och 500 000 män) I flertalet Väst- europeiska länder som har historiska uppgifter var utvecklingen likartad. En minskande eller utplanande trend sågs, förutom i , även i de flesta andra västeuropeiska länder. har förekomsten ökat i flertalet länder i . Totalt ökade antalet nyupptäckta hivfall i med . Ökningen ses framför allt bland heterosexuellt smittade. Denna ökning återfinns till största delen bland personer med bakgrund i högendemiska länder. Även bland män som har sex med män har en ökning skett i . Däremot ses ingen generell ökning av förekomsten bland personer med injektionsmissbruk i de väst- europeiska länderna, trots pågående stor smittspridning i delar av Öst- . Den epidemiologiska utvecklingen i övriga skiljer sig väsent- ligen från . Länderna i förefaller ha varit relativt förskonade från den globala hivepidemin. I finns inga tydliga tecken på ökad smittspridning och såväl antalet nyupptäckta fall som beräkningar av förekomsten är lägre här än i de flesta väst- europeiska länder. I och är situationen mer dramatisk med 1,6 miljoner hivinfekterade personer (varav 400 000 kvinnor och 1,2 miljoner män). Flertalet länder i har drabbats av stora utbrott bland personer med injektionsmissbruk med snabbt stigande förekomst och . I , de baltiska län- derna och delar av pågår omfattande hivepidemier som startat och som fått en snabb spridning framför allt bland unga personer med injektionsmissbruk och vidare till deras sexualpartner. Även i andra f.d. Sovjetrepubliker som , , och , pågår epidemier med snabb ökningstakt. Den epidemiologiska situationen i Det har gått hivepidemin nådde . De tidigaste aidsfallen diagnostiserades i , men antikroppar mot hiv har i efterhand kunnat påvisas i sparat blod från ett utbrott av hepatit A bland homo- och bisexuella män i redan åren 19791980. Det var först som det blev möjligt att analysera förekomst av anti- kroppar mot hiv (då kallat HTLV-III) i blodprov, och anmälningsplikt infördes i smittskyddslagstiftningen för hivinfektion. En intensiv testning kom igång och ett stort antal fall av hivinfektion diagnostiserades , framför allt bland män som smittats genom sex med män och bland personer med injektionsmissbruk de två grupper som först drabbades av hivepidemin i och till viss del bland per- soner som erhållit blodtransfusion och andra blodprodukter. Av de nära 1 300 fall som anmäldes åren 19851986 var män som har sex med män, var smittade genom injektionsmissbruk och var personer som smittats via blodtransfusion eller blodproduk- ter, medan hade smittats genom heterosexuell kontakt. Av statistiken över anmälda fall till (tidigare ) framgår det att hela 962 personer anmäldes som hivinfekterade . Detta är mer än dubbelt så många fall som något annat rapporteringsår och en naturlig topp till följd av den anhopning av fall som smittades och . Därefter följde en snabb nedgång av antalet årliga hivanmälningar. var antalet anmälda fall av hiv- infektion tämligen , omkring 300 fall . Åren 19942002 nydiagnostiserades omkring 250 fall . har det däremot skett en markant ökning av antalet nyupptäckta fall. De uppskattningar av smittspridningen i , som initialt gjordes utifrån de höga årssiffrorna och som förutspådde en utveckling med 10 000-tals smittade inom , visade sig vara grovt felaktiga. I beräkningarna togs inte hänsyn till de skillnader i kon- taktmönster som finns mellan olika grupper och till de skillnader i smitt- samhet som finns mellan olika möjliga smittvägar. Bilden av hivepidemin i kompliceras också av att en så stor andel av de fall som upptäckts här har smittats utomlands, antingen före invandringen till eller i samband med utlandsvistelser. Statistiken innehåller dessutom även fall som redan är kända genom hivtestning utomlands men som anmäls av sjukvården som nya fall i i sam- band med inflyttningen. En annan komplicerande faktor är att tiden kan vara lång mellan smitta och diagnos vilket gör det svårt att säkert veta hur smittspridningen ser ut i just . Av de fall som upptäcks i är majoriteten smittade mellan ett till före det att diagnosen ställs. Kunskapen om aktuell smittspridning blir därför beroende av hur screening och testningsfrekvens ser ut i befolk- ningen i allmänhet och i de särskilt riskutsatta grupperna i synnerhet. noterades att de primärt riskutsatta grupperna män som har sex med män och personer med injektionsmissbruk inte längre dominerade statistiken för nydiagnostiserad hivinfektion i . passerade heterosexuell smittväg injektionsmissbruk som den näst vanligaste orsaken till hivsmitta och har hetero- sexuell smitta varit den vanligast förekommande smittvägen bland ny- diagnostiserade. Detta förklaras i första hand av ett stort antal personer med utländsk bakgrund som hivinfekterats redan före ankomsten till , men även av att ett relativt stort antal i bosatta personer har smittats under utlandsvistelse. En relativt låg andel av de hetero- sexuellt smittade har smittats i . En ökning av personer smittade utomlands före invandringen till kan ses . Likaså har antalet fall bland personer med injektionsmissbruk varit högre åren 20012004 än under den närmast föregående femårs- perioden. Någon motsvarande ökning av fall har däremot inte setts bland män som har sex med män eller heterosexuella som smittats i . Totalt sett har heterosexuell smittväg passerat homosexuell smittväg dessa smittvägar stod för respektive av det totala antalet anmälda fall i , medan personerna med injektionsmissbruk utgör . Totalt har 6 705 personer anmälts smittade med hivinfektion t.o.m. , varav 4 839 () män och 1 866 () kvinnor. Statistiken domineras av tre grupper; män som har sex med män, per- soner med injektionsmissbruk samt, heterosexuellt smittade personer med bakgrund i högendemiska områden område där en viss sjukdom ständigt har en utbredd spridning). I de två förstnämnda grupperna är smitta i vanligast. Bland heterosexuella är de allra flesta smittade utomlands.