prop · GT0335 · 2005-10-25 00:00:00 — Genom att kunna göra sin röst hörd i ett ärende som av naturliga skäl berör målsäganden kan personen i fråga känna en delaktighet i processen. Det kan emellertid inte antas att alla målsägande faktiskt önskar delta i en omvandlingspro- cess. Det handlar om människor som genomlevt traumatiska händelser och omvandlingsprocessen kan innebära stora påfrestningar. Vid bedöm- ningen av risken för att omvandlingsprocessen upplevs som en ny trau- matisering måste också vägas in att vissa uppgifter, t.ex. omständigheter kring gärningen och den egna sorgen, som målsäganden lämnar inte kan beaktas vid omvandlingsprövningen. Det kan inte utan vidare antas att ett sådant deltagande i processen endast är till fördel för brottsoffren och deras möjligheter att hantera och bearbeta sina erfarenheter. Om målsä- gandens deltagande inte skapar positiva psykologiska effekter riskerar en sådan ordning i stället att innebära ett vidmakthållande av traumat. Ar- gumentet att målsäganden genom deltagandet i processen kan få utlopp för en personlig hämnd är också främmande för svensk rättstradition. Med hänsyn framför allt till omvandlingsprövningens karaktär anser regeringen att det saknas bärande skäl att ge målsäganden ställning som part i omvandlingsprocessen. Även om de som varit målsäganden i det eller de brottmål som föran- lett utdömande av livstidsstraffet inte bör ges partsställning i omvand- lingsprocessen kan det finnas anledning att vidta andra åtgärder i dennes intresse. Han eller hon kan ha uppgifter att lämna som kan ha betydelse t.ex. i fråga om risk för återfall i brott eller om hur den intagne medver- kat till att främja sin anpassning i samhället. För att underlätta för en målsägande som vill lämna uppgifter och få vetskap om en omvand- lingsprocess bör han eller hon kunna få information om att en sådan pro- cess initierats. Av 35 § KvaL framgår att om en intagen avtjänar straff för ett brott som har riktat sig mot någons liv, hälsa, frihet eller frid, skall målsäganden tillfrågas av kriminalvården om han eller hon vill bli under- rättad om t.ex. den intagne får permission eller friges. Regeringen före- slår, i linje med vad förordat, att målsäganden skall tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om den intagne eller ansöker om omvandling av fängelse på livstid. I de fall målsäganden vill lämna uppgifter som bör komma till rättens kän- nedom bör han eller hon ta kontakt med åklagaren. Eftersom målsägan- den inte är part kan han eller hon inte begära att bli hörd muntligen i om- vandlingsprocessen. Åklagaren kan självfallet också kontakta målsägan- den för det fall denne fått indikationer på att målsäganden kan ha infor- mation att lämna. I dessa fall kan det bli aktuellt att åklagaren åberopar målsägande som vittne. Regeringens förslag: För den dömde skall ett offentligt biträde för- ordnas, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att den dömde skall ha rätt till offentlig försvarare. Remissinstanserna: Förslaget har lämnats utan erinran. Förslaget i utkast till lagrådsremiss överensstämmer med regering- ens. Remissinstanserna: har föreslagit en annan utform- ning av lagtexten. I övrigt har remissinstanserna inte haft någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Prövning av omvandling av livstids- straff enligt det föreslagna systemet kommer att omfatta överväganden som rör frihetsberövanden av enskilda. Regeringen anser därför, i likhet med utredningen, att den dömde bör ha rätt till juridiskt biträde vid pröv- ningen. Utredningen har föreslagit att den dömde skall ha rätt till en offentlig försvarare. Regeringen anser dock att det bör övervägas om det inte är lämpligare med en ordning som innebär rätt till offentligt biträde. Rätt till offentligt biträde föreskrivs i ett flertal sammanhang. Enligt 37 kap. 9 § skall offentligt biträde förordnas i ärende angående förverkande av villkorligt medgiven frihet för den som åtgärden avser, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Detsamma gäller vid särskild utskrivningsprövning vid rättspsykiatrisk vård då patienten, en- ligt 22 a § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, har rätt till offent- ligt biträde bland annat när frågan om vårdens upphörande skall prövas. Det kan också nämnas att bestämmelser som ger möjlighet att få offent- ligt biträde finns i 36 § lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. och i 27 § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställig- het av brottmålsdom. Utredningen har ansett att eftersom prövningen föreslås ske vid allmän domstol och handläggningen i vissa avseenden skulle kunna likställas med förfarandet i brottmål, kan situationen jämföras med den rätt till of- fentlig försvarare som den dömde har vid t.ex. undanröjande av skydds- tillsyn. I sammanhanget har utredningen hänvisat till 19 § andra stycket lagen (1946:804) om införande av nya (RP). Regleringen i 19 § andra stycket RP avser situationer då en utdömd på- följd av olika skäl bör ändras i anledning av förändrade förutsättningar efter att dom meddelats. Det är alltså fråga om förnyad handläggning i vissa fall innebärande en ny påföljdsbestämning med tillämpning av be- stämmelser i 29 och 30 kap. . I dessa fall har det ansetts lämpligt att betrakta den dömde såsom tilltalad. Den nu aktuella pröv- ningen av omvandling av livstidsstraff handlar enligt regeringens mening om en ändring av påföljden utifrån andra utgångspunkter. De skäl som motiverar förordnande av offentlig försvarare i 19 § RP gör sig därför inte på samma sätt gällande vid den prövning som är i fråga. Regeringen anser sammanfattningsvis att det är lämpligare att den dömde ges rätt till offentligt biträde vid prövning enligt den föreslagna lagen. Det bör dock finnas utrymme för att underlåta att förordna offent- ligt biträde när det uppenbarligen saknas behov av det. Om offentligt biträde har förordnats betalas ersättningen av staten i en- lighet med vad som är föreskrivet i lagen (1996:1620) om offentligt bi- träde. Även i övrigt gäller bestämmelserna i den angivna lagen. Regeringens förslag: Vid domstolens handläggning av ärenden om omvandling av livstidsstraff gäller i tillämpliga de- I den föreslagna lagen om omvandling av livstidsstraff införs vissa En ansökan om omvandling skall vara Rätten skall inhämta yttrande från om det inte är uppenbart obehövligt. Vidare får rätten inhämta en ut- redning med utlåtande om risken för att den dömde återfaller i brotts- En ansökan om omvandling får inte bifallas utan att en sådan utredning har inhämtats, om det inte är uppenbart obehövligt. skrifter om genomförande av utredningar om risk för återfall i brotts- lighet meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be- Begär den dömde att bli hörd muntligen, skall han eller hon ges tillfälle till det om det inte är uppenbart obehövligt. ges tillfälle att yttra sig över det som tillförts ärendet genom någon Rättens avgörande av frågan om omvandling sker genom be- Vid tingsrättens avgörande skall nämndemän ingå i rättens sam- En bestämmelse förs in i lagen (1974:203) om kriminal- vård i anstalt om att en intagen får vistas utanför anstalt i den ut- sträckning som krävs enligt den myndighet som är ansvarig för ge- nomförandet av utredningen. Den intagne skall, om det finns anled- ning till det, under en sådan vistelse stå under bevakning eller vara underkastad särskilda föreskrifter. Kriminalvårdens skyldighet att un- derrätta en målsägande som uttryckt önskemål om information skall även omfatta vistelser utanför anstalt på grund av att den intagne ge- nomgår en utredning om risk för återfall i brottslighet. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att ärenden enligt den föreslagna ordningen skall handläggas enligt lagen (1996:242) om Utredningen har föreslagit en annan utformning av Remissinstanserna: Förslaget har i huvudsak tillstyrkts eller lämnats har bl.a. invänt att det uppställda rekvisitet för att underlåta att inhämta en utredning om återfallsrisk att det skall vara uppenbart obehövligt är alltför strängt och att det vore tillräckligt med särskilda skäl. att det bör vara en obligatorisk uppgift i dess anmälan om målsägandein- formation enligt 35 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) Den har även föreslagit att en bestämmelse införs om att en representant från kriminalvården med personlig kännedom om den döm- de skall närvara vid en eventuell förhandling om det inte är obehövligt. har framhållit att anhöriga till brottsoffer måste underrättas om domstolens beslut även om tidpunkten för frigivning lig- Förslaget i utkast till lagrådsremiss överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag men innehöll inte tillägget i 35 § KvaL. har vidare omarbetats i vissa hänseenden. I utkastet föreslogs även att nämndemän skulle delta vid slutligt avgörande även i hovrätten. Remissinstanserna: har framhållit att det för- att rätten inhämtar ett särskilt utlåtande med riskbedömning inte bör hindra att även andra myndigheters bedömningar i denna fråga Prop. 2005/06:35 beaktas. Styrelsen har även anfört att utformningen av den föreslagna ändringen i KvaL inte tillräckligt tydligt anvisar myndigheternas ansvar sinsemellan. har ansett att det bör uttryckligen anges i den föreslagna lagen att utredningar om återfallsrisk skall genomföras av . har föreslagit en annan ut- formning av lagtexten rörande domstolens inhämtande av utlåtande om risken för återfall i brottslighet. har ifrågasatt om det inte borde föras in en uttrycklig föreskrift om att rätten kan inhämta yttrande från över ett utlåtande om risk för återfall i brottslighet, särskilt med hänsyn till att ett sådant utlåtande kan innehålla delar som inte är hänförliga till en persons hälsotillstånd. har vidare anfört att det kan komma att finnas en hotbild vid en förhandling med förhör av den dömde och härvid framhållit de möjligheter som finns att låta den dömde närvara per video från anstalten. och har föreslagit en annan utformning av lagtexten såvitt avser frågan om rättens sammansättning. , med vilken instämt, har även invänt att förslaget att nämndemän skall ingå även vid hovrättens avgörande är systemfrämmande. Skälen för regeringens förslag Regler om handläggning av frågor om ändring av brottspåföljd finns bl.a. i 19 § lagen (1946:804) om införande av nya . Rätte- gångsbestämmelser finns även i , se 38 kap. . Som anförts tidigare syftar prövningen inte till en ny påföljdsbestäm- ning med tillämpning av reglerna i 29 och 30 kap. . I fråga om hantering av ärenden enligt den föreslagna lagen framstår det dock som rimligt, med hänsyn till att omvandlingsprövningen ändå avser frå- gan om en ändring i en meddelad brottmålsdom, att de handläggs enligt reglerna i . Handläggning av frågor om omvandling av livstidsstraff bör ske på liknande sätt som gäller för andra ärenden som handläggs enligt men inte utgör mål i den mening som avses där, dvs. avser en talan som inte har väckts genom en stämningsan- sökan. Ansökningar om omvandling av livstids fängelse föreslås tas upp av , se vidare avsnitt 6.2. Frågan om vem som får ansöka och när en ansökan kan göras har behandlats tidigare, se avsnitt 6.4. Av lagen bör även framgå att en ansökan skall vara skriftlig. För handläggningen gäller således de regler i som är tillämpliga för ärenden. Av detta följer bl.a. att förfarandet huvudsakli- gen är skriftligt. Det får, med hänsyn till ärendets karaktär, anses åvila domstolen en allmän skyldighet att se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. regler om överklagande, se vidare nedan, blir tillämpliga. I syfte att skapa en tydligare och mer över- skådlig ordning bör dessutom vissa kompletterande regler, som tar sikte på enskilda delar av handläggningen, tas in i den nya lagen. I den föreslagna lagen finns särskilda bestämmelser om vilken utredning domstolen bör inhämta i ett ärende om omvandling av livstidsstraff. avser dels yttrande från , dels inhämtande av ut- redning med utlåtande om risken för återfall i brott. Med den ordning som regeringen nu föreslår kommer Kriminalvårds- styrelsen att endast i undantagsfall ansöka om omvandling för livstids- I anledning av detta anser regeringen att det i den nya lagen bör införas en föreskrift med innehåll att yttrande skall inhämtas, om det inte är uppenbart obehövligt. Bedömningen av risk för återfall och frågan om inhämtande av utlå- tande om sådan risk har behandlats i avsnitt 6.5. har framhållit att det förhållandet att rätten inhämtar ett särskilt utlåtande med riskbedömning inte bör hindra att även andra myndigheters bedöm- ningar i denna fråga beaktas. Som regeringen tidigare framhållit, se av- snitt 6.5, bör en utredning om risken för återfall i brottslighet utgöra en- dast en del av underlaget för rättens bedömning av kriteriet om återfalls- Regeringen instämmer i synpunkt att det finns olika utgångspunkter för bedömningen och konstaterar att rätten är oförhindrad att beakta alla uppgifter som är relevanta. Regeringen anser att det är lämpligt att utredningar om risk för återfall i brottslighet inte utförs av kriminalvården utan av något annat organ med särskild kompetens. Det är väsentligt att de metoder som används är har framfört att det bör anges i den föreslagna lagen vilken myndighet som skall ges ansvaret för att genomföra utredningar om risk för återfall i brottslighet. som har för avsikt att meddela vidare föreskrifter i denna del, anser dock att det saknas skäl för att införa en uttrycklig bestämmelse om detta i Det kan ändå framhållas att torde vara ett lämpligt val för uppgiften. är en central förvalt- ningsmyndighet för rättspsykiatrisk, rättsmedicinsk, rättskemisk och rättsgenetisk utredningsverksamhet, vars huvuduppgift är att avge sak- kunnigutlåtanden till polis, åklagare och domstolar. för rättspsykiatriska undersökningar och s.k. § 7-undersökningar enligt lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Den myndighet som anförtros uppgiften att genomföra utredningar om återfallsrisk bör också avgöra vilken yrkeskategori som skall utföra be- dömningarna, på vilket sätt bedömningarna skall ske och vilka typer av riskbedömningsinstrument som bör användas. Ett grundläggande krav på bedömningen är självklart att den sker på grundval av ett fullgott och aktuellt underlag. Det måste därför säkerstäl- las att ansvarig myndighet får tillgång till de uppgifter som behövs för genomförande av utredningar om återfallsrisk, se vidare avsnitt 7.4. intagen bör också, inom ramen för genomförandet av en utredning om återfallsrisk, kunna vistas utanför anstalt, t.ex. på en särskild undersök- Den intagne bör under en sådan vistelse kunna stå under be- vakning eller vara skyldig att följa särskilda föreskrifter när det finns har framhållit att utformningen av den föreslagna ändringen i KvaL inte tillräckligt tydligt anvisar myndigheter- nas ansvar sinsemellan. Lagtexten har i anledning av styrelsens synpunkt förtydligats i detta avseende. Kriminalvårdens underrättelseskyldighet enligt 35 § KvaL avser samtliga fall där en intagen kan vistas utanför anstalt utan bevakning och regeringen föreslår därför att en hänvisning görs i 35 § KvaL till den nya bestämmelsen. I förslaget föreskrivs att en ansökan inte får bifallas utan att en utred- ning om återfallsrisk har inhämtats, om det inte är uppenbart obehövligt. har ifrågasatt om det inte vore tillräckligt med särskilda skäl för att underlåta att inhämta utredning. Regeringen konsta- terar härvid att frågan om eventuell risk för återfall i brott enligt förslaget är en av de omständigheter som skall beaktas särskilt vid bedömningen. De livstidsdömda har gjort sig skyldiga till mycket allvarliga brott. Vi har tidigare framhållit vikten av att beakta de samhällsskyddsaspekter som gör sig gällande vid frigivning av livstidsdömda. Med hänsyn härtill är den föreslagna gränsdragningen enligt regeringens mening motiverad. Inhämtande av en utredning med utlåtande om risken för återfall i brott bör således endast i undantagsfall kunna underlåtas. har ifrågasatt om det inte borde införas en uttrycklig före- skrift om rättens inhämtande av yttrande från över en utredning med utlåtande om risk för återfall i brottslighet, särskilt med hänsyn till att den kan innehålla delar som inte är hänförliga till en per- sons hälsotillstånd. Enligt 11 § förordning (1996:570) med instruktion för avgör styrelsens råd för vissa rättsliga och sociala och medicinska frågor (det s.k. rättsliga rådet) bl.a. ärenden i vilka Socialsty- relsen på begäran av en domstol skall avge yttrande om någons hälsotill- stånd. På samma sätt som gäller t.ex. för en rättspsykiatrisk undersökning skall ett utlåtande om återfallsrisk kunna underställas prövning av Social- styrelsens rättsliga råd. Regeringen har för avsikt att meddela ytterligare föreskrifter avseende genomförandet av förslaget och även reglera förut- sättningarna för inhämtande av yttrande och eventuell komplettering av utredningen i anledning av detta. Enligt regeringens mening saknas dock skäl att reglera frågan i lag. Även parterna har möjlighet att ge in material. När det gäller den brottslighet som livstidsstraffet omfattar är det dock de omständigheter som legat till grund för straffmätningen enligt den ursprungliga domen, eller senare domar, som skall ligga till grund för prövningen. Till förtydligande av reglerna i föreslås en uttrycklig bestämmelse med innebörden att parterna skall ges tillfälle att yttra sig över det som tillförts ärendet genom annan. har anfört att brottsoffer och deras anhöriga måste underrättas om beslutet även om tidpunkten för villkorlig frigiv- ning ligger . Frågan om vilken information som bör lämnas i anledning av omvandlingsprövningen har berörts i avsnitt 7.1. Enligt regeringens mening saknas, med beaktande av vad som an- förts där, skäl att ålägga domstolen någon skyldighet att lämna sådan information. Förhör med den dömde m.m. Frågan om omvandling av livstidsstraff är av stor vikt för den dömde. Det bör därför finnas en möjlighet för honom eller henne att komma till tals inför rätten. I många fall torde ett sådant hörande också ge domstolen ett bättre underlag för dess bedömning. Med hänsyn till att den ifrågava- rande bedömningen i flera avseenden rör den dömdes person torde det således regelmässigt finnas anledning att höra denne muntligen om så begärs. Det bör dock finnas en möjlighet för domstolen att neka en sådan begäran om ett hörande framstår som uppenbart obehövligt, t.ex. med hänsyn till att den dömde överförts till för verkställighet och villkor för minsta avtjänandetid därvid uppställts men ännu inte upp- fyllts. har påpekat att det kan komma att finnas en hotbild vid ett sammanträde för att höra den intagne och härvid framhållit de möjlig- heter som finns att låta den intagne närvara per video från anstalten. Re- geringen har i avsnitt 6.2 berört denna fråga i samband med frågan om val av lämpligt prövningsorgan och instämmer i övrigt i vad Domstols- verket anfört om möjligheterna att använda modern teknik, såsom exem- pelvis videokonferens. Frågor om rättens sammansättning regleras i 13 kap. . Av 1 kap. 3 § följer att tingsrätten vid handläggningen av ett ärende skall bestå av en lagfaren domare. Regeringen delar utredningens uppfattning att nämndemän bör ingå vid tingsrättens avgörande av ett ärende om omvandling av livstidsstraff. Medverkan av nämndemän i processen syftar till att tillgodose allmänhe- tens insyn i verksamheten. En sådan sammansättning utgör en garanti för att allmänna värderingar blir beaktade och bidrar till att upprätthålla för- troendet för systemet. Dessa skäl är särskilt beaktansvärda vid den pröv- ning som är i fråga. De skäl som talar för att nämndemän skall delta vid tingsrättens avgö- rande gör sig i och för sig gällande även avseende sammansättningen i hovrätten. En annan omständighet som bör beaktas är regleringen av rät- ten att överklaga beslut om omvandlingsprövning. Det faktum att pröv- ningstillstånd inte krävs för prövning i hovrätten talar för att nämndemän bör ingå i rätten vid avgörande av saken där. Såväl som har framhållit att förslaget i utkastet till lagrådsremiss om att nämndemän skall delta vid hovrättens avgörande skulle innebära en avvikelse jämfört med vad som gäller andra mål- och ärendetyper där nämndemän deltar vid tingsrättens avgörande, t.ex. undanröjande av vill- korlig dom eller skyddstillsyn. I dessa fall är hovrätten vid föredragning för avgörande domför med endast lagfarna domare. Regeringen har för- ståelse för remisskritiken och kan i sammanhanget tillägga att hovrätten är en överprövande instans och bör så långt möjligt pröva ärendena på grundval av samma material som tingsrätten. Sammanträden för att höra den intagne kommer sannolikt att bli relativt vanligt förekommande vid tingsrätten och behovet av att hålla förnyade sammanträden i den formen i hovrätten bör bli begränsat. Ärenden kommer därför sannolikt i stor utsträckning att avgöras efter föredragning. Det bör slutligen framhållas att det finns utrymme enligt bestämmelserna i för att låta nämndemän ingå i hovrättens sammansättning. Vid en samlad be- dömning anser regeringen därför att det inte föreligger tillräckliga skäl att föreskriva en obligatorisk medverkan av nämndemän även vid hovrät- Prop. 2005/06:35 tens avgörande av saken. Rättens avgörande av frågan om omvandling sker, enligt förslaget, ge- nom beslut, jfr 30 kap. 1 och 10 §§ . Något som har ef- terlysts från de livstidsdömda och även från kriminalvården är att beslu- ten bör vara motiverade. Av 30 kap. 5 och 10 §§ följer att skälen för domstolens avgörande skall framgå av beslutet. En sådan motivering kan underlätta för både kriminalvården och den dömde att vidta lämpliga åtgärder för att uppnå ett för den dömde positivt resultat vid ett senare prövningstillfälle. Regeringen anser i likhet med utredningen att det skall vara möjligt att överklaga tingsrättens beslut och att ärendet skall kunna prövas i vart fall i ytterligare en instans. regler om överklagande av tingsrättens beslut finns i 49 och 52 kap. Tingsrättens beslut får överkla- gas till hovrätten och för prövning i hovrätten krävs inte prövningstill- stånd. Hovrättens beslut får överklagas till och för att prövning skall ske där måste domstolen ha meddelat prövningstillstånd enligt reglerna i 54 kap. . Regeringens förslag: Sekretess skall gälla i ärenden om omvandling av fängelse på livstid för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den som uppgiften rör eller någon närstående till honom eller henne lider men om uppgiften röjs. Motsvarande sekretess skall gälla även hos myndighet som lämnar biträde i sådana ärenden. För uppgift i allmän handling skall sekretessen gälla i högst . En hänvis- ning till den nya sekretessbestämmelsen införs i 5 kap. 1 § andra stycket . En sekretessbrytande bestämmelse införs i lagen om omvandling av fängelse på livstid, med innebörden att såda- na uppgifter om den dömde som behövs för genomförandet av en ut- redning med utlåtande om risk för återfall i brottslighet enligt 10 § i den föreslagna lagen utan hinder av sekretess skall lämnas ut från en verksamhet som omfattas av sjukvårds-, socialtjänst- eller kriminal- vårdssekretess. Utredningens förslag: Utredningen har inte lämnat något förslag. Förslaget i utkast till lagrådsremiss överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Förslaget innefattade inte någon ändring i 5 kap. 1 § . Remissinstanserna: har föreslagit att 5 kap. 1 § and- ra stycket andra meningen ändras så att ett muntligt förhör med en livstidsdömd skall kunna hållas inom stängda dörrar enligt de förutsättningar som anges där. har ifrågasatt om det inte borde framgå av lagtexten att den sekretessbrytande föreskriften om uppgiftsskyldighet gäller till förmån för .