prop · GS03175 · 2005-07-07 00:00:00 — Genom bemyndigandet i 9 § kan föreskrivas hur uppgifterna skall hållas aktuella hos myn- digheten. Paragrafen behandlas i avsnitt 16.7.3. 9 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndig- heten får meddela föreskrifter om 1.på vilket sätt skyldigheter enligt 5 § skall fullgöras, 2.register och säkerhetskopior enligt 6 §, samt 3.överföring enligt 8 §. Genom paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om på vilket sätt skyldig- heter beträffande den tekniska driften skall fullgöras, om det offentliga registret och om de regler som närmare skall gälla för tillhandahållande av uppgifterna i databasen för DNS-tjänsten och det offentliga registret. Föreskrifterna kan exempelvis gälla förvaring av säkerhetskopior eller hur deponering närmare skall gå till. Föreskrifterna bör utformas med särskilt beaktande av ICANN:s riktlinjer. 10 § skall ha tillsyn över efterlevnaden av lagen och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 11 § En domänadministratör skall på tillsynsmyndighetens begäran lämna den information och bereda den tillgång till utrustning och annat som behövs för tillsynen. har rätt att när det behövs för tillsynen få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där verk- samhet som omfattas av denna lag bedrivs. 12 § får meddela de förelägganden som behövs för efterlevnaden av denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Beslut om föreläggande får förenas med vite. 13 § har rätt att få verkställighet hos kronofog- demyndigheten av beslut som avser åtgärder enligt denna lag. gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken. har i uppgift att övervaka att domänadministra- törerna uppfyller lagens krav. Tillsynsverksamheten träffar till följd av regleringen i 1 § andra stycket även den som på uppdrag av administra- tören, helt eller delvis, rent faktiskt administrerar toppdomänen. I bestämmelserna ges de befogenheter som tillsynsmyndigheten måste ha för att kunna utföra sitt uppdrag. möjligheter att få nödvändig information om tillsynsobjektets verksamhet samt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen är grundläggande för en effektiv tillsyn. Skyldigheten i 11 § första stycket att lämna tillsynsmyndigheten information, som alltså gäller annan information än den som behandlas i 8 §, kan gälla såväl generell information som information i ett särskilt fall. Emellertid gäller informationsskyldigheten endast i den mån den behövs för tillsynsverksamheten. Skyldigheten att tillhandahålla myndig- heten utrustning och annat som behövs för tillsynen kan gälla sådan ut- rustning, t.ex. datorer, som förvaras på ett sådant sätt att tillsynen annars kan försvåras eller omöjliggöras, t.ex. i bostäder. Rätten i 11 § andra stycket för tillsynsmyndigheten att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen motsvaras av en skyldighet för administratören av toppdomänen att tillhandahålla begärt tillträde. Även om förhållandet inte uttrycks direkt i lagtexten skall det intrång som till- trädet innebär stå i proportion till behovet av åtgärden för tillsynsverk- samhetens bedrivande. Bestämmelserna i 12 § anger vilka åtgärder som får tillgripas av myn- digheten. Den får själv bestämma när ett föreläggande skall förenas med vite. Det normala är givetvis att myndigheten försökt få till stånd frivillig rättelse. I fråga om föreläggande och utdömande av vite är lagen (1985:206) om viten tillämplig. I sista hand kan myndigheten enligt 13 § få verkställighet hos krono- fogdemyndigheten. De bestämmelser i utsökningsbalken som därvid skall tillämpas avser frågor om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet samt frågor om verkställighet av beslut om kvarstad eller andra säkerhetsåtgärder. Tillsynsverksamheten har behandlats i avsnitt 16.10. 14 § Är i krig eller krigsfara eller råder det sådana utom- ordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara, får regeringen meddela de föreskrifter om administrationen av en nationell toppdomän för som behövs med hänsyn till landets försvar eller säkerhet i övrigt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om den fredstida planeringen för totalförsvarets behov av adressering med användande av domännamnssystemet under sådana förhållanden som anges i första stycket. Paragrafen gör det möjligt för regeringen att enligt 13 kap. 6 § regerings- formen under krig och vissa därmed likartade förhållanden samt i freds- tid meddela föreskrifter enligt vad som framgår av lagtexten och som annars skulle meddelas i lag. Paragrafen kompletterar motsvarande stadgande i 1 kap. 8 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Förhållandet mellan den lagen och den här föreslagna lagen behandlas i avsnitt 16.4.1 och 16.5. 15 § beslut enligt denna lag eller enligt före- skrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 16 § Ett beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen gäller , om inte något annat anges i be- slutet. Paragraferna reglerar rätten att överklaga tillsynsmyndighetens beslut enligt lagen. Det kan inte uteslutas att skyndsamma ingripanden krävs, varför besluten bör gälla . Överklagandeinstansen har dock enligt allmänna förvaltningsprocessrättsliga regler möjlighet att inhibera ett beslut. 23.2Förslaget till lag om ändring i jordabalken 2 kap. 1 § Ändringen i paragrafen utgör en följdändring med anledning av införan- det av nya 2 a § ledningsrättslagen (1973:1144). Den innebär att ordet ledning i andra stycket kompletteras med uttrycket eller annan anordning. 23.3Förslaget till lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) 7 kap. 2 § Ändringen är av samma slag som ändringen i jordabalken. Paragrafen har också ändrats redaktionellt. 23.4Förslaget till lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144) Paragrafen innehåller allmänna bestämmelser om ledningsrätt. Ändringarna, som är en följd av införandet av nya 2 a §, innebär att ledningsrätt skall kunna meddelas inte bara för ledningar utan även för sådana anordningar som anges i 2 a §. I paragrafen, som är ny, har tagits in bestämmelser om att det skall vara möjligt att upplåta ledningsrätt även för tunnlar, kulvertar, rör eller andra liknande anordningar (s.k. kanalisationer) som anläggs för att senare dra fram och använda ledningar. Frågan har behandlats i avsnitt 18.2.2. Utgångspunkten för första stycket är att ledningsrätt även skall kunna upplåtas för tunnlar, kulvertar, rör och andra liknande anordningar, under förutsättning att anordningen är avsedd att senare användas för att dra fram en ledning som ingår i ett elektroniskt kommunikationsnät för all- mänt ändamål, allmän svagströmsledning eller en elektrisk starkströms- ledning (se 2 § första stycket 1 och 2) genom den. De nya reglerna innebär alltså att ledningsrätt kan upplåtas för en tom kanalisation. Någon ledningsdragning behöver visserligen inte vara aktuell för förrättningen. Det krävs dock att det enda syftet med anordningen är att den skall användas för att senare dra fram en sådan ledning som anges i 2 § första stycket 1 eller 2 genom den. Av- sikten är att det skall finnas en realistisk plan som talar för att det kommer att dras fram en sådan ledning genom kanalisationen. I de nu aktuella fallen gäller även allmänna bestämmelser om villkor för upplåtelse av ledningsrätt. Dessa bestämmelser innebär bl.a. att led- ningsrätt inte får upplåtas om ändamålet lämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller olägenheterna av upplåtelsen från allmän eller enskild synpunkt överväger de fördelar som kan vinnas genom den (6 §). Vid en prövning som avser en ledningsrätt av det nya slaget kan det finnas anledning att överväga bl.a. dels i vilken utsträckning en sådan lednings- rätt kan bidra till att en planerad ledningsdragning kan genomföras på ett enklare och mer kostnadseffektivt sätt, dels väga de skäl som talar för ledningsrättsupplåtelse mot allmänna och enskilda skäl som talar där- emot, såsom fastighetsägarens intresse av att disponera över utrymmet (se vidare vad som anförs i avsnitt 18-4.2.2. I ledningsrätten för kanalisationen ingår även rätten att dra fram och använda ledningar av det slag som anges i 2 § första stycket 1 eller 2 i den utsträckning som bestäms vid förrättningen. Detta följer av andra stycket. Något medgivande från fastighetsägaren eller nytt ledningsbeslut för framdragningen av själva ledningen krävs alltså inte. Om ledningsrätt meddelas för en tom kanalisation, skall det i ledningsbeslutet anges den tid inom vilken kanalisationen skall vara utförd. Däremot behöver det inte anges någon tid inom vilken ledningen skall vara framdragen i kana- lisationen. Det krävs emellertid att det i ledningsbeslutet för kanalisa- tionen angetts bl.a. antalet och typ av ledningar som får dras fram i kanalisationen (jfr. 22 § och kommentaren till den paragrafen). Detta är betydelsefullt eftersom intrånget för fastighetsägaren får anses vara beroende av t.ex. antalet ledningar, då kravet på underhållsåtgärder m.m. därmed normalt ökar. Det har också direkt betydelse för den ersättning som skall fastställas för intrånget. Ersättningen skall fastställas så att den motsvarar det maximala intrång som såväl kanalisationen som en framtida ledning kan ge upphov till. Om det behövs i det enskilda fallet, kan i ledningsbeslutet meddelas föreskrift om att ledningshavaren skall vara skyldig att underrätta fastighetsägaren innan framdragningen av en ledning påbörjas (se 22 § första stycket 7). I paragrafen regleras i vilka fall som lantmäterimyndigheten får besluta om att en ledningsrättshavare skall ha rätt att låta annan dra fram och använda ledningar, främst sådana som ingår i ett elektroniskt kommuni- kationsnät för allmänt ändamål. Ändringen i paragrafen har behandlats i avsnitt 18.2.3. Genom ändringen i första stycket utvidgas möjligheten att göra s.k. andrahandsupplåtelser. Det blir nu möjligt för alla ledningsrättshavare att göra andrahandsupplåtelser, om lantmäterimyndigheten har förordnat om det. Sådana får dock även fortsättningsvis endast avse ledning som ingår i elektroniskt kommunikationsnät för allmänt ändamål eller allmän svag- strömsledning (se 2 § första stycket 1). Även i övrigt skall de nuvarande reglerna om andrahandsupplåtelser tillämpas på beslut om andrahands- upplåtelser enligt den nya bestämmelsen (se prop. 2003/04:136 s. 1725 och 2931). Det bör understrykas att en andrahandsupplåtelse ger ledningsrättsha- varen rätt att låta någon annan dra fram och använda ytterligare led- ningar inom det upplåtna utrymmet. Det innebär i sin tur bl.a. att i de fall som ledningsrätten avser en tom kanalisation enligt 2 a §, får den ledning som upplåtits i andra hand inte dras fram innan ledningsrättshavaren själv har dragit fram en ledning som omfattas av ledningsbeslutet för kanalisationen. Det är alltså inte möjligt att dra fram en ledning i en tom kanalisation med stöd av en andrahandsrätt. Frågan om underrättelse till fastighetsägaren om när andrahandsupplåtelsen utnyttjas för en lednings- dragning enligt förevarande bestämmelse bör, vid behov, regleras i led- ningsbeslutet (jfr. 22 § andra stycket 8 och prop. 2003/04:136 s 36). Den nuvarande bestämmelsen i första stycket sista meningen har flyttats till ett nytt andra stycke. Bestämmelsen i nuvarande andra stycket har därför flyttas till ett nytt tredje stycke. Någon ändring i sak är inte avsedd. Vissa andra redaktionella ändringar har också gjorts. I paragrafen finns bestämmelser om ledningsbeslut. Ändringen i para- grafen har behandlats i avsnitt 18.2.2. Den nuvarande bestämmelsen i tredje stycket har flyttats till ett nytt fjärde stycke. I det nya tredje stycket har införts en bestämmelse om vad ett ledningsbeslut avseende sådana anordningar (kanalisationer) som an- ges i nya 2 a § skall innehålla. Av hänvisningen till andra stycket 1 och 7 i första punkten framgår att det i ledningsbeslutet bl.a. skall anges kanali- sationens ändamål och huvudsakliga beskaffenhet samt vad som i övrigt behöver föreskrivas rörande kanalisationen. Av hänvisningen till andra stycket 2 och 6 i andra punkten framgår att det också skall anges vilket utrymme som upplåts för kanalisationen (och därmed, indirekt, den där- Prop. 2004/05:175 med avsedda ledningen) samt den tid inom vilken kanalisationen skall Eftersom ledningsrättshavaren genom ledningsbeslutet för kanalisatio- nen även får rätt att, utan nytt ledningsbeslut eller medgivande från fas- tighetsägaren, dra fram och använda ledningar i kanalisationen i den utsträckning som bestämts vid förrättningen (se 2 a § andra stycket), skall det i ledningsbeslutet även anges den framtida ledningens ändamål och huvudsakliga beskaffenhet (se andra stycket 1). Däremot skall det inte anges någon tid inom vilken den framtida ledningen skall vara fram- dragen. En sådan tid skall endast anges för kanalisationen. Detta följer av tredje stycket 2 (jfr. även kommentaren till 2 a §). Ledningsbeslutet skall också innehålla bl.a. beslut om inlösen och de övriga villkor som behövs (andra stycket 3 och 7). Vilka villkor som är påkallade får avgöras med hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet, t.ex. kanalisationens eller den därmed avsedda ledningens karaktär och fastighetens användning. Vid behov kan det i ledningsbeslutet t.ex. tas in en föreskrift om att ledningsrättshavaren skall vara skyldig att underrätta fastighetsägaren innan ledningsdragningen genomförs. Ändringarna i övrigt föranleds av nya 2 a § och innebär att orden led- ning, respektive ledningen i förekommande fall ersätts med orden ledning eller sådan anordning som avses i 2 a §, ledning eller annan anordning respektive ledningen eller anordningen. Vissa redaktionella ändringar har också gjorts. 23.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation 7 kap. 10 a § I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om att tillsynsmyndigheten får besluta att inte ta upp en tvist till prövning om det med hänsyn till den frågeställning som tvisten aktualiserar är lämpligare att den avgörs genom en åtgärd inom ramen för den allmänna tillsynen. Bestämmelsen har, i enlighet med Lagrådets förslag, placerats som en ny 10 a § före 11 §. Ändringen i paragrafen har behandlats i avsnitt 19.4. Utgångspunkten för första stycket är att tillsynsmyndigheten kan vägra att ta up en tvist för avgörande, om det är lämpligare att myndigheten behandlar den frågeställning som aktualiserats genom en åtgärd inom ramen för den allmänna tillsynen. Om myndigheten beslutar att inte ta upp tvisten har parterna inte rätt att överklaga det beslutet (se kommentaren till 8 kap. 21 §). Av andra stycket följer att om myndigheten inte beslutat i tillsyns- frågan skall den ändå efter en ny ansökan av någon av parterna pröva tvisten. 7 kap. 11 § I paragrafen finns bestämmelser om att tillsynsmyndigheten får hänskjuta en tvist för medling om det med hänsyn till tvistens beskaffenhet är lämpligare. Ändringen i paragrafen utgör ett förtydligande med anledning av infö- randet av nya 10 a § och har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 8 kap. 21 § I paragrafen anges vilka beslut av tillsynsmyndigheten som inte får över- klagas. Ändringen i paragrafen har behandlats i avsnitt 19.4. Ändringen innebär att ett beslut om att inte ta upp en tvist för avgö- rande enligt 7 kap. 10 a § första stycket inte får överklagas.