prop · GS031d5 · 2005-01-01 00:00:00 — avser regeringen bl.a. att remittera en promemoria med förslag till genomförande av ett EG-direktiv med åtgärder mot sådan verksamhet. Regeringen avser också att modernisera den varumärkesrättsliga och firmarättsliga lagstiftningen genom att lämna förslag till en ny varumärkeslag och till ändringar i firmalagen. Förfarandet för att registrera dessa rättigheter blir enklare, mer kostnadseffektivt och snabbare. Motsvarande förbättringar skall genomföras på mönsterskyddsområdet. Ett transporträttsligt regelverk som är anpassat till transportörernas och transportkundernas behov är av stor betydelse för näringslivet. På godstransportområdet pågår arbete bl.a. inom UNCITRAL (sjötransport) och inom EU (järnväg) för att modernisera det civilrättsliga regelverket. Flera internationella förhandlingsprojekt och nationella lagstiftningsprojekt har till syfte att stärka det skadeståndsrättsliga skyddet för dem som drabbas av skada till följd av transportverksamhet. Bland annat kommer de ersättningsrättsliga reglerna för passagerarskador inom sjörätten och järnvägstransporträtten att ses över. Ett ändamålsenligt och väl avvägt påföljdssystem är av central betydelse för kriminalpolitiken. Syftet med ett flertal projekt som berör påföljdssystemet är att säkerställa att reglerna är överskådliga, tydliga, förutsebara och lätta att tillämpa. Särskilt angelägna är åtgärder för unga lagöverträdare. En utredning ser över påföljdssystemet för unga, med beaktande av kraven på pedagogik och tydlighet i systemet (dir. 2002:95). Ett viktigt kunskapsunderlag för utredningen är den utvärdering av påföljdssystemet för unga som () m.fl. myndigheter genomfört på regeringens uppdrag (BRÅ Rapport 2002:19). Vidare bereds översyn av påföljdssystemet för psykiskt störda lagöverträdare (SOU 2002:3). Ett arbete har också påbörjats som syftar till en allmän översyn av påföljdssystemet. Inom ramen för det arbetet kommer bl.a. frågor om påföljdsval och innehållet i de olika påföljderna att övervägas. En närliggande fråga gäller hanteringen av ärenden om frigivning från livstidsstraff. Överväganden i denna del tar bl.a. sikte på att förbättra förutsebarheten för såväl kriminalvården som de livstidsdömda samt att stärka rättssäkerheten för de dömda. Flera lagstiftningsprojekt på straffrättens område syftar till att förbättra skyddet för människor i utsatta situationer. Den ambitionen har bl.a. resulterat i en utvidgning av besöksförbudsreglerna. Det pågår också en reformering av sexualbrottslagstiftningen. Det är bl.a. viktigt att brottsrubriceringen bättre återspeglar hur den som utsätts för ett övergrepp upplever detta. I detta sammanhang behandlas också frågan om genomförande av EU:s utkast till rambeslut om sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. trädde en ny lagstiftning i kraft om en utvidgning av det straffrättsliga skyddet mot människohandel, tillträde till FN-protokollet mot människohandel samt genomförande av EU:s rambeslut om människohandel. Den snabba teknikutvecklingen medför krav på förändringar av delar av det straffrättsliga systemet. Förändringar motiveras även av nya internationella instrument, som konvention om IT-relaterad brottslighet och EU:s utkast till rambeslut om angrepp på informationssystem. En allmän utgångspunkt för detta reformarbete är att lagstiftningen skall kunna tillämpas på brott som kan bli möjliga genom den fortsatta tekniska utvecklingen. Det internationella straffrättsliga samarbetet har varit inriktat på allvarlig organiserad brottslighet med gränsöverskridande inslag, t.ex. terrorism, människohandel, narkotikahandel och vissa former av ekonomisk brottslighet. tar aktiv del och är pådrivande i det arbetet, såväl inom EU som i andra internationella fora. Syftet med de internationella instrumenten är att förbättra och effektivisera kampen mot dessa brottstyper på nationell, europeisk och global nivå. Utvecklingen inom det internationella straffrättsliga samarbetet, främst inom EU, går mot ökade direktkontakter mellan de rättsvårdande myndigheterna och att beslut i enskilda ärenden tas på myndighetsnivå. Denna utveckling förutsätter att berörda myndigheter avsätter tillräckliga resurser och kompetens för det ökade internationella samarbetet. Polisen har en central roll i det brottsförebyggande arbetet och ett huvudansvar för brottsutredningarna. Därför är det avgörande för en framgångsrik brottsbekämpning att polisen har tillräcklig kapacitet och hög professionell kom- De ökade resurser som regeringen har tillfört och kommer att tillföra gör det möjligt att utbilda och anställa 4 000 nya poliser. Lokalt polisarbete inom närpolisområden är basen i polisverksamheten. Det är i lokalsamhället som polisen bäst kan påverka mängdbrottsligheten. För att det ska vara möjligt måste närpolisområdena vara tillräckligt stora för att vara kraftfulla och flexibla, men inte större än att de behåller den lokala förankringen. Att polisen fortsätter att satsa på och utveckla det arbete som har sitt ursprung i närpolisreformen är avgörande för att det förebyggande arbetet ska bli långsiktigt framgångsrikt. Till skillnad från många andra länder har vi en samlad polisorganisation. Det gör att förutsättningarna för att samordna polisens resurser är goda. Det operativa polisarbetet skall huvudsakligen bedrivas lokalt, men samarbetet över geografiska och organisatoriska gränser skall öka. För det ändamålet bedriver ett arbete med att utveckla bl.a. kriminalunderrättelseverksamheten, kriminaltekniken samt personal- och ekonomiadministration. Polisens insatser på det brottsbekämpande området kompletteras även av andra myndigheter, t.ex. och . Säkerhetspolisen startade ett strategiprojekt i syfte att utveckla Säkerhetspolisens verksamhet och organisation. Projektet har presenterats i en konkret utvecklingsplan. Arbetet kommer att bedrivas utifrån en fastställd vision som tar sikte på Säkerhetspolisens huvuduppgift att skydda riket och demokratin. I ett första steg kommer utvecklingsarbetet att inriktas på organisation och ledning, system för planering, uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring, kompetensförsörjning samt kommunikation. utvecklar sin organisation för att effektivisera verksamheten, förbättra styrningen och skapa bättre förutsättningar för den operativa åklagarverksamheten. fortsätter arbetet med att utveckla arbetsmetoderna och förstärka samarbetet med polisen. Åt- gärder för en flexiblare arbetsfördelning mellan domstol och åklagare har redan genomförts. Försöksverksamhet med snabbare handläggning av brottmål och enklare utredning av mängdbrott fortsätter. Kampen mot den ekonomiska brottsligheten som inleddes genom ekobrottsstrategi 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 syftar bl.a. till att hindra osund konkurrens i affärslivet samt angrepp mot skatte- och socialförsäkringssystemet. Satsningen fortsätter med åtgärder för att utveckla såväl de brottsförebyggande som de brottsutredande insatserna på området. Ett av flera inslag är att samarbetar med berörda myndigheter utanför rättsväsendet för att stärka funktioner som motverkar brott, t.ex. kontrollsystemen. utför undersökningar inom rättspsykiatri, rättsmedicin, rättskemi och rättsgenetik. En kraftigt ökad efterfrågan på verkets undersökningar har skett . Detta ställer krav på en hög effektivitet i verksamheten. måste också den höga kvaliteten bibehållas. Det är angeläget att långsiktigt säkerställa tillgången på domstolsverksamhet av hög kvalitet i landets alla delar. En viktig del av reformeringen av domstolsväsendet är att organisera domstolarna så att de blir mindre sårbara. Det är också viktigt att stärka beredningsorganisationen, att renodla verksamheten samt att modernisera och anpassa det processuella regelverket till dagens krav. Kriminalvården skall verkställa utdömda påföljder på ett säkert och humant sätt och med de insatser som behövs för att återfallen i brott skall minska. För att uppnå dessa mål måste kriminalvårdens kapacitet och kompetens öka samt dess förmåga att hantera förändringar i beläggningen på anstalter och häkten utvecklas. Därför skall anstaltsstrukturen i huvudsak förändras i riktning mot färre och större enheter. För intagna för vilka risken för fortsatt brottslig verksamhet eller avvikelse bedöms vara särskilt hög och som under verkställigheten kräver särskilda arrangemang vad gäller säkerhet eller omhändertagande i övrigt krävs dock ett antal platser med hög säkerhetsnivå. Regeringen har därför uppdragit åt att ta fram förslag avseende utformningen av en säkerhetsanstalt. Uppdraget skall redovisas . Av redovisningen skall vidare framgå hur innehållet i verkställigheten bör utformas för att på bästa sätt ge förutsättningar för ett meningsfullt motivationsarbete och sysselsättning för de intagna. För att motverka återfall i brott behövs genomtänkta och planerade insatser och goda förberedelser för frigivning. I dessa delar behöver samarbetet med , psykiatrin och andra berörda huvudmän i sam- 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Drogmissbruk i anstalter och häkten måste förhindras, vilket kräver att personalen har kunskap och insikt om dessa problem så att adekvat vård kan ges. Kriminalvården skall använda modern teknik för säkerhet, administration och verksamhetsutveckling. Brottsoffer skall få stöd, skydd och hjälp. Skyddet har förstärkts , genom bl.a. ändrade regler om besöksförbud, förordnande av målsägandebiträde och skyldighet för åklagare att föra talan om enskilt anspråk i brottmål. Den senaste förändringen innebär att besöksförbud även kan avse den gemensamma bostaden. Regeringens strategi för det fortsatta arbetet innebär utbildning av personal, samarbete i rättskedjan, kunskap genom forskning och utveckling samt omfattande satsningar på målgrupperna kvinnor, barn och ungdomar. Viktiga inslag är medling mellan brottsoffer och förövare samt lokal brottsoffersamverkan. Arbetet med att utveckla insatserna för stöd till brottsoffer berör alla delar av rättsväsendet. Rättsväsendets myndigheter har viktiga uppgifter även vid sidan om det kriminalpolitiska området. Domstolarna skall på ett effektivt och rättssäkert sätt lösa tvister mellan enskilda och mellan enskilda och det allmänna. Vidare prövar rättsväsendets myndigheter en mängd olika slag av ärenden. har kraven på dessa verksamheter ökat genom att målen och ärendena har blivit mer omfattande och komplicerade. Även internationaliseringen medför en ökad komplexitet i många mål och ärenden. Dessa verksamheter måste kontinuerligt utvecklas med sikte på kvalitet, kapacitet och tillgänglighet. Diskriminering, mångfald och integration En av grundvalarna för rättsordningen i ett demokratiskt samhälle är principen om allas likhet inför lagen. Att förebygga och förhindra diskriminering och annan negativ särbehandling är en förutsättning för att rättsväsendet skall kunna leva upp till de krav medborgarna har rätt att ställa på de brottsbekämpande, brottsutredande och dömande organen. Detsamma gäller verksamheten inom kriminalvården och de övriga myndigheterna inom rättsväsendet. Verksamheterna inom rättsväsendet skall säkerställa enskildas trygghet som de förutsätter ingripande åtgärder mot enskilda. De svåra och känsliga arbetsuppgifter som myndigheterna och dess anställda ställs inför ställer höga krav på legitimitet och förankring hos alla delar av befolkningen. För att dessa krav skall kunna tillgodoses måste bl.a. andelen anställda med utländsk bakgrund inom rättsväsendet öka. Inom rättsväsendet pågår ett aktivt arbete när det gäller diskriminerings- och mångfaldsfrågorna. Som exempel kan nämnas att regeringen gav , , och i uppdrag att utforma särskilda kompetensstrategier i diskrimineringsfrågor. Strategierna, som redovisades till regeringen , syftar till ett långsiktigt, heltäckande och kontinuerligt arbete med diskrimineringsfrågorna. Som ett led i den kontinuerliga utvecklingen av rättsväsendet och mot bakgrund av de integrationspolitiska mål som har satt upp bör ambitionen höjas ytterligare. Rättsväsendet är därför ett av de politikområden som en interdepartemental arbetsgrupp tillsatt av regeringen nu ser över. Gruppen skall överväga hur genomförandet och uppföljningen av integrationspolitiken kan förtydligas inom ett antal politikområdena i syfte att förbättra integrationspolitikens resultat. Särskilda uppföljningsbara mål för bl.a. rättsväsendet håller också på att utarbetas och skall vara styrande för myndigheternas verksamhet 2005. Dessa mål kommer att presenteras i samband med budgetpropositionen . För att nå de uppsatta målen är det viktigt att de insatser som görs på myndighetsnivå kan följas upp och utvärderas. Särskilda metoder för uppföljning bör därför utvecklas, i första hand på central myndighetsnivå. Utvecklingen av rättsväsendet måste utgå från kunskap. En effektiv och rättssäker verksamhet kräver goda kunskaper om brottslighetens orsaker, omfattning, sammansättning, utveckling och konsekvenser. Den kräver också kunskap om brottspreventiva metoder, brottsutredningsteknik och effekterna av olika sanktioner. Det måste också finnas metoder och system för att bedöma konsekvenserna av reformer och åtgärder på det kriminalpolitiska området och för att analysera och bedöma verksamheterna inom rättsväsendet. Regeringen driver på myndigheternas arbete för att tillgodose kunskapsförsörjningen och ser över strukturerna inom och utom rättsväsendet för forsknings- och utvecklingsverksamhet. Rättsväsendet har ett huvudansvar för de enskildas trygghet mot brott och för att brottmål, tvister och ärenden hanteras säkert, snabbt och billigt. Människor som har utsatts för brott skall få stöd. Den som är misstänkt för brott skall få en rättssäker brottsutredning och en rättvis rättegång. Den som har dömts till ansvar för brott måste underkasta sig den påföljd och de verkställighetsåtgärder som beslutas men har inom ramen för straffet rätt till en human behandling och till insatser som är ägnade att främja den dömdes anpassning till ett hederligt liv. All utveckling och effektivisering av rättsväsendet syftar till att verksamheten skall motsvara dessa högt ställda krav från dem som berörs av verksamheten. Utvecklingsarbetet måste därför bedrivas med stor kraft och styras av rättsäkerhet, humanitet och rationalitet. En förutsättning för att rättsväsendets verksamheter och samarbetet mellan myndigheterna skall fungera väl är en effektiv informationsförsörjning. På regeringens uppdrag har Statskontoret utvärderat systemet för informationsförsörjning inom rättsväsendet. Det råd som inrättats för att utveckla rättsväsendets informationsförsörjning () har tagit fram en strategisk plan för det fortsatta arbetet. Regeringen överväger hur samordningen av informationsförsörjningen kan utvecklas och hur arbetet skall läggas upp. Insatser för att utveckla och stärka rättsväsendet görs även inom politikområdet demokrati. Arbetet med att ta fram och på olika sätt sprida information om mänskliga rättigheter till rättsväsendet fortsätter. Brottslighetens utveckling och sammansättning Att hantera brottsligheten är en stor uppgift för rättsväsendet. Brott orsakar skador och lidande. Det går inte att med säkerhet fastställa hur omfattande brottsligheten i är. anmäldes det sammanlagt omkring 1 250 000 brott till polisen. Alla brott blir dock inte kända för myndigheterna. Störst är den dolda brottsligheten för brott som sällan i direkt form drabbar enskilda, exempelvis narkotikabrott, smugglingsbrott, trafikbrott och ekonomisk brottslighet men det begås också många brott mot person som inte polisanmäls, bl.a. misshandel, sexualbrott och olaga hot. Det egentliga antalet brott 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 och brottsoffer är således fler än kriminalstatistiken indikerar. Genom analyser av statistiken över polisanmälda brott och andra källor finns det dock relativt god kunskap om utvecklingen. Efter att ha ökat kraftigt har den totala brottsnivån därefter planat ut. har det dock skett förändringar i brottslighetens sammansättning. Indikatorer pekar på att vissa typer av brott mot person har ökat, t.ex. misshandel utomhus där offer och gärningsman inte är bekanta respektive våldtäkt. Andra former av brott mot person har av allt att döma inte ökat, t.ex. misshandel av barn. Skadegörelsebrotten förefaller ha ökat . Däremot har den stora kategorin tillgreppsbrott, i huvudsak stölder av olika slag, minskat . Nivån på brottsligheten och upplevelser av trygghet Brottsofferundersökningar visar att tillhör de länder i västvärlden där befolkningen känner sig mest trygg, t.ex. när det gäller att vara ute . I övrigt är brottsutvecklingen i påtagligt lik den i andra västländer. Undersökningar bekräftar t.ex. att brottsligheten i ligger på en genomsnittlig nivå bland länderna i västvärlden. En skillnad är emellertid att andelen lindriga brott, inte minst cykelstölder, är förhållandevis hög i . De lokala variationerna, särskilt mellan stads- och landsbygdsområden, är dock stora, både när det gäller nivån och strukturen på brottsligheten och upplevelsen av trygghet. Sammanfattningsvis förefaller den totala nivån på brottsligheten att ha planat ut . Brottslighetens omfattning och det faktum att många utsätts för brott, gör dock att rättsväsendet och samhället i övrigt även fortsättningsvis står inför en stor och krävande uppgift. Brottsligheten är ojämnt fördelad De som begår brott är till övervägande del män. Både bland gärningsmännen och bland offren finns det oproportionerligt många ungdomar. De flesta som begår brott slutar dock med detta . Men en liten andel av dem utvecklar efter hand en livsstil med betydande inslag av kriminalitet och annat destruktivt beteende. Denna grupp personer, varav många missbrukar narkotika, står för en stor del av den totala brottsligheten. Brottsligheten är inte heller jämnt fördelad över landet. Enkelt uttryckt begås det fler brott 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 per invånare ju större och mer koncentrerad befolkningen på en plats är. Komplexa orsaker till brottsligheten Orsakerna till brottsligheten är många och komplexa. Att de sociala och ekonomiska resurserna är ojämnt fördelade i samhället bidrar till att vissa barn och ungdomar utsätts för större risker än andra att dras in i viss typ av kriminalitet. Vid vissa typer av brottslighet, t.ex. miljöbrott och ekonomisk brottslighet spelar vinningssyfte en större roll. En viktig omständighet är också antalet attraktiva brottsobjekt och tillfällen att begå brott. I och med konsumtionssamhällets utveckling har antalet begärliga och svagt skyddade objekt ökat explosionsartat, parallellt med att förändringarna i de vardagliga levnadsmönstren innebär att den informella sociala kontrollen har tunnats ut. Detta är troligtvis viktiga orsaker till att framför allt tillgreppsbrottsligheten ökade kraftigt . Den kraftigt ökande konsumtionen av alkohol bidrar till att det uppstår fler situationer som kan utvecklas till våldsbrott, såväl i nöjeslivet som i hemmiljön. Intensifierade kontakter över nationsgränserna för inte bara med sig positiva konsekvenser. Brottsligheten anpassas till de nya omständigheterna och blir i vissa delar gränsöverskridande, vilket inte minst gäller den organiserade brottsligheten. Ytterligare en förändring som skapar nya strukturer och förutsättningar för brott är utvecklingen på IT-området, som bl.a. leder till nya former av bedrägerier. Brottsuppklaring, lagföring och fängelsestraff Analyser av kriminalstatistiken och riksomfattande frågeundersökningar tyder på att den totala brottsligheten har planat ut . Vad gäller brottsuppklaringen, dvs. myndigheternas arbete med att åtgärda och klarlägga de brottsanmälningar som kommer in, är bilden mer komplex. Den totala brottsuppklaringen minskade från 1990 till som lägst 1996. Därefter har uppklaringen stigit successivt. I den totala brottsuppklaringen ingår även s.k. tekniskt uppklarade brott som innebär att utredningen av brottet av någon anledning lagts ner, till exempel för att man inte kan styrka att ett brott begåtts, den anmälda gärningen bedöms inte vara brott eller att den misstänkta personen är . Andelen personuppklarade brott, där en person binds till ett brott genom antingen åtal, ut- färdat strafföreläggande eller meddelad åtalsunderlåtelse, minskade något . har nivån legat på . De kategorier av brott där personuppklaringen är lägre än är framför allt de antalsmässigt stora brottskategorierna stöldbrott och skadegörelse, där det sällan finns någon misstänkt gärningsman. Trafiknarkotika- och våldsbrott är exempel på brottskategorier där personuppklaringen är högre än . Antalet personer som befunnits skyldiga till brott minskade kraftigt . An- talet åtalsunderlåtelser är relativt oförändrat, medan antalet strafförelägganden har halverats. Dessutom är det färre personer som döms. På- följder som har blivit vanligare är bl.a. rättspsykiatrisk vård och överlämnande till annan vård. För skyddstillsyn är nivån oförändrad. En påföljd som blivit mindre vanlig är böter. har nya påföljdskombinationer tillkommit, t.ex. villkorlig dom med samhällstjänst. Detta har bidragit till att antalet dömda till fängelse som intagits i anstalt minskat , från cirka 15 1990 till cirka 10 2003. har det dock skett en relativt kraftig ökning. Trots minskningen av antalet fängelsedömda har inte det genomsnittliga antalet intagna i anstalter minskat . var medelbeläggningen ca 3 600 och 2003 var den ca 4 500, även om nivån varierat påtagligt . Förklaringen till att det minskade antalet fängelsedömda inte lett till en lägre medelbeläggning kan bl.a. vara de successiva förändringarna i riktning mot senarelagd villkorlig frigivning samt att det dömts ut allt fler långa fängelsestraff. Kriminalpolitiken kräver samverkan, effektivt resursutnyttjande och kunskap Kriminalpolitiken är en del av den allmänna välfärdspolitiken som syftar till trygghet, rättvis fördelning och solidaritet mellan människorna. Rättsväsendet har huvudansvaret för att genomföra kriminalpolitiken. Brottsligheten berör emellertid alla samhällssektorer och brottslighetens utveckling styrs av faktorer som till största delen ligger utanför rättsväsendets område. Kunskaperna om brottsligheten och om effekterna av olika generella eller individinriktade åtgärder behöver utvecklas. Det krävs också att kunskaperna förmedlas till och används av myndigheterna i deras praktiska verksamhet. Därför är följande omständigheter viktiga för en framgångsrik kriminalpolitik. För det första krävs ett nära, långsiktigt och dynamiskt samarbete mellan de aktörer som berörs av eller kan påverka brottsligheten. Strukturer och regelverk skall utformas på ett sätt som säkerställer att berörda aktörer samverkar i fråga om åtgärder av kriminalpolitisk betydelse. Ex- empel på områden som har strategisk betydelse för kriminalpolitiken och som berör myndigheter i olika samhällssektorer är missbruket av alkohol och narkotika, ekobrottsligheten och den fysiska samhällsplaneringen. För det andra skall alla samhällets åtgärder för att förebygga och beivra brott baseras på bästa möjliga kunskaper om brottslighetens omfattning och variationer liksom om effekterna av olika åtgärder och andra förändringar. Det innebär bl.a. att myndigheterna fortlöpande måste följa upp och analysera sin verksamhet och förbättra den genom att anpassa den till nya kunskaper. Statistikverktyg och värderingsmetoder skall utformas och introduceras så att all personal kan bli delaktig i och bidra till verksamhetsutvecklingen. För det tredje är det av största vikt att resursanvändningen blir så effektiv som möjligt. Betydande delar av den kriminalpolitiska verksamheten är kostnadskrävande. Den är personal- och teknikintensiv samt kräver ofta specialutformade lokaler med hög säkerhetsnivå. Kampen mot brottsligheten förs på bred front och berör många politikområden. Inte minst arbetet för att förebygga brott och ge brottsoffer stöd bedrivs till stor del av aktörer utanför rättsväsendet. Rättsväsendet har emellertid ett särskilt ansvar i kriminalpolitiken.