prop · GT0360 · 2005-12-29 00:00:00 — ningens förslag om att det statliga stödet bör reformeras i syfte att underlätta långsiktighet i frivilligorganisationernas arbete. organisationer och framhåller att kortsiktigheten i medelstilldelningen är en begränsande faktor i frivilligorganisationernas långsiktiga planering och att en långsiktig finansiering är av största vikt för organisationernas möjlighet att arbeta effektivt. hivpositiva (RFHP), () och () betonar vikten av att ge frivilligorganisationerna bidrag för det egna arbetet med utveckling Ett par frivilligorganisationer, bl.a. RFSL, välkomnar utredningens förslag om att organisations- och verksamhetsstöd även bör kunna utgå Ett stort antal kommuner och landsting anser att kommuner och landsting även i fortsättningen bör ha ansvaret för att fördela de statliga bidragen till frivilligorganisationer på regional och lokal nivå. att frivilligorganisationernas insatser sker i ett regionalt sammanhang och kompletterar den offentliga sektorns verksamhet. modell där riksorganisationerna skall fördela bidrag till sina lokal- RFSL framhåller att det är olyckligt att generellt stöd till organisatio- ner som är inriktade på situationen för homosexuella, bisexuella och transpersoner (HBT-personer) i samhället tas ur aidsanslaget. RFSL beto- nar att utredningens överväganden inte får innebära att stödet till organisationer som arbetar för HBT-personer upphör. Skälen för regeringen bedömning regeringens första åtgärdsprogram presenterades (prop. 1985/86:13) har frivilligorganisationernas särskilda förutsättningar beto- nats och deras insatser inom hiv/aids-området uppmärksammats. Lika- ledes har regeringen tydligt uttryckt att bidrag skall utgå till frivilligorganisationer såväl för deras medverkan i informationsarbetet som för den psykosociala stödverksamheten. Som framgår av utredning- ens betänkande utgår såväl organisationsstöd som projektbidrag till fri- villigorganisationerna på nationell nivå. Gränsdragningen mellan de olika bidragsformerna är emellertid inte alltid tydlig. Kortsiktigheten i ansökningsförfarande och medelstilldelning är, som flera frivilligorgani- sationer framfört, en begränsande faktor i organisationernas långsiktiga planering av verksamheten. När det gäller stödet till frivilligorganisationer verksamma på riksnivå ansåg utredningen att ett generellt organisations- och verksamhetsstöd bör kunna utgå för den permanenta verksamheten samt att organisatio- nerna därtill bör kunna ansöka om särskilda projektstöd för tidsbegrän- sade och riktade insatser. På detta sätt undviker man att organisationernas ordinarie verksamhet klassificeras som projekt. Utredningen ansåg även att man vid ansökan och i tilldelningen av medel bör arbeta med en längre planeringshorisont även om medelstilldelningen sker årsvis. Detta kan enligt utredningen åstadkommas genom att organisations- och verk- samhetsbidrag i princip söks och beviljas i taget med reserva- tion för att bidragssystemet förändras eller den statliga medelstilldel- ningen till myndigheten drastiskt minskar. Den formella medelstilldel- ningen sker därefter årsvis men utan att särskild ansökan behöver göras . Projektstöd bör dessutom enligt utredningen kunna utgå till såväl frivilligorganisationer på lokal och regional som kommuner och landsting för preventivt arbete på nationell nivå eller av nationell rele- vans. När det gäller frivilligorganisationernas lokala arbete, ansåg utred- ningen att stöd i första hand bör utgå till sådana projekt som bedrivs i samarbete med kommun eller landsting. Ekonomiskt bidrag till frivilligorganisationer på riksnivå En översyn av den statliga bidragsgivningen till ideella organisationer har på regeringens initiativ inletts . fick Stats- kontoret i uppdrag av regeringen att göra en översyn av den statliga bidragsgivningen till ideella organisationer. I rapporten till ideella organisationer (2004:17) redovisar verket en kartläggning av den statliga och kommunala bidragsgivningen med fokus på den statliga bidragsgiv- ningen. I rapporten har verket studerat fem typer av bidragsformer: orga- nisationsbidrag (generellt bidrag till en organisation), verksamhetsbidrag (för utpekade verksamheter), projektbidrag (för tidsbegränsade verksam- heter), uppdragsersättning (ersättning för verksamhet enligt avtal) och Prop. 2005/06:60 anläggningsbidrag (för lokaler). I rapporten konstateras att resultatstyrningens utformning varierar mellan olika bidrag och verksamhetsformer. På ett övergripande plan är dock statens styrning av de stora bidragen relativt enhetlig, oavsett bidragsform. Övergripande mål ställs upp och resultat skall i de flesta fall bedömas för bidragen, oavsett bidragsform. Styrningen av organisations- bidrag skiljer sig från den för verksamhetsbidrag och projektbidrag med avseende på detaljerade mål och projektbidrag med avseende på detalje- rade mål, prioriteringar och återrapporteringskrav. Verket konstaterar att det sammantaget finns behov av att staten utvecklar synen på och för- hållningssättet till de ideella organisationerna. En sådan översyn behövs för att staten, på ett konsekvent sätt, skall kunna ta ställning till om bidraget skall ges, vilken bidragsform som bör användas samt vilka vill- kor som bör knytas till bidraget. Statskontoret konstaterar i rapporten att bidragsgivningen i större ut- sträckning bör grundas på riksdagsbeslut och regleras i lag. Den närmare styrningen av bidragen sker ofta i regleringsbrev till de beviljande myndigheterna. Enligt statskontoret skulle långsiktighet och tillgänglig- het för mottagande organisationer gynnas av att bidragen i större ut- sträckning reglerades i förordningar. Statskontoret konstaterar vidare att utgångspunkten för bidraget bör vara motivet för bidraget. Detta bör sedan ligga till grund för vilken styrning från statens sida som är lämplig. Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utre- dare med uppdrag att utreda den nuvarande statliga folkrörelsepolitiken och lämna förslag om den framtida folkrörelsepolitikens inriktning, om- fattning och utformning (dir. 2005:117). I uppdraget ingår bl.a. att utreda och föreslå lämpliga åtgärder rörande bidragsgivning och annan finansie- ring av folkrörelsernas och det övriga föreningslivets verksamhet. Med utgångspunkt i Statskontorets redovisning skall utredaren även överväga om det finns behov av gemensamma principer för den statliga bidrags- givningen till folkrörelserna och det övriga föreningslivet, t.ex. avseende om bidrag skall ges, vilken bidragsform som bör användas och vilka vill- kor som skall knytas till bidraget. Dessutom skall utredaren beakta Statskontorets övriga förslag och rekommendationer och föreslå lämpliga åtgärder på området. Särskilt bör behovet av generella principer för att effektivisera uppföljningen och utvärderingen av bidragsgivningen beaktas. Utredaren skall redovisa uppdraget . Inom ramen för insatserna mot hiv/aids utgår, som framgår av Hiv/aids-utredningens betänkande, såväl organisationsstöd som projekt- bidrag till frivilligorganisationerna på nationell nivå. Gränsdragningen mellan de olika bidragsformerna är inte alltid tydlig. Enligt regeringens uppfattning bör utgångspunkten för bidraget vara motivet för bidraget. Det är därför viktigt att bidragsformerna är anpassade till innehållet i de verksamheter som skall stödjas. Det är olämpligt att organisationers ordinarie verksamhet benämns projekt. I stället anser regeringen, i likhet med utredningen, att medel bör kunna utgå i form av ett generellt organi- sationsbidrag eller till ett verksamhetsbidrag för utpekade verksamheter. Därutöver bör särskilda tidsbegränsade satsningar stöttas med projekt- bidrag. När det gäller organisations- och verksamhetsbidrag till frivilligorgani- sationer verksamma på riksnivå så anser regeringen att det finns skäl att åstadkomma en tydligare styrning av det statliga bidraget till de ideella organisationerna som bedriver verksamhet inriktad mot hivinfektion eller andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar. finns det två system för bidragsgivning till frivilligorganisationer inom närlig- gande områden organisationer inom det sociala området och handi- kapporganisationer. I bägge dessa fall finns det en förordning som grund för bidragsgivningen. En sådan ordning skulle enligt regeringens upp- fattning ge bättre långsiktighet och tillgänglighet för organisationer inriktade mot hivinfektion eller andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar. Förordningen (1998:1814) om statsbidrag till vissa organisationer på det sociala området innehåller bestämmelser om syftet med bidraget, för- utsättningar för statsbidrag, formen för statsbidraget, beslutande myndig- het, villkor och redovisning, m.m. Enligt regeringens bedömning är dessa bestämmelser i stort tillämpliga även för det statsbidrag som bör komma i fråga för hivinfektion eller andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar. Regeringen har övervägt möjligheten att föra in statsbidraget till organisationer på hivområdet i förordningen om statsbidrag till vissa organisationer på det sociala området. Emellertid finns det en rad skill- nader mellan bidraget till ideella organisationer på det sociala området och de organisationer som bedriver verksamhet inriktad mot hivinfektion eller andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar. En sådan är att hivproblematiken är koncentrerad till storstadsregionerna. Det är därför inte rimligt att ställa krav på att en riksorganisation skall ha verksamhet i minst tio län. Vidare bör det inte heller ställas krav på att organisationen huvudsakligen skall bedriva förebyggande verksamhet. Ett sådant krav skulle innebära att de flesta av de organisationer som erhåller bidrag inte skulle kunna komma i fråga. Förutsättningarna att bedriva förebyggande och stödjande verksamhet är även betydligt bättre om organisationen även har andra kanaler till målgruppen för sin verksamhet. Enligt regeringens bedömning behövs därför en särskild förordning om statsbidrag till vissa organisationer med verksamhet inriktad mot hivinfektion eller andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar. Administration av statligt bidrag till frivilligorganisationer på riksnivå Utredningen föreslog att det ekonomiska bidraget till frivilligorganisa- tionerna på riksnivå skulle administreras av . Fördelen med den föreslagna ordningen var enligt utredningen att man skulle kunna hålla samman administrationen av det ekonomiska bidraget till frivilligorganisationer med genomförandet av det långsiktiga före- byggande arbetet och med Statens folkhälsoinstituts övriga uppdrag inom området sex och samlevnad och de fördjupade uppdrag som kunskaps- centrum som institutet skulle få. De överväganden som regeringen redo- visar i avsnitt 10.1 beträffande ansvarsfördelningen mellan de berörda statliga myndigheterna innebär dock att Statens folkhälsoinstituts roll inom området renodlas till att vara ett samt att stå för den sektorsövergripande uppföljningen av folkhälsopolitiken. finns inte den nära koppling till administrationen av det statliga bidraget till frivilligorganisationer som utredningen framhöll som grund för sitt ställningstagande. I propositionen roll och uppgifter (prop. 2000/01:99) konstaterade regeringen att det bör övervägas att administ- rationen av de organisationsstöd som admini- strerar bör föras över till . Tills vidare ansåg dock rege- ringen att de ifrågavarande organisationsstöden borde administreras av . I propositionen konstaterade regeringen att uppgiften att fördela organisationsstöd inte faller inom någon av institu- tets föreslagna huvuduppgifter. Det finns dock ett flertal organisationer som arbetar inom det hälsofrämjande området och som får stöd av insti- tutet. Det bör enligt regeringen övervägas om inte detta stöd kan admini- streras av någon annan instans. Det bör enligt vad som konstateras i pro- positionen även övervägas om hanteringen av organisationsstöd inom folkhälsoområdet bör formaliseras. Institutet skall dock kunna fördela projektmedel till organisationer i samband med regeringsuppdrag att samordna nationella insatser. De organisatoriska överväganden som regeringen redovisar i avsnitt 10.1 innebär bl.a. att en samordnande funktion inrättas inom Social- styrelsen. Vid finns en stor erfarenhet av fördelning av medel till såväl kommuner och landsting som enskilda. Dessutom finns, i form av sekretariatet för frivilligt arbete (SoFri), en enhet med ett väl utvecklat system för fördelning av medel till olika frivilligorganisationer. administrerar stöd som regleras i förordningen (1998:1814) om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala om- rådet. Regeringen har även gjort bedömningen att en likartad förordning bör vara styrande för det organisations- och verksamhetsbidrag som fort- sättningsvis bör utgå till frivilligorganisationer med verksamhet inriktad mot hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjuk- domar. Regeringen har redogjort för ett par skillnader mellan det ekono- miska bidrag som bör kunna utgå inom det hivförebyggande ala området som administrerar. Det gäller bl.a. att det inom det hivförebyggande området inte är motiverat att ställa krav på att en riksorganisation skall bedriva verksamhet inom minst 10 län. Regeringen bedömer dock att det, trots dessa skillnader, finns stora lik- heter med de uppgifter som har i fråga om att fördela ekonomiska bidrag till organisationer på det sociala området och att det därmed finns betydande effektiviseringsvinster att göra. Vidare innebär en sådan lösning att stödet till frivilligorganisationer på riksnivå kan kopplas nära till den samordnande funktionen vid . Mot denna bakgrund anser regeringen att det ekonomiska bidraget till frivilligorganisationerna på riksnivå bör administreras av . Ekonomiskt bidrag till frivilligorganisationer i övrigt Utredningen föreslog att stöd till vissa frivilligorganisationers lokala arbete även bör kunna utgå i form av organisations- eller verksamhets- bidrag om det rör verksamhet av mer permanent karaktär. Under remiss- behandlingen har en del frivilligorganisationer, bl.a. , uttryckt stöd för detta förslag. instanser har emellertid framhållit att utredningen är oklar beträffande vilka principer som skall gälla för frivilligorganisationer på regional och lokal nivå. Flera kommuner och landsting har även framhållit att det ekonomiska bidraget till frivilligorganisationer på lokal eller regional nivå bör fördelas av eller i samråd med kommun eller landsting. Utredningen ansåg även att projektstöd bör kunna utgå till såväl frivil- ligorganisationer som kommuner och landsting för preventivt arbete på nationell nivå eller av nationell relevans. Det senare kan t.ex. innebära att resultatet av ett projekt eller en studie kan nyttjas på nationell nivå. När det gäller frivilligorganisationernas lokala arbete, ansåg utredningen att stöd i första hand skall utgå till sådana projekt som bedrivs i samarbete med kommun eller landsting. Enligt regeringen är det rimligt att i detta avseende utgå ifrån att fri- villigorganisationer på lokal och regional nivå bedriver sin verksamhet i ett lokalt och regionalt sammanhang. Mot den bakgrunden anser rege- ringen att frågan om ekonomiskt bidrag till frivilligorganisationer på lokal och regional nivå bör hanteras enligt samma ordning som stödet till den verksamhet som kommuner och landsting bedriver. Följaktligen anser regeringen att frågan bör hanteras inom ramen för överenskommel- sen mellan staten och kommuner och landsting (se avsnitt 10.2 och 10.3). Frågan om projektstöd till frivilligorganisationer på riksnivå bör hanteras av samordningsfunktionen vid . Statligt bidrag till frivilligorganisationer med verksamhet riktad till homosexuella, bisexuella och transpersoner En särskild fråga rör det begränsade statliga bidraget till frivilligorgani- sationer med verksamhet riktad till situationen för homosexuella, bisexu- ella och transpersoner i samhället som betalats ut av . Detta bidrag har tillkommit mot bakgrund av att hivinfektion är överrepresenterad bland män som har sex med män. Det eknomiska bidraget till homo- och bisexuellas samt transpersoners organisationer (HBT-organisationer) ökades kraftigt då tillfördes anslaget. Utredningen föreslog att det generella stödet till HBT-organisationer fortsättningsvis inte bör belasta aidsanslaget. Detta stöd är inte knutet till insatser mot hivinfektion och sexuellt överförbara sjukdomar och utred- ningen ansåg att det skulle stå i strid med intentionerna för aidsanslaget att utnyttja det för detta ändamål. I stället ansåg utredningen att allmänt stöd till dessa organisationer är motiverat utifrån andra aspekter, t.ex. för attitydförändrande och intressepolitiskt arbete, och därför borde finansie- ras med andra medel. Vid remissbehandlingen har framhållit att det är olyckligt att generellt stöd till HBT-organisationer tas ur aidsanslaget. En sådan ordning innebär dels att organisationer som inte sysslar med hivprevention får stöd från aidsanslaget, dels att HBT-verksamhet förknippas med hiv/aids. Den situation med bl.a. psykisk ohälsa och diskriminering som präglar homo- och bisexuellas samt transpersoners vardag medför enligt regeringens uppfattning att den verksamhet som HBT-organisationer bedriver bör vara inriktad mot att på ett bredare plan stärka dessa grup- pers ställning i samhället. Det är angeläget att de medel som avsatts av statsbudgeten som ekonomiskt stöd till dessa organisationer utgår från Prop. 2005/06:60 hela det spektrum av frågor som präglar dessa gruppers situation i sam- Mot denna bakgrund har frågan om att föra över dessa medel till en annan del av statsbudgeten än politikområdet Folkhälsopolitik aktuali- serats. Det finns dock inte något annat politikområde där stödet till HBT-organisationer har en given plats och inte heller någon annan myndighet som kan ta över stödet. I samband med att (N 2002:06) förslag behandlas skall rege- ringen hitta en lösning på denna fråga och återkomma med förslag på hur det ekonomiska stödet till HBT-organisationer bör utformas för att på ett bättre sätt återspegla regeringens ambitioner inom området. Det föreligger betydande svårigheter att göra samhällsekonomiska beräkningar av insatser för att förebygga smittspridning, bl.a. med hän- syn till att det föreligger stora brister i det empiriska underlaget. Olika försök att har gjorts att uppskatta kostnaderna men dessa skattningar får anses vara mycket osäkra. Regeringen har tagit upp och behandlat dessa problem i propositionen Ny smittskyddslag m.m. (prop. 2003/04:30) och konstaterat att ett arbete för att utveckla metoder och rutiner för en natio- nell uppföljning och utvärdering bör inledas. Regeringens förslag syftar till ett mer effektivt smittskyddsarbete, vil- ket i sig är ägnat att leda till långsiktiga besparingar i samhällets kostna- der för smittsamma sjukdomar. De smittsamma sjukdomarna medför stora kostnader vid sidan av kostnaderna för smittskyddet, såsom kostna- der för vård och behandling, sjukskrivning och produktionsbortfall. Åt- gärder som begränsar spridningen av dessa sjukdomar kan ge betydande samhällsekonomiska vinster. Regeringen bedömer att förslagen sammantaget inte medför någon ökning av de offentliga utgifterna. De strategiska satsningar på insatser för att förebygga och minska konsekvenserna av hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar som regeringen föreslår ryms inom den ram om som regeringen föreslagit i budgetpropositionen för och innebär alltså, om god- känner regeringens förslag, inga kostnadsökningar för staten. Tvärtom innebär den föreslagna modellen med ett samlat anslag som kontinuerligt följs upp, och där behovet av särskilda statliga satsningar ställs emot samhällets samlade insats, en förbättrad framtida styrning av området. Storleken på de statliga insatserna kan därmed lättare anpassas till reella behov och konsekvenser av förändringar i budgeterade anslag kan lättare överblickas. Som framgått av propositionens bedömningar anser regeringen att det statliga stödet för insatser mot hiv/aids och i tillämpliga delar mot andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar skall användas som en strategisk resurs i ett brett preventivt arbete. Huvuddelen av medlen skall fördelas till aktörer för direkt genomförande av åtgärder. I avsnitt 10.3 redovisar regeringen sina allmänna överväganden rörande själva fördelningen av medlen, men lägger inga mer preciserade förslag beträffande hur medlen skall fördelas. Regeringen anser att för- delningen av merparten av de statliga medlen bör ske i form av en över- enskommelse mellan staten och kommuner och landsting. En mindre del av medlen kommer att disponeras av den samordnings- funktion som skall inrättas vid . Denna har själv att vär- dera hur dessa skall fördelas, dels utifrån den nationella planeringen, dels utifrån de förslag på insatser och projekt som man på egen hand har att ta ställning till i anslagsfördelningen. För att åstadkomma största möjliga slagkraft och effektivitet i de stat- liga satsningarna krävs dock, enligt regeringens uppfattning, ett bättre fundament i form av resurser för planering, kunskapsgenerering och upp- följning på nationell nivå. I första hand bör , Social- styrelsen och ha tillräckliga basresurser för de uppgifter som bör vila på dessa myndigheter. Regeringen gör i propositionen allmänna överväganden beträffande de statliga medel som utgår till stöd för insatser för att förebygga hivinfek- tion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar under ut- giftsområde 9. Huvuddelen av detta anslag bör, liksom fallet är , användas till stöd till strategiska satsningar regionalt och lokalt och således utgå i form av stöd till kommuner, landsting och frivilligorgani- sationer. En mindre del av det samlade anslaget bör även i fortsättningen avsättas till planering och uppföljning, kunskapsgenerering på nationell nivå samt till uppföljning och utvärdering av enskilda projekt. Rege- ringen anser också att vissa informationsinsatser bör belasta det statliga aidsanslaget. Den utveckling av de statliga myndigheternas verksamhet som rege- ringen anser vara nödvändig sker från de anslag som regeringen fastslagit i budgetpropositionen för . bör dock kunna dispo- nera av anslagsmedlen för uppföljning och utvärdering av de enskilda insatserna som finansieras av hiv/aids-medlen, antingen i form av egen personal eller genom att tjänsterna köps in externt. Regeringen förutsätter också att viktiga utvecklingssatsningar vid och kommer att stödjas av de statliga hiv/aids-medlen inom ramen för det anslag som disponeras av samordningsfunktionen vid respektive fördelas enligt överenskommelsen mellan staten och kommuner och landsting. För landsting och kommuner i storstadsområdena innebär förslaget en förändring i och med att inga schablonbidrag längre föreslås utgå. Några garantier för att storstadsområdena erhåller de som utgår i direktstöd kommer alltså inte att finnas. I stället kommer de statliga stöden att fördelas genom en överenskommelse mellan staten och kommuner och landsting. Regeringen gör dock den bedömningen att huvuddelen av det statliga stödet kommer att utgå till satsningar som helt eller till stor del berör storstadsområdena. Regeringen pekar särskilt på behovet av att stödet både geografiskt och ämnesmässigt riktas mot områden där de stora problemen finns. Stor- städerna, och då särskilt , bedriver också omfattande aktiviteter inom många fält och stöd kan även komma att utgå till verk- samheter av mer permanent natur. Även för övriga kommuner och landsting kommer de statliga stöden att fördelas genom överenskommelsen mellan staten och kom- muner och landsting. De överväganden som görs i propositionen medför Prop. 2005/06:60 dock inga omedelbara förändringar för kommuner och landsting utanför storstadsregionerna.