prop · GS03109 · 2005-04-20 00:00:00 — Mäns våld mot kvinnor bedöms ha ökat. har ratificerat FN:s konvention om avskaffande av diskriminering av kvinnor (CEDAW). Ett förslag till jämställdhetslag har lagts fram i parlamentet. Utvecklingen i landet hämmas allvarligt av den olösta konflikten med utbrytarrepubliken . Konflikten destabiliserar, urholkar för- troendet och skadar både näringslivsklimatet och den statliga ekonomin. 2004/05:109 Smuggling och andra illegala aktiviteter äger rum över Transnistriens Det nyliga regimskiftet i , liksom ökade intresse för situationen i det östra grannlandet och EU:s uttalade ambition att stärka sitt engagemang, bl.a. genom att tillsätta en särskild representant för , kan bidra till en lösning av konflikten. Förutsättningar för ett effektivt utvecklingssamarbete Regeringen i betraktar fattigdomsbekämpningen som sin största utmaning. Den antog en strategi för ekonomisk till- växt och fattigdomsbekämpning med tre huvudsyften att upprätthålla den ekonomiska tillväxten, att stärka den mänskliga utvecklingen samt att stärka det sociala skyddsnätet och den allmänna delaktigheten. , som stödjer strategin, påtalar emellertid att struktur- reformerna går långsamt, att regeringen har ökat sina ingripanden i näringslivet och att den statsfinansiella situationen på medellång sikt framstår som ohållbar. Sida har tillsammans med andra givare studerat utvecklingen av fattigdomen i . Den ekonomiska tillväxten har resulterat i en viss förbättring hos de viktigaste fattigdomsindikatorerna, men den ojämna inkomstfördelningen fortsätter att vara ett allvarligt problem. Den framtida utvecklingen är beroende av fortsatt samhällsekonomisk stabili- tet, av ett omfattande ekonomiskt reformarbete och av att fattigdoms- fokus allmänt skärps på politik- och programnivå. Till de nämnda perspektiven bör även läggas EU-perspektivet. Den moldaviska regeringen prioriterar, som nämnts, ett närmande till EU. Ett närmande till EU innebär också en omvandling av samhället av stor relevans för fattigdomen och för andra utvecklingsparametrar i landet. Att främja relationer till EU och är medlem i och i för sydöstra . Landets regering prioriterar således också ett närmande till EU. Emellertid har utvecklingen på MR-området och behandlingen av privata aktörer i näringslivet i väckt uppmärksamhet inom EU. har nära följt utvecklingen i landet efter språkstriderna 2002. Den moldaviska regeringen har försökt förbättra rela- tionerna till EU. Vidare söker den fortsatt stabilitetspaktsfinansiering, ett frihandelsavtal med länderna på och ett ökat stöd från EU för sin Transnistrienlinje. En moldavisk EU-strategi presenterades för Europe- iska kommissionen , bl.a. innehållande förslag om ett stabiliserings- och associeringsavtal. Inom ramen för ENP har en handlingsplan för producerats, som planeringen för det nya grannlandsinstrumentet pågår. Det nuvarande samarbetet med Europeiska kommissionen, som är den största biståndsgivaren till , omfattade ca 40 MEUR via Tacis, till livsmedels- Skr. 2004/05:109 stöd och genom olika regionala program. EU-närmande bör utgöra ramen för det internationella utvecklingssamarbetet med landet. Ett övergripande EU-närmande har visat sig kunna få effekter på bredden i samhället, såväl på institutionella och legala plan som i form av metoder, tekniker, attityder och kunskaper på mikronivå, t.ex. företag och enskilda personer. Även om det således inte pågår en formell EU-integration, finns det ett EU-närmande med positiv potential för det moldaviska samhället. Det framstår som önskvärt att också det svenska utvecklingssamarbetet bidrar i den riktningen. För det framtida svenska utvecklingssamarbetet erbjuder den nu planerade uppsättningen instrument för EU:s samarbete med goda möjligheter till samordning och samverkan. håller en beredskap för ett sådant samarbete, som också bör ge utrymme för svenska intressen på skilda områden. En ökning av samarbetet med kommissionen har påbörjats . Förutom UNDP är ett flertal FN-organ representerade i , bl.a. UNFPA, WHO, , , och . Till FN- gruppens arbetsområden hör bl.a. god samhällsstyrning, investerings- främjande, hiv/aids, flyktingfrågor, handikapp, barn på institution, mödra- och barnavård, mänskliga rättigheter, konst och kultur. , , har en mission i , som bl.a. skall bistå vid tillbakadragandet av rysk militär materiel och ammunition från Transnistrien. har bidragit till den frivilligfond som står till OSSE-missionens förfogande för denna verksamhet. Missionen arbetar även med frågor som rör mänskliga rättigheter och demokratisk utveckling. Kampen mot människohandel har prioriterats. Därtill har missionen givit regeringen råd om utformningen av landets språklagstiftning. lämnar projektlån och strukturanpassningslån. hade betalat ut totalt till . Stora lån tagna men med begränsade utvecklingsresultat betalas nu tillbaka. IFC har bidragit med drygt till den privata sektorn. ger huvudsakligen stöd och lån till privata företag och banker. IMF har godkänt lån om totalt till vid fyra tillfällen. Eftersom IMF:s krav inte uppfyllts, har de fortsatta ut- betalningarna upprepade gånger skjutits upp. Programmet avbröts 2003. Ett nytt program kommer inte att aktualiseras innan byggt upp en större trovärdighet på det ekonomiska reformarbetsområdet. Den största bilaterala givaren är med en årlig budget om 20 à . Av EU:s medlemsstater är den största givaren och den näst största. Bland övriga bilaterala givare återfinns och . Det svenska samarbetets inriktning och former Regeringen har antagit en landstrategi för utvecklingssamarbetet med för . Enligt landstrategin skall insatserna inriktas på områden, där det finns en moldavisk reformvilja och en förmåga att genomföra förändringar. Utformningen och bedömningen av stödet bör utgå ifrån hur det påverkar förutsättningarna för att bekämpa fattigdomen i landet. Insatserna skall främja fattiga människors deltagande i och möjligheter att påverka reformprocessen i och skall i lämplig utsträckning ske i samstämmighet med fattigdomsstrategi. Ett jämställdhetsperspektiv och målet om en hållbar utveckling bör integreras i alla delar av samarbetet. Vissa frågor skall särskilt beaktas i utformningen och genomförandet av insatser problem relaterade till migrationen, integrationen av Transnistrien, förebyggande av korruption samt närmande till europeiska samarbetsstrukturer och värdegemenskaper, bland annat genom att EU:s grannskapspolitik stöds. Utbytet inom utbildning och forskning bör breddas. Till de särskilt angelägna samarbetsområdena hör en god samhälls- styrning. Dialogen med landets beslutsfattare kring demokratins krav, omvärldens förväntningar och de möjligheter till en positiv utveckling, som i många stycken ännu är okända i landet, bör fördjupas. Det stora svenska biståndet och profil bör kunna skapa förutsättningar för en sådan dialog med landets ledning om utvecklingspolitiska val och prioriteringar. Om den politiska inriktningen ändras, kan stödja administrativa reformer på central, regional och lokal nivå. Vidare har den samhällsekonomiska politiken en avgörande betydelse för den fortsatta ekonomiska utvecklingen och därmed också för möjligheten till fattigdomsbekämpande insatser. Svenska insatser till stöd för en långsiktigt hållbar ekonomisk politik och ett aktivt ekonomiskt reformarbete är högt prioriterade. En nyckel till ekonomisk utveckling och fattigdomsbekämpning är investerings- och företagarfrämjande åtgärder. stödjer också utvecklingen av förvaltningskapacitet, skuldförhandlings- förmåga och civila samhälle. Mot bakgrund av den pågående ned- rustningen av sociala tjänster framstår utbildningssektorn och det sociala området som viktiga för återhämtningen av en acceptabel mänsklig utveckling. Särskilt angeläget är att bidra till mer effektiva system för vård, habilitering och rehabilitering av barn och ungdom. Fattigdomen är drivkraften bakom människohandeln från . Därutöver bör också den växande organiserade brottslighet i landet uppmärksammas, den brottslighet som bl.a. baserar sin verksamhet på människohandel och som med hjälp av korruption håller undan försöken att bekämpa den. Biståndsfinansierade insatser i samverkan med polis och sociala myndigheter från olika länder i samarbete kan lämna ett aktivt bidrag till bekämpningen av denna flerfacetterade brottslighet. Vidare skall särskilda sysselsättnings- och utbildningsinsatser riktade till kvinnor kunna övervägas. Det bör också finnas en öppenhet för fördjupade säkerhetsfrämjande insatser. Sådana insatser bör främst göras inom EU:s, och Merparten av det svenska landprogrammet genomförs av svenska Skr. 2004/05:109 parter under ansvar av Sida och . I vissa fall kan effektivitetshänsyn tala för att öka användningen av multilaterala kanaler, inte minst vad gäller samordning och informationsutbyte. utgör EU-närmandeperspektivet i samarbetet med ett argument för en förstärkt bilateral linje. Regeringens landstrategi anger att omfattningen av utvecklingssam- arbetet skall kunna öka till ett årligt belopp om mellan 70 och . Det finns inget datum för ett framtida EU- medlemskap att beakta i planeringen. Det är rimligt att anlägga ett tidsperspektiv för det fortsatta svenska bilaterala utvecklingssamarbetet med om . omvandlingsprocessen är disparat och långsam, regionen uppvisar utvecklingstendenser i asiatisk riktning, regionen saknar EU-medlemskapsperspektiv, utvecklingssamarbetet behöver inte ha en EU-inriktning, utvecklingssamarbetet bör ha en direkt fattigdomsbekämpning, utvecklingssamarbetet bör bidra till ökad jämställdhet, utvecklingssamarbetet bör bygga på långsiktiga engagemang, utvecklingssamarbetet kan kanaliseras multilateralt. De fem forna i , , , och skiljer sig alltmer åt. Existensen av en centralasiatisk region i termer av gemensam politik, ekonomi eller säkerhet är ifrågasatt. Regionens nuvarande gränser sammanfaller mer med tidigare ryska administrativa indelningar än med regionens egna ekonomiska, kulturella och politiska interna och externa samband. Regionen kännetecknas av svaga statsbildningar och av stora ekono- miska och sociala svårigheter. Företeelserna är nära sammankopplade. hade ingen självständig stat, rike eller emirat funnits med namn eller gränser liknande de, som de nuvarande fem självständiga staterna har. var detta ett försumbart problem, men sedan självständigheten har det blivit större. Staternas avsaknad av historisk legitimitet i kombination med avsaknaden av vitala statliga institutioner vid självständigheten föranledde tidigt ländernas ledningar att betona de egna staternas suveränitet, medan intresset för ett reellt regionalt samarbete, som ofta uppfattades som svårförenligt med den nyvunna suveräniteten, var begränsat. Länderna i tog emot omfattan- de samhällsinvesteringar på olika områden, inte minst utbildning. tilldelades de inom den sovjetiska planekonomin rollen att producera råvaror och bomull, medan deras övriga jordbruksproduktion drogs ned. Flera av dem blev därmed oförmögna att försörja sig själva med livsmedel och i stället beroende av andra delar av för sitt uppehälle. Den storskaliga bomullsproduktionen förorsakade också allvarliga miljöproblem, inte minst Aralsjökatastrofen. Den industriella produktionen led av höga kostnader och låg kvalitet. Råvaruproduktionen brast i kostnadseffektivitet. Förutsättningar för ett effektivt utvecklingssamarbete Skr. Demokratiutvecklingen i efter kännetecknades i de 1991 existerande självständiga staterna inledningsvis av reformer, som emellertid sedermera alltmer har trängts undan av auktoritära tendenser. I och förbjöds tidigt politisk opposition. I pågick ett inbördeskrig, som i praktiken omöjliggjorde demokratiseringen. I och ägde delvis en liberalisering av det politiska systemet rum. Oppositionspartier tilläts fungera, relativt fria parlaments- val hölls och ett civilt samhälle började växa fram. Särskilt omnämndes som en demokratisk enklav i . synes dock reformprocessen i regionen ha stagnerat. Från och rapporteras trakasserier av oppositionsgrupper. I har den forna oppositionen i allt högre grad marginaliserats. Regionen präglas av en konsolidering av autokratiska tendenser med gradskillnader mellan länderna. En djupgående demokratisk omvandling saknas snarare synes en utveckling pågå i riktning mot traditionella värden bort från gjorda sociala och politiska framsteg. Reformkrafter står mot reformmotstånd. En tendens till privatisering av statsmakten kan noteras, främst genom att styrande eliter använder sin ställning och de statliga organen till att berika sig. De styrande eliterna i de centralasiatiska staterna har konsoliderat sina positioner parallellt med att de alltmer utnyttjat statsmakten för egen . Strävan att kontrollera statsmakten leder till att de civila rättigheterna riskerar att inskränkas. I ekonomiskt hänseende står regionens länder fortfarande inför omfattande och komplicerade omställningar. Inte minst viktigt är ett konsekvent, ekonomiskt och socialt hållbart genomförande av jord- reformer. Stora grupper migrerar utomlands säsongsvis eller mer permanent på grund av arbetslöshet och fattigdom, främst till . Regionens geografiska läge försvårar dess integration i världshandeln, som den politiska situationen i har förlängt ländernas ekonomiska beroende av . Uppdelningen i fem skilda stater har bidragit till interna handelshinder i regionen, särskilt komplice- rade för , och , som delar Ferghana- dalen mellan sig och också är sammanlänkade i energi- och andra resurs- hänseenden. Tillgången på naturresurser utgör den främsta ekonomiska skiljelinjen mellan länderna. Medan tre stater har betydande olje- och naturgas- fyndigheter, saknar och nämnvärda sådana. Erfarenheterna av faktiskt förd politik visar dock att tillgång till olja och gas inte räcker för att lösa utvecklingsproblemen. Påtaglig miss- hushållning med resurser kan observeras parallellt med mer ansvarsfullt förd politik. har en stark ekonomisk utveckling och kan komma att ha en levnadsstandard högre än regionens övriga stater. I fall har gasfyndigheterna stärkt landets ekonomiska positioner gentemot och , som är beroende av uzbekiska naturgasleveranser. Stora delar av befolkning lever dock fortfarande i fattigdom på grund av landets långsamma ekonomiska reformer, stora befolkning och höga Vattenfrågorna är avgörande för miljöproblemen i området. Olika roller i vattenförsörjningen är också en potentiell källa till konflikter. Det sociala kapital, som byggdes upp , hotas f.n. av försämrad sjukvård och utbildning, men även av organiserad brottslighet, narkotikahantering, drogmissbruk och växande sjukdomsproblem. Mer än någon annanstans i det forna har utbildningssystemen i och lidit av den ekonomiska kollapsen och den politiska omställningen. Intagningen till har minskat, särskilt på landsbygden, vilket drabbar flickor hårdare än pojkar. Inom den högre utbildningen är de kunskaper, som står till buds, ofta mindre relevanta för ett modernt samhälles behov. På grund av de låga lönerna finns inte tillräckligt kompetenta lärare i utbildningssystemet. En informell skugghandel med betyg, diplom och avancemang har vuxit fram, där finansiella resurser snedvrider utbildningssystemets funktion. Även utbildningssystemet i har drabbats av inskränkningar genom att regimen bl.a. kortat av den allmänna grundutbildningen. Även sjukvården har drabbats hårt av de senaste tio årens utveckling. Bristen på läkare och sjuksköterskor, medicin och sjukhusutrustning är svår. Många sjukhus saknar elektricitet och vatten. har migrationen av gästarbetare till medfört att smittsamma sjukdomar sprids till regionen. Kapaciteten att hantera dem är begränsad. Antalet fall av TBC ökar . Hiv/aids har tillkommit. har blivit en transitregion för smugglingen av heroin från till och , och vidare till bl.a. EU. Minst en tredjedel av den efter fall i dramatiskt ökade opiumproduktionen där bedöms transporteras genom , främst genom , och . Smugglingen skapar betydande problem för regionens länder. Den har ökat den ekonomiska och militära kompetensen hos gerilla- och terroriströrelser, kopplade till den organiserade brottsligheten. Sådana väpnade grupper har därmed fått ökade resurser att kontrollera delar av territoriet, som staternas kontroll över sina territorier och därmed deras möjligheter att upprätthålla lag, ordning, och medborgerliga rättigheter försvagats. har dock centralmakten i de berörda länderna tillsammans med ryska intressen säkerställt en viss kontroll över narkotikahandeln. Den organiserade brottsligheten påverkar även staternas styrelseskick. När kriminella krafter söker ta kontroll över delar av statsmakten, hotas demokratin, det civila samhället och mediafriheten, som alla utgör hinder för en sådan utveckling. Vidare har narkotikahanteringen allvarliga konsekvenser inom olika samhällssektorer. Narkotikamissbruk sprids, liksom därtill kopplade epidemier som hiv och hepatit C. Ekonomier förvrängs. Människors rättssäkerhet skadas av korruption, av att vapen sprids och av att våldsbrott ökar. och beräknas nu ha ca 100 000 narkotikaanvändare var. Bland det ökande antalet hiv-fall är injicerande narkotikamissbrukare. Insikten om problemens storlek är begränsad. Den säkerhetspolitiska situationen i är instabil. söker nu stärka sitt inflytande i regionen bl.a. genom militär närvaro och med hjälp av olika ekonomiska instrument. 2004/05:109 intresse för regionen har ökat efter . en ledande aktör. har främst långsiktiga ekonomiska intressen. De centralasiatiska statsledningarna känner vidare den nationella säkerheten hotad av muslimsk extremism, som uppmuntras av den utbredda fattigdomen och arbetslösheten och av ett identitetsvakuum efter Sovjet- unionens kollaps. Situationen har förvärrats genom repressionen av olika uttryck för politisk islam. Motiven för att bistå länderna i är främst knutna till deras fattigdom och till önskemålet att stödja efter självständiga stater i deras ansträngningar att bygga en fungerande demokrati, rättsstat och marknadsekonomi. Ytterligare ett motiv är deras relationer till . Förutsättningarna för att utvecklingssamarbetet med länderna i skall kunna leverera hållbara resultat i dessa hänseenden är komplexa. Behoven i länderna är stora. Förmågan att absorbera bistånd skiljer sig i betydande grad mellan länderna. De ekonomiska reform- strävandena i länderna framstår som mer övertygande än strävan efter långsiktig demokrati och mänskliga rättigheter. Korruptionen är utbredd och utgör en riskfaktor både för utvecklingssamarbetet och för ländernas resurshushållning. De framsteg som gjorts i att förbättra människors levnadsvillkor, demokrati och mänskliga rättigheter är i stor utsträckning ett resultat av internationellt utvecklingssamarbete. 3.3Regionens relationer till EU Förutsättningarna för en integration av länderna i i europeiska samarbetsstrukturer är begränsade. I ett bredare perspektiv är inte heller en anpassning till europeiska samarbetsstrukturer på självklar. Någon diskussion om medlemskap i unionen för länderna i förs f.n. inte. har beslutat att länderna i , till skillnad från länderna i , inte skall omfattas av den europeiska grannlandspolitiken. Rådets beslut innebär inte att regionens relationer till EU och dess närmande till EU i olika hänseenden skulle förlora sin aktualitet. Tvärtom framstår det som angeläget att ett närmande sker och att ländernas samarbete med EU-länderna förstärks på vitala områden. I regionens länder finns också en strävan att stärka banden till EU. Den Europeiska gemenskapen kanaliserar tekniskt bistånd till länderna i regionen via kommissionens TACIS-program. Alla länderna har partnerskaps- och samarbetsavtal, PSA, med EU. TACIS-programmet i regionen lämnar stöd till regionalt samarbete, till utvecklingsprogram på nationell nivå samt till samhällenas mest sårbara delar, främst i försöksdistrikt. I linje med rådsbeslutet att länderna i inte skall omfattas av den europeiska grannlandspolitiken, kommer de inte heller efter avslutningen av TACIS 2006 att beröras av det till grann- landspolitiken kopplade instrumentet . Europeiska kommissionen har föreslagit att utvecklingssamarbetet med då i stället flyttas över till det nya instrumentet (Development Cooperation and ), som avses omfatta övriga delar Skr. 2004/05:109 av . har ett omfattande engagemang i regionen under ledning av UNDP, som bl.a. arbetar med det nationella styrelseskicket, fattigdomsbekämpning, lokalt självstyre och konfliktförebyggande. Ett projekt för hållbar utveckling på lokal nivå genomförs med medverkan av Sida. FN:s tidigare observatörsstyrka i har ersatts av UN Office of , UNTOP, med ett mandat inom demokrati- och MR-området. har en väl etablerad närvaro i de fem centralasiatiska länderna. Verksamheten berör mänskliga rättigheter, ekonomiska och miljö- relaterade frågor samt politisk-militära aspekter. Flera frågor har regional karaktär, där försökt få länderna i att samarbeta. Exempel på regionalt samarbete är ett vattenprojekt, som involverar och , samt stöd till utvecklandet av standarder för rättvisa rättegångar. har stött båda projekten. har vidare givit finansiellt stöd till polisutbildningsinsatser i . genomförde ett seminarium om militär- politiska dimension för deltagare från och . ställer fortlöpande såväl personal som valobservatörer till förfogande i . Inom Nato/PFF ägnas ökad prioritet åt att stödja försvarsreformer och demokratiskt institutionsbyggande i länderna i . Förutom är ADB, och Islamiska utvecklings- banken verksamma i . Utvecklingsbankerna har spelat en viktig roll särskilt i utveckling och spelar en allt viktigare i . Storleken på ländernas statsskulder begränsar dock utlåningen. De två länderna ingår tillsammans med i Initiative. och är de största bilaterala biståndsgivarna till regionens länder. Vidare har och en stark biståndsnärvaro i regionen. , liksom utvecklingsbankerna och FN-gruppen, uttrycker intresse för ett biståndssamarbete med i olika former. 3.5Det svenska utvecklingssamarbetets regionala huvuddrag Omvandlingen till demokrati, rättsstat och marknadsekonomi i har rönt blandad framgång. Både och saknar det slags reformprocess, som skulle kunna inbjuda till utvecklingssamarbete med . I finns reformsträvanden, som kan motivera stöd men som i många stycken kan finansieras med de snabbt växande egna resurserna. Gemensamt för och Tadzji- kistan är att de rymmer både reformsträvanden och motstånd men saknar såväl en avgörande utvecklingsinriktning som de egna resurser, som behövs för att finansiera den nödvändiga utvecklingen. Det är i de två länderna, som ett svenskt utvecklingssamarbete kan göra skillnad. Kärnan i det svenska utvecklingssamarbetet med länderna i Central- asien bör mot bakgrund av behovssituationen vara kapacitetsutveckling inom staten och i det civila samhället. Samarbetet med statliga organ hämmas av den bristfälliga absorptionskapaciteten. Givare måste arbeta långsamt och själva bidra till dess uppbyggnad. Ett annat problem är en kvardröjande sovjetisk mentalitet och en växande korruption, som påverkar förvaltningarna. Tillsammans leder dessa fenomen till att kapaciteten, eller viljan, att verkställa fattade beslut och överenskommet utvecklingssamarbete ofta är starkt begränsad. I flera fall kan det vara att föredra att arbeta med statliga institutioner på regional och lokal nivå. Ett trepartssamarbete med enskilda organisationer kan vara fördelaktigt. Flertalet biståndsgivare arbetar antingen på nationell nivå eller på den lägsta administrativa nivån alternativt på bynivå. De mellanliggande ad- ministrativa nivåerna riskerar därmed att förbli oreformerade och fort- sätta att utgöra ett hinder för utvecklingssamarbetet och för utvecklingen. Vidare bör som ett bidrag till kapacitetsutvecklingen den nuvarande utbytesverksamheten på olika områden, t.ex. inom Sidas internationella kurser, inom SI:s högskoleutbyte och inom FOJO:s journalistutbildning, förstärkas. Två regionala problemfrågor bör lyftas fram i utvecklingssamarbetet konflikterna och narkotikan.