prop · GS0385 · 2005-03-16 00:00:00 — Borgenärernas intressen bör i stället här, liksom i andra värdeöverföringssituationer, tillvaratas genom beloppsspärren och försik- tighetsregeln (jfr ovan). För att skapa ytterligare garantier för borgenärerna bör det, liksom , krävas särskilt tillstånd för verkställande av ett beslut om minskning av aktiekapitalet för återbetalning till aktieägarna. Enligt gällande regler meddelas sådant tillstånd av rätten. Kommittén har föreslagit att dessa tillståndsärenden i fortsättningen i stället i första hand skall handläggas av (numera ) och att rätten skall befatta sig endast med tvistiga ärenden. En sådan ordning överens- stämmer med vad som gäller i fråga om den liknande Prop. 2004/05:85 prövning som sker i fusionsärenden (jfr prop. 1993/94:196 s. 99 f.). Vi delar kommitténs bedömning att tillståndsärendena i första hand bör handläggas av . Om någon av de berörda borgenärerna mot- sätter sig ansökan, bör emellertid liksom är fallet i motsvarande fu- sionsärenden ärendet överlämnas till tingsrätt. Därmed kommer de okomplicerade ärendena att kunna hanteras av , medan de tvistiga ärendena kommer att prövas i domstol. gäller att rätten i ett tillståndsärende av det aktuella slaget skall kalla bolagets borgenärer. Kända borgenärer skall tillställas särskild underrättelse om kallelsen. Denna hantering kan vara mycket resurskrä- vande för domstolen. När motsvarande ärenden om tillstånd till verk- ställande av fusion överfördes från rätten till Patent- och registrerings- verket, lades ansvaret för de särskilda underrättelserna på de bolag som deltar i fusionen (jfr prop. 1993/94:196 s. 102). I likhet med kommittén anser vi att motsvarande ordning bör gälla i ärenden av det nu aktuella slaget. På samma sätt som vid fusion bör vissa undantag göras från underrättelseskyldigheten. Sålunda bör underrättelse inte behöva ske om bolagets revisorer i ett skriftligt yttrande har uttalat att de inte har funnit att minskningen medför någon fara för borgenärerna. Inte heller bör det krävas underrättelse till borgenärer med fordringar som omfattas av löne- garanti eller som faller under den s.k. tryggandelagen (lagen [1967:531] om tryggande av pensionsutfästelse). De senare kategorierna bör även, såsom kommittén har föreslagit, undantas från den krets till vilken kallelse i tillståndsärendet skall rikta sig. I gällande rätt tillvaratas borgenärernas intressen i tillståndsärendet på så sätt att de som motsätter sig minskningen av aktiekapitalet får full betalning eller betryggande säkerhet för sina fordringar. Denna ordning framstår som ändamålsenlig och bör bestå. I en situation fordras det inte att bolaget inhämtar rättens tillstånd till nedsättningen. Det gäller den situationen att bolaget med minskningsbeslutet genom nyemission tillförs ett belopp som motsvarar nedsättningsbeloppet. Vi anser att detta undantag är motiverat. Om minskningsbeloppet kompenseras med nya tillskott till aktiekapitalet, sker ju sammantaget inte någon minskning av bolagets bundna egna kap- ital. Borgenärernas ställning påverkas därmed inte. Detta gäller emeller- tid inte endast vid nyemission utan också om minskningen kombineras med någon annan metod för ökning av aktiekapitalet, exempelvis fond- emission genom överföring från fria fonder. Vi anser därför, liksom kommittén, att undantaget i den nya lagen bör ges en mer generell ut- formning. Sålunda föreslår vi en regel av innebörd att tillstånd inte skall krävas om bolaget med minskningen vidtar åtgärder som medför att varken bolagets bundna egna kapital eller dess aktiekapital minskar till följd av minskningsbeslutet. 14.2.4 Minskning för avsättning till fria fonder Regeringens förslag: Vad som gäller vid minskning av aktiekapitalet för återbetalning till aktieägarna skall i allt väsentligt gälla även vid minskning av aktiekapitalet för avsättning till fond som ingår i det fria Beloppsspärren och försiktighetsregeln skall dock inte till- ämpas vid ett minskningsbeslut av det senare slaget. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Kommittén har dock föreslagit att beloppsspärren och försiktig- hetsregeln skall tillämpas vid minskning av aktiekapitalet för avsättning till fritt eget kapital (SOU 2001:1 s. 122 och SOU 1997:22 s. 241 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot kommitténs förslag. Skälen för regeringens förslag: Minskning av aktiekapitalet för över- föring till fond som ingår i det fria egna kapitalet kan principiellt betrak- tas som en förberedelse inför en återbetalning av minskningsbeloppet till aktieägarna. I gällande rätt behandlas därför en sådan transaktion på samma sätt som minskning av aktiekapitalet för direkt återbetalning till aktieägarna (jfr avsnitt 14.2.3). Kommittén har ansett att dessa minsk- ningstyper bör likställas även fortsättningsvis. Vi har i princip samma uppfattning. Således föreslår vi att det även vid minskning av aktiekapi- talet för avsättning till fria fonder skall krävas tillstånd från eller, i tvistiga fall, rätten. Även här bör dock undantag göras för de fall då bolagets bundna egna kapital och aktiekapital till följd av andra åtgärder är oförändrat efter minskningen. Minskning av aktiekapitalet för avsättning till fria fonder innefattar inte någon värdeöverföring från bolaget. Till skillnad från kommittén anser vi därför inte att beloppsspärren och försiktighetsregeln bör till- ämpas vid ett sådant minskningsbeslut. Det är tillräckligt om belopps- spärren och försiktighetsregeln i stället tillämpas om det senare blir aktuellt att ta det fria egna kapitalet i anspråk för en värdeöverföring. Vi föreslår att reglerna utformas på det sättet. 14.2.5 Minskning av aktiekapitalet för avsättning till reservfonden Regeringens bedömning: Den nya lagen bör inte innehålla några regler om minskning av aktiekapitalet för avsättning till reservfond. Kommitténs bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (SOU 2001:1 s. 122 och SOU 1997:22 s. 379) Remissinstanserna: Kommitténs bedömning har inte mött några in- vändningar. Skälen för regeringens bedömning: Såsom ovan har framgått är det möjligt att sätta ned aktiekapitalet för avsättning till reservfond. I avsnitt 14.2.2 har vi redovisat hur denna möjlighet i viss utsträckning kan användas för att avvärja likvidationsskyldighet som beror på under lö- pande räkenskapsår uppkomna förluster. Men det har också framgått att nyttan av denna möjlighet är begränsad, eftersom också avsättning till reservfonden förutsätter att rätten lämnar sitt tillstånd till åtgärden. I avsnitt 14.2.2 har vi diskuterat om man bör införa en ordning som gör det möjligt att utan rättens tillstånd minska aktiekapitalet för avsättning till en särskild fond. Om en sådan lösning hade valts, skulle det ha varit naturligt att låta reservfonden tjäna som minskningsfond. Vår slutsats är emellertid av skäl som vi har utvecklat i avsnitt 14.2.2 att en ord- ning med en minskningsfond inte bör väljas. Från detta perspektiv finns det därför inte någon anledning att behålla reglerna om minskning av aktiekapitalet för avsättning till reservfond. I avsnitt 11.4.8 har vi vidare föreslagit att det inte längre skall vara nödvändigt att använda viss del av årets resultat för avsättning till reserv- fonden. Vårt förslag i den delen torde allmänt sett bidra till att minska reservfondens betydelse. Mot den bakgrunden framstår det över huvud taget inte som motiverat med särskilda regler om minskning av aktie- kapitalet för avsättning till reservfonden. Vi bedömer därför att det inte bör tas in några sådana regler i den nya lagen. 14.2.6Minskning av aktiekapitalet enligt förbehåll i bolagsordningen Regeringens förslag: I aktiebolag, vars aktiekapital utan ändring av bo- lagsordningen kan bestämmas till ett lägre eller ett högre belopp, kan det i bolagsordningen föras in förbehåll om att aktiekapitalet under angivna förhållanden skall minskas. Förbehållet får inte utformas så att aktiekapi- talet kan minskas under minimikapitalet. Om minskningsbeloppet överstiger det fria egna kapitalet före minsk- ningen, får minskningsbeslutet inte verkställas utan rättens tillstånd. Inlösenförbehåll får endast omfatta aktier som har tecknats eller getts ut efter förbehållets registrering. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (SOU 2001:1 s. 129 f. och SOU 1997:22 s. 241). Remissinstanserna: har ifrågasatt regeln om att inlösenförbehåll skall få omfatta endast aktier som har tecknats eller getts ut efter förbehållets registrering. Övriga remissinstanser har inte haft några invändningar mot kommitténs förslag. Skälen för regeringens förslag: Den nuvarande aktiebolagslagen innehåller särskilda bestämmelser om minskning av aktiekapitalet enligt s.k. inlösenförbehåll i bolagsordningen (se 6 kap. 8 och 9 §§). En förut- sättning för sådan minskning är att aktiekapitalet utan ändring av bolags- ordningen kan bestämmas till ett lägre eller högre belopp. Förbehållet skall ange ordningen för inlösen och inlösenbeloppet eller grunderna för dess beräkning. Det är möjligt att i förbehållet bemyndiga styrelsen att besluta om när inlösen skall ske. En minskning enligt ett inlösenförbehåll får inte ske så att det i lagen angivna minimikapitalet underskrids. Av hänsyn till borgenärerna krävs det vidare att det efter minskningen finns full täckning för det bundna egna kapitalet. Normalt får beslutet inte verkställas utan rättens tillstånd. Sådant tillstånd fordras dock inte om minskningen ligger inom ramen för det fria egna kapitalet före minsk- ningen och ett mot nedsättningsbeloppet svarande belopp avsätts till reservfonden. Möjligheten att införa inlösenförbehåll i bolagsordningen har praktisk betydelse främst när ett bolag är i behov av en tillfällig kapitalförstärk- ning. I litteraturen (se , Aktiebolagslagen, 6:e och 7:e kap. Aktiekapitalnedsättning och egna aktier, 1995, s. 78) har som exempel nämnts den situationen att en aktieägare eller någon annan överväger att göra ett villkorat kapitaltillskott. I betraktande av den osäkerhet som Prop. 2004/05:85 gäller i fråga om förutsättningarna för återbetalning kan en riktad ny- emission av inlösningsbara aktier vara att föredra. Det finns också andra situationer då inlösenförbehåll kan vara användbara. Vi anser mot denna bakgrund att det även i den nya lagen bör finnas bestämmelser om minskning av aktiekapitalet på grund av inlösenförbe- håll i bolagsordningen. Kommittén har föreslagit att reglerna om sådana förbehåll i den nya lagen i allt väsentligt ges samma innebörd som de regler som gäller . Också vi anser att de nuvarande reglerna är ända- målsenliga och vi föreslår alltså inte några mer betydande förändringar. I konsekvens med våra tidigare överväganden föreslår vi emellertid att de allmänna borgenärsskyddsregler som vi har föreslagit i fråga om värde- överföringar skall tillämpas även på denna typ av transaktion. Därmed försvinner behovet av några av de särskilda regler som i detta avseende gäller . har särskilt tagit upp den bestämmelse som finns i 6 kap. 8 § andra stycket aktiebolagslagen om att inlösenför- behåll får omfatta endast aktier som kan tecknas eller ges ut efter det att förbehållet har registrerats. Samfundet har ifrågasatt behovet av bestäm- melsen och har ansett att dess innebörd i vart fall behöver klarläggas. Kommittén har, utan att närmare diskutera saken, föreslagit att bestäm- melsen behålls. Vi anser också att goda skäl talar för att behålla bestäm- melsen. har varit inne på väger visserligen det borge- närsskyddsintresse som ursprungligen motiverade bestämmelsen inte längre lika tungt som det gjorde när bestämmelsen kom till. Detta in- tresse får numera anses vara tillgodosett främst genom andra regler, däribland kravet på rättens tillstånd i 6 kap. 9 §. Det finns emellertid andra skäl mot att tillåta att inlösenförbehåll ges retroaktiv verkan. Av särskild betydelse är här att den som tecknar aktier i ett bolag enligt vår mening inte skall behöva acceptera att villkoren för aktieinnehavet efter aktieteckningen förändras på ett så ingripande sätt som de gör genom införandet av ett inlösenförbehåll (jfr , Aktiebolagslagen, 6:e och 7:e kap. Aktiekapitalnedsättning och egna aktier, 1995, s. 78). Mot denna bakgrund föreslår vi, i likhet med kommittén, att inlösenförbehåll inte heller i fortsättningen skall få omfatta äldre aktier. 14.3 Metoder för minskning av aktiekapitalet Regeringens förslag: Minskning av aktiekapitalet skall kunna ge- nomföras med eller utan indragning av aktier. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (SOU 2001:1 s. 122 och SOU 1997:22 s. 244). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot kommitténs förslag. Skälen för regeringens förslag: I 6 kap. 1 § tredje stycket aktiebo- lagslagen anges de olika metoder som minskning av aktiekapitalet kan genomföras på, nämligen 1. inlösen eller sammanläggning av aktier, 2. indragning av aktier utan återbetalning, och 3. minskning av aktiernas nominella belopp. Kommittén har ansett att uppräkningen utgör en blandning av minsk- ningsändamål och minskningsmetoder. Mot den bakgrunden har kom- mittén föreslagit en renodling av bestämmelserna till att avse vad som i snävare mening kan sägas vara minskningsmetoder. anges sålunda endast två metoder för minskning av aktiekapitalet, nämli- gen minskning av aktiekapitalet med respektive utan indragning av Vi delar kommitténs uppfattning i denna fråga. och sammanläggning av aktier framstår inte längre som relevant. sen av aktier är endast en indragning med återbetalning medan samman- läggning av aktier som minskningsmetod synes vara en kvarleva från Enligt den lagen fick minskning av aktiekapi- talet genom minskning av aktiernas nominella belopp i vissa fall genom- föras endast under förutsättning att det skedde en sammanlägg- ning av aktier. Några motsvarande bestämmelser finns inte i den nuva- rande aktiebolagslagen, varför den i lagen gjorde kopplingen mellan minskning av aktiekapitalet och sammanläggning av aktier numera får anses vara överflödig (jfr , Aktiebolagslagen, 6:e och 7:e kap. Aktiekapitalnedsättning och egna aktier, 1995, s. 32). Som en följd av vårt förslag att avskaffa systemet med aktier med nominellt värde förlo- rar även den minskningsmetod som innebär att aktiernas nominella be- lopp minskas sin betydelse. Kvar blir då endast minskning av aktie- kapitalet med eller utan indragning av aktier. Vi föreslår att en bestäm- melse om detta tas in i den nya lagen. Regeringens förslag: Beslut om minskning av aktiekapitalet skall enligt huvudregeln fattas av bolagsstämman. Styrelsen skall emellertid kunna besluta om minskning i de fall då bolagsordningen innehåller bestämmelser om inlösen av aktier och styrelsen i förbehållet har getts rätt att besluta om när inlösen skall ske. Vidare skall bolagsstämman kunna delegera till styrelsen att fastställa vissa villkor för sådan minskning av aktiekapitalet som sker genom inlösen av aktier. Ett beslut om minskning av aktiekapitalet skall inte få fattas förrän bolaget har blivit registrerat. Ett stämmobeslut om minskning skall vara giltigt endast om det har biträtts av två tredjedelar av såväl de avgivna rösterna som de vid stämman företrädda aktierna. Om det finns flera aktieslag och minsk- ningen innebär att aktier av visst aktieslag får sin rätt försämrad, skall beslutet fattas med nu nämnd majoritet inom varje aktieslag som är företrätt vid stämman. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Kommittén har också föreslagit att det nuvarande förbudet mot att besluta om minskning av aktiekapitalet innan bolaget har blivit regi- strerat tas bort. Den har inte föreslagit någon särskild majoritetsbestämm- else för det fall att det finns olika aktieslag i bolaget. I stället har den, i överensstämmelse med den nuvarande regleringen, förordat ett särskilt strängt majoritetskrav för beslut om minskning av aktiekapitalet som Prop. 2004/05:85 innebär att rättsförhållandet mellan aktier rubbas (2001:1 s. 123 och SOU 1997:22 s. 244). Remissinstanserna: vid uni- versitet har förespråkat en lindring i det majoritetskrav som gäller för sådana nedsättningsbeslut som innebär att rättsförhållandet mellan redan utgivna aktier rubbas. Övriga remissinstanser har inte haft några invänd- ningar mot kommitténs förslag. Skälen för regeringens förslag Vem bör besluta om minskning av aktiekapitalet? Beslut om minskning av aktiekapitalet fattas enligt gällande rätt av bo- lagsstämman (se 6 kap. 2 § första stycket första meningen aktiebolags- lagen). Om det är fråga om minskning på grund av inlösenförbehåll i bolagsordningen, fattas beslut dock på det sätt som har angetts i förbe- hållet. I ett sådant förbehåll kan anges att styrelsen skall besluta när inlö- sen skall ske. Vi anser, liksom kommittén, att denna ordning är ändamål- senlig och att den bör bestå. När det gäller minskning av aktiekapitalet genom inlösen av aktier kan det emellertid, såsom kommittén har konsta- terat, finnas ett praktiskt behov av att delegera beslutanderätten be- träffande vissa villkor till styrelsen. Vi föreslår därför att regler om detta tas in i den nya lagen. Vi återkommer i författningskommentaren till den närmare innebörden av dessa regler. Som vi har konstaterat (avsnitt 11.6.2) bör styrelsens vetorätt vid beslut om minskning av aktiekapitalet för återbetalning till aktie- ägarna eller för avsättning till reservfond eller fri fond bestå. Bör beslut om minskning av aktiekapitalet få fattas innan bolaget har blivit registrerat? Ett minskningsbeslut får enligt den nuvarande aktiebolagslagen inte fattats förrän bolaget har blivit registrerat (se 6 kap. 2 § första stycket andra meningen). Syftet med regeln är att skapa garantier för att bolagets registrerade aktiekapital överensstämmer med det aktiekapital som anges i bolagsordningen (se prop. 1975:103 s. 361). Kommittén har föreslagit att regeln utmönstras. Som skäl för detta har kommittén hänvisat till regelns samband med de bestämmelser om successivbildning av aktie- bolag som föreslås avskaffas. Enligt vår mening är det emellertid, även med de nya regler om bolagsbildning som vi föreslår, lämpligt att kräva att bolaget registreras innan aktiekapitalet minskas. En annan ordning skulle kunna leda till oklarheter och praktiska olägenheter. Något påtag- ligt behov av en möjlighet att minska aktiekapitalet före registreringen kan inte heller anses föreligga. Vi anser därför att det även i den nya lagen bör tas in en bestämmelse om att minskningsbeslut inte får fattas före registreringen. Detta överensstämmer med den bedömning som vi har gjort i fråga om beslut om ökning av aktiekapitalet (jfr avsnitt 9.1.4). En särskild fråga är vilka majoritetskrav som bör gälla för bolagsstäm- mans minskningsbeslut. krävs som huvudregel att beslutet har biträtts av två tredjedelar av såväl de avgivna rösterna som de vid stäm- man företrädda aktierna (se 6 kap. 2 a § första stycket aktiebolagslagen). Vi anser att detta majoritetskrav, som infördes som ett led i EG-anpass- ningen av den svenska aktiebolagslagen (se prop. 1993/94:196 s. 116), bör bestå. Aktiebolagslagen innehåller en kompletterande majoritetsregel för de fall då minskningen innebär att rättsförhållandet mellan redan utgivna aktier rubbas (se 6 kap. 2 a § andra stycket). I sådana fall är beslutet, med ett par undantag, giltigt endast om det har biträtts av samtliga vid stämman närvarande aktier och dessa tillsammans företräder minst nio tiondelar av aktierna i bolaget. vid universitet har ansett att detta majoritetskrav är alltför strängt. har förordat att kravet på två tredjedelars majoritet skall gälla även i denna situation, dock att det i enlighet med EG:s andra bolagsrättsliga direktiv skall krävas att majoritetskravet är uppfyllt inom varje aktieslag om det finns flera aktieslag i bolaget. Vi delar uppfattningen att det finns nackdelar med det majoritetskrav som gäller . har påpekat är kravet sträng- are än vad som fordras enligt EG-rätten. Bestämmelsen är dessutom komplicerad och har, enligt vad som har upplysts, inneburit vissa tillämpningsproblem i praktiken. Vi anser därför även om detta innebär att en för svensk aktiebolagsrätt främmande majoritetsregel intro- duceras i lagen att bestämmelsen i fortsättningen bör vara utformad på det sätt som anges i EG:s andra bolagsrättsliga direktiv. Sålunda föreslår vi att det, i de fall då det finns flera aktieslag i bolaget, skall krävas två tredjedelars majoritet också inom varje aktieslag som är företrätt vid stämman. Det särskilda majoritetskravet bör dock bara tillämpas inom sådana aktieslag, där aktieägarna får sin rätt försämrad genom beslutet. Detta överensstämmer med hur bestämmelsen i EG-direktivet har tolkats i flera andra länder (jfr prop. 1993/94:196 s. 116 f.). Den särskilda majo- ritetsbestämmelsen som gäller när rättsförhållandet mellan aktier rubbas bör tas bort. Lån till aktieägare m.m. En typ av transaktion som ligger värdeöverföringen nära är lån från bo- Sådana transaktioner kan i borgenärernas perspektiv ge upphov till samma slag av betänkligheter som vinstutdelning eller andra typer av En lånesituation som har ansetts särskilt känslig är lån som bolaget lämnar till aktieägare eller ledamöter i bolagets lednings- gäller därför särskilda begränsningar i fråga om sådana lån. När dessa begränsningar tillkom uttalades att det skulle strida mot aktiebolagslagstiftningens grunder om en person tilläts driva ett aktiebolag med den därav följande friheten från personligt betal- ningsansvar trots att bolagets tillgångar till stor del, kanske motsvarande Prop. 2004/05:85 , bestod i en fordran på aktieägaren själv (se prop. 1973:93 s. 90). Ett annat motiv bakom begränsningarna var av skatte- rättslig karaktär. Den tidigare möjligheten att fritt låna ut bolagets medel till aktieägare utnyttjades i stor utsträckning för att undgå beskattning. Den som hade ett dominerande inflytande i bolaget kunde ta ut pengar från bolaget för sin privata konsumtion och på det sättet undgå eller skjuta upp beskattning. Bestämmelserna om lån från bolaget till aktieägare m.fl. finns i 12 kap. 79 §§ aktiebolagslagen. I 7 § första stycket finns förbudet mot s.k. närståendelån. Det innebär att ett aktiebolag inte får lämna penninglån till aktieägare, styrelseledamot eller verkställande direktör i bolaget eller annat bolag i samma koncern eller till vissa dessa närstående personer. Bolaget får inte heller ställa säkerhet för penninglån till de nämnda personkategorierna. Från förbudet mot närståendelån undantas lån till kommun eller landstingskommun, lån till annat företag i koncern i vilken det långivande bolaget ingår, affärsmässigt betingade lån till gäldenärens rörelse samt lån till aktieägare med storleksmässigt begränsade innehav i bolaget. Utöver förbudet mot närståendelån finns i 12 kap. 7 § tredje stycket ett särskilt förbud mot att ett aktiebolag lämnar penninglån i syfte att gälde- nären eller honom närstående fysisk eller juridisk person skall förvärva aktier i bolaget eller annat bolag i samma koncern (det s.k. förvärvs- låneförbudet). Bolaget får inte heller ställa säkerhet för lån som har detta syfte. I 8 och 9 §§ finns bestämmelser om att skattemyndigheten kan medge dispens från förbudet mot förvärvslån och, i viss utsträckning, från för- budet mot närståendelån. 15.2 Förbudet mot närståendelån 15.2.1 Bör förbudet mot närståendelån finnas kvar? Regeringens förslag: Det nuvarande förbudet mot penninglån till närstående överförs till den nya lagen. Förbudet skall även omfatta ställande av säkerhet för sådana lån. Kommitténs förslag: Kommittén har föreslagit att det nuvarande för- budet mot närståendelån tas bort och ersätts med särskilda begränsningar när det gäller hur stora lån som får lämnas till aktieägare, styrelseleda- möter och andra bolaget närstående personer (SOU 2001:1 s. 130 f. och SOU 1997:168 s. 87 f.).