prop · GS03176 · 2005-06-20 00:00:00 — 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande dels i fråga om Kriminal- vårdsstyrelsens prövning av annan kriminalvårdsmyndighets beslut som har fattats före ikraftträdandet, dels i fråga om överklagande av beslut som har fattats före ikraftträdandet. Vad som i de äldre föreskrifterna sägs om skall efter ikraftträdandet i stället gälla Kriminalvården. 7 Senaste lydelse 1998:618. Förslag till lag om ändring i lagen (1999:353) om Härigenom föreskrivs att i 10 och 13 §§ lagen (1999:353) om rättspsykiatriskt forskningsregister1 ordet skall bytas ut mot ordet Kriminalvården. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse av 13 § 2000:362. Förslag till lag om ändring i lagen (2001:617) om behandling av personuppgifter inom kriminalvården Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:617) om behandling av personuppgifter inom kriminalvården dels att 3, 4 och 12 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 12 § skall lyda Överklagande m.m., dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 1316 §§ av En myndighet inom kriminal- vården får behandla person- uppgifter bara om det behövs för 1.myndigheten skall kunna fullgöra sina uppgifter i enlighet med vad som föreskrivs i lag eller förordning, 2.underlätta tillgången till sådana uppgifter om verkställighet av påföljd eller häktning som rättsväsendets myndigheter behöver, eller 3.upprätthålla säkerheten och förebygga brott som en åtgärd enligt 1 § första stycket 29 pågår. Personuppgifter som behandlas enligt första stycket får också behandlas om det behövs för tillsyn, planering, uppföljning och kvalitetssäkring av verksamheten. Den myndighet som utför en vårdsstyrelsen är dock personupp- uppgifter som sker gemensamt för rättelse och om information enligt rättelse och om information enligt Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Ett beslut får inte överklagas enligt 12 § innan beslutet har omprövats av Kriminalvården. sådan omprövning får begäras av den som beslutet angår om det har Prop. 2004/05:176 gått honom eller henne emot. överklagande av ett beslut som inte har omprövats skall anses som en begäran om omprövning. Vid omprövning enligt denna paragraf får beslutet inte ändras till den enskildes nackdel. En begäran om omprövning skall vara skriftlig och ha kommit in till Kriminalvården från den dag då den enskilde fick del av beslutet. I begäran om omprövning skall den enskilde ange vilket beslut som avses och vilken ändring i beslutet som han eller hon begär. Kriminalvården prövar om skrivelsen med begäran om omprövning har kommit in i rätt tid. Om skrivelsen har kommit in för sent skall den avvisas, om inte förseningen beror på att myndigheten lämnat den enskilde felaktig underrättelse om hur man begär omprövning. Kriminalvårdens beslut enligt 12 § överklagas till den länsrätt inom vars domkrets den kriminalvårdsanstalt, det häkte eller det frivårdskontor är beläget där den enskilde var inskriven när det första beslutet i ärendet fattades. Beslut som gäller en person som inte är inskriven vid en kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller ett frivårdskontor i landet överklagas till den länsrätt som regeringen bestämmer. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av beslut som har fattats före ikraftträdandet. 2.18Förslag till lag om ändring i smittskyddslagen (2004:168) Härigenom föreskrivs att i 6 kap. 11 och 12 §§ smittskyddslagen (2004:168) orden den lokala skall bytas ut mot ordet Kriminalvården. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning I regleringsbrevet gav regeringen i uppdrag att, som en del i kriminalvårdens effektiviseringsarbete, utreda förutsättningarna för att omorganisera kriminalvården till en myndighet. Som svar på uppdraget inkom med promemorian Kriminalvården en myndighet (dnr Ju2004/5909/). Promemorian innehöll en framställan om att få omorganisera verksamheten till en myndighet. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorians författningsförslag finns i bilaga 2. Promemorian kompletterades med en närmare beskrivning av de ekonomiska konsekvenser som en omorganisation torde leda till. De båda promemoriorna har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissvaren finns tillgängliga i ärendet (dnr Ju2004/5909/). Under lagstiftningsarbetet har berörda myndigheter getts möjlighet att skriftligen lämna synpunkter på det föreslagna omprövningsförfarandet och den därmed sammanhängande forumfrågan. Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen, men har haft vissa lagtekniska och redaktionella synpunkter och förslag. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 8.2.2, 8.2.3 och 8.5 samt i författningskommentaren. 4 Kriminalvårdens nuvarande organisation har till uppgift att verkställa utdömda påföljder, bedriva häktesverksamhet samt utföra transporter och personutredningar i brottmål. är central förvaltningsmyndighet för kriminalvården och chefsmyndighet för de 35 lokala kriminal- vårdsmyndigheterna och Transporttjänsten. I administrativt hänseende är styrelsen chefsmyndighet även för och över- vakningsnämnderna. I likhet med flera andra statliga verksamheter har kriminalvårdens organisation kännetecknats av en ordning med många lokala och regionala myndigheter. utgjorde varje anstalt, häkte och frivårdskontor en egen myndighet på lokal nivå. 1998 ersattes dessa drygt 140 myndigheter av 37 lokala myndigheter. Denna reform ledde till att de regionala myndigheterna fick förändrade förutsättningar för sitt arbete och 2000 avskaffades de. leds av en generaldirektör, som har en överdirektör som ställföreträdare. Myndigheten har en styrelse med begränsat ansvar. Styrelsen har enligt 1113 §§ verksförordningen (1995:1322) bl.a. i uppdrag att pröva om myndighetens verksamhet bedrivs effektivt och i överensstämmelse med syftet med verksamheten, att biträda generaldirektören och besluta om årsredovisning, delårsrapporter och budgetunderlag. Till den centrala nivån inom kriminalvården hör ett huvudkontor och fem regionkontor. Vid huvudkontoret finns verksledningen och enheter som bl.a. ansvarar för administration, ekonomi, IT, juridik, personalutveckling, klientverksamhet, lokalförsörjning, statistik och verksamhetsplanering. Regionkontoren leds av en kriminalvårdsdirektör och ansvarar för tillsyn, uppföljning, verksamhetsdialoger och samverkan. Regeringen utser såväl generaldirektör som överdirektör och ledamöterna i styrelsens styrelse. En lokal kriminalvårdsmyndighet består vanligtvis av en eller flera anstalter, häkten och frivårdsenheter. I en bilaga till förordningen (1990:1018) med instruktion för framgår vilka de lokala kriminalvårdsmyndigheterna är och, i de fall frivårdsverksamhet bedrivs, myndighetens geografiska verksamhetsområde. Det är således regeringen som beslutar om kriminalvårdens organisation i detta avseende. En lokal kriminalvårdsmyndighet leds av en kriminalvårdschef som till sin hjälp har en stab av experter på områden som exempelvis personalfrågor, ekonomi och juridik. bestämmer vilka häkten och anstalter som skall finnas inom varje kriminalvårdsmyndighet med undantag för de häkten och anstalter som utgör en egen kriminalvårdsmyndighet. Transporttjänsten planerar och utför utrikestransporter och längre inrikestransporter. Transporttjänsten utför också vissa transporter åt myndigheter utanför kriminalvården, t.ex. åt polisen och . En väsentlig del av transporterna av intagna inom kriminalvården utförs emellertid av de lokala kriminalvårds- myndigheterna. beslutar i vissa frågor om vistelser utanför eller behandling för den som är dömd till fängelse . Nämnden handlägger också överklaganden av vissa beslut från övervakningsnämnderna. Vidare beslutar nämnden i vissa frågor om villkorlig frigivning för dem som dömts till fängelse eller mer Ledamöterna i tillsätts Prop. 2004/05:176 av regeringen. Övervakningsnämnderna prövar främst frågor som har nära anknytning till frivårdens verksamhet. En övervakningsnämnd kan t.ex. besluta om föreskrifter som gäller den som står under övervakning, antingen som villkorligt frigiven från ett fängelsestraff eller efter en skyddstillsynsdom. Övervakningsnämnderna beslutar även om åtgärder om föreskrifterna inte följs, exempelvis kan nämnden besluta om varning, förklara villkorligt medgiven frihet förverkad eller begära att åklagaren för talan vid domstol om att skyddstillsynen skall undanröjas. Det finns 30 övervakningsnämnder i landet och det är regeringen som beslutar om indelningen av dess verksamhetsområden. Ordförande och vice ordförande utses av . Övriga ledamöter utses av kommunfullmäktige. 5Behovet av en ny organisation för kriminalvården 5.1En modern lagstiftning och ett effektivt resursutnyttjande Målsättningen för kriminalvårdens verksamhet är att utdömda påföljder skall verkställas på ett säkert och humant sätt, att lagföring skall ske på ett effektivt sätt och att återfallen i brott skall minska. Liksom för all offentlig verksamhet gäller att de resurser som avsätts för kriminalvårdens verksamhet skall användas på ett så ändamålsenligt och effektivt sätt som möjligt. Verkställigheten av påföljder är en i hög grad regelstyrd verksamhet. För att på bästa sätt kunna uppfylla kraven på säkerhet, humanitet och återfallsförebyggande åtgärder behöver kriminalvården en modern lagstiftning som kan utgöra ett effektivt verktyg i arbetet. Det innebär bl.a. att lagstiftningen skall vara anpassad till förändringarna i brottsligheten och den aktuella klientsammansättningen inom öppen och sluten kriminalvård, till de bästa kunskaperna om hur återfall i brott skall förebyggas och till kraven på ett resultatinriktat arbetssätt. Regeringen tillsatte därför en parlamentarisk kommitté som fick i uppdrag att lämna förslag till en samlad reglering av verkstäl- lighetslagstiftningen, en ny kriminalvårdslag (dir. 2002:90 och 2004:33). Utredningen, som tog namnet , skulle särskilt uppmärksamma frågor om hur verkställigheten kan anpassas så att den verkar förebyggande för återfall i brott utan att kraven på säkerhet och samhällsskydd eftersätts. lämnade sitt betänkande . Regeringen har även tillsatt en särskild utredare med uppdrag att se över lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (behandlingslagen) och föreslå en helt ny häkteslag (dir. 2005:5). 2004/05:176 Målsättningen är att regelverket som styr kriminalvårdens verksamhet skall ges en enhetlig och ändamålsenlig utformning och att de principer som präglar verkställighet av påföljder i stor utsträckning även skall gälla för häktesverksamheten. Uppdraget skall redovisas . För att kriminalvårdens resurser skall användas effektivt är det också viktigt att åstadkomma en ändamålsenlig styrning. Ytterligare ett led i arbetet med att skapa förutsättningar för kriminalvården att bedriva en modern och effektiv verksamhet, präglad av rättssäkerhet och kvalitet, är därför att överväga hur verksamheten skall vara organiserad. Frågan om att omorganisera kriminalvården till en myndighet har i olika sammanhang analyserats . 5.2Utomstående granskningar av kriminalvården Regeringen gav 1998 () i uppdrag att granska kriminalvårdens resursutnyttjande. Uppdraget redovisades påföljande år i rapporten kriminalvård, En hindersanalys (RRV 1999:27). I rapporten rekommenderade RRV att det borde prövas om kriminalvården borde omorganiseras till en myndighet. RRV pekade bl.a. på att det inom svensk statsförvaltning pågår en utveckling mot att myndigheter inom samma myndighetssfär slås samman till en myndighet för att öka möjligheterna till en samlad styrning av verksamheten. RRV menade att det saknas påtagliga motiv för så många myndigheter inom kriminalvården och att en myndighet som omfattar hela kriminalvårdsorganisationen skulle leda till en mer effektivt bedriven verksamhet. Vidare skulle enligt RRV flexibiliteten i resursanvändningen sannolikt öka genom att styrningen av verksamheten underlättas. Dessutom ansåg RRV att om kriminalvården omorganiseras till en myndighet, borde det i detta sammanhang även övervägas att ge myndigheten befogenheten att själv bestämma organisationsstrukturen i den lokala organisationen (a.a. s. 80 f.). gav regeringen i uppdrag att granska anstaltsverksamheten och Transporttjänsten och lämna förslag till effektiviseringsåtgärder när det gäller dessa verksamheter. I uppdraget ingick även att följa upp vilket genomslag RRV:s granskning fått för verksamheten. Även Statskontoret rekommenderade i sin rapport av kriminalvården (2003:20) att kriminalvården skulle organiseras som en myndighet (s. 317 f.). Statskontoret menade att kriminalvården fungerar som en sammanhållen myndighet och att organisationen bör avspegla detta faktiska förhållande. Statskontoret framförde vidare att den lokala organisationen löpande bör anpassas efter omvärldsförändringar och att beslut om sådana förändringar bör ligga på den operativa ledningsnivån. Statskontoret påpekade också att det blir lättare att göra ändringar i den lokala myndighetsorganisationen om kan besluta i dessa frågor samt att oklarheten om hur långt ansvar som chefsmyndighet sträcker sig försvinner om verksamheten bedrivs som en myndighet. Både RRV och Statskontoret har alltså sett fördelar med att Prop. 2004/05:176 omorganisera kriminalvården till en myndighet. Det är också en förändring som genomförts på andra områden, t.ex. inom skatteförvaltningen, försäkringskassornas verksamhet och tull- verksamheten. Det var mot den bakgrunden regeringen i regleringsbrevet gav i uppdrag att utreda förutsättningarna för att omorganisera kriminalvården till en myndighet. har som svar på regeringens uppdrag inkommit med en promemoria vari styrelsen föreslår att kriminalvården skall omorganiseras till en myndighet. I promemorian framhåller att kriminalvårdens nuvarande organisation innehåller vissa inslag som försvårar en effektiv styrning och som leder till att resurserna inte utnyttjas på det mest effektiva sättet. menar att ett problem är att kriminalvården inte har befogenhet att fullt ut besluta om sin egen organisation eller hur befogenheter och arbetsuppgifter skall fördelas inom verksamheten. Exempelvis är det regeringen som beslutar om indelningen av de lokala myndigheterna. När det gäller placeringen av befogenheter inom kriminalvården är dessa reglerade i förordningar och i vissa fall till och med i lag. Detta förhållande motverkar möjligheten till snabba justeringar av organisationen och förändrad arbetsfördelning i samband med ändrade verksamhetsförutsättningar. framhåller att om kriminalvården i stället organiseras som en myndighet med befogenhet att själv besluta i organisatoriska frågor skulle flexibiliteten öka. Myndigheten skulle på ett enklare och snabbare sätt kunna anpassa formerna för verksamheten allt eftersom förutsättningarna förändras. menar också att en enmyndighetsorganisation kan skapa förbättrade möjligheter till ändamålsenliga styrformer inom kriminalvården, bl.a. får huvudkontoret ökade möjligheter att svara upp mot sitt ansvar som central funktion. Vidare skulle möjligheterna till effektiv ledning av verksamheten främjas av att myndigheten själv råder över frågan om placering av ansvar och befogenheter inom myndigheten. Ett förändringsarbete kan då bedrivas på avsevärt och en anpassning kan komma till stånd förhållandevis snabbt när ett behov av förändring har uppstått. Ett annat problem med kriminalvårdens nuvarande organisation som påpekar är att myndighetsgränserna medför vissa formella hinder och leder till bristande samverkan. Myndighetsgränserna försvårar möjligheten att omfördela arbetsuppgifter inom landet och leder till att onödigt många administrativa åtgärder måste vidtas. Dessutom är vissa lokala myndigheter förhållandevis små och inrymmer inte samtliga verksamhetsgrenar, vilket är ett hinder för integration mellan olika verksamhetsgrenar och effektivt resursutnyttjande. Små myndigheter medför också en onödigt omfattande administration. De små myndigheterna har även svårt att upprätthålla tillräcklig kompetens inom områdena ekonomi, personal, rättsvård, säkerhet och program- Detta är en stor brist som bl.a. medför att likartade ärenden Prop. 2004/05:176 inte handläggs på lika sätt vid olika myndigheter. organisation skulle enligt mening underlätta på dessa områden och därmed leda till ett effektivare resursutnyttjande. Vidare har framfört att cheferna för regionkontoren har otydliga roller. De har ett vidsträckt ansvarsområde, men inte fullständiga befogenheter. Information och beslut når inte alltid ut i organisationen. menar också att det såväl internt som externt är svårt att fullt ut integrera verksamheten och att det finns en viss tröghet i övergångarna mellan frivård, häkte och anstalt med informationsförluster och dubbelarbete som konsekvens. 6Kriminalvården organiseras som en myndighet Regeringens förslag: och de lokala kriminalvårdsmyndigheterna skall avvecklas och en ny myndighet bildas . Regeringens bedömning: Myndigheten bör själv få besluta om sin organisation. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Liksom för all offentlig verksamhet gäller för kriminalvården att de resurser som avsätts för verksamheten skall användas på ett så effektivt sätt som möjligt. Myndigheten måste bedrivas som en modern myndighet vilket bl.a. innebär högt ställda krav på kvalitet, rättssäkerhet, kostnads- och resurseffektivitet samt en målstyrd och kunskapsbaserad verksamhet. Vidare måste myndigheten ha effektiva lednings- och styrningsstrukturer och förmåga till anpassning och förändring efter vunna erfarenheter och nya krav. Regeringen delar bedömning av de svårigheter och begränsningar som kriminalvårdens nuvarande organisation medför. finns inom svensk statsförvaltning flera exempel på att myndigheter inom samma myndighetssfär slås samman till en myndighet. Regeringen anser att kriminalvården skulle ha mycket att vinna på att göra detsamma. Särskilt mot bakgrund av att verksamheten i stor utsträckning, som Statskontoret påpekat, redan fungerar som en sammanhållen myndighet. Det finns därför inte några bärande skäl som talar för att verksamheten skall bedrivas inom ramen för ett stort antal myndigheter. Många relativt små myndigheter leder till en onödigt omfattande administration och försvårar ledning, samordning och styrning av verksamheten. Regeringen anser därför, precis som RRV och Statskontoret föreslagit, att och de lokala kriminalvårdsmyndigheterna skall avvecklas och en ny myndighet skall blidas. Den nya myndigheten . 2004/05:176 bör få behörighet att själv besluta om sin organisation. torde leda till ett bättre resursutnyttjande och en mer effektivt bedriven verksamhet. Flexibiliteten kommer att öka och styrningen av verksamheten torde underlättas. På detta vis skapas förutsättningar för en verksamhet präglad av kvalitet, rättssäkerhet, effektivitet och kompetens som förhållandevis snabbt och enkelt kan anpassas efter förändrade förutsättningar. 7 Förslag till en ny myndighet 7.1Den nya myndighetens namn, ledning och organisation Regeringens förslag: Den nya myndighetens namn skall vara Kriminalvården. Regeringens bedömning: Myndigheten Kriminalvården bör ha en styrelse och ledas av en generaldirektör. Generaldirektören bör ha en överdirektör som ställföreträdare. Promemorians förslag och bedömning: I promemorian föreslås att den nya myndighetens namn skall vara . I övrigt överensstämmer promemorians bedömning med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte kommenterat frågorna. Justitiekanslern () har påpekat att frågan om tillsyn bör ägnas ordentlig uppmärksamhet i det fortsatta reformarbetet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Den nya myndigheten bör ges ett namn som markerar att det är en ny myndighet med hela landet som verksamhetsfält. Namnet bör alltså markera att myndigheten har ansvar för kriminalvårdens hela samlade verksamhet. används begreppet kriminalvården för att benämna just den samlade verksamheten. Det är därför lämpligt att även den nya myndigheten får detta namn. Liksom vad som gäller för bör den nya myndigheten ledas av en generaldirektör med en överdirektör som ställföreträdare. Styrelsen fungerar enligt nuvarande ordning dels som ett rådgivande och stödjande organ, dels som ett kontroll- och insynsorgan. Härtill kommer att styrelsen fattar beslut i vissa frågor. Styrelsen har bl.a. enligt 1113 §§ verksförordningen (1995:1322) i uppdrag att pröva om myndighetens verksamhet bedrivs effektivt och i överensstämmelse med syftet med verksamheten, att biträda generaldirektören och besluta om årsredovisning, delårsrapporter och budgetunderlag. styrelsen har fungerar enligt regeringens mening väl. ett viktigt forum för demokratisk insyn och medborgerligt inflytande. Regeringen anser därför att det inte bör göras någon förändring när det gäller styrelsen jämfört med vad som gäller . Som regeringen föreslagit i avsnitt 6 bör kriminalvården själv besluta om Enligt inhämtade uppgifter från skall den nya myndigheten bestå av tre organisationsnivåer, en central, en regional och en lokal nivå. skall den centrala nivån inom myndigheten, dvs. ansvar för det strategiska arbetet och ge underlag för generaldirektörens styrning och ledning av myndighetens verksamhet. inriktat på utveckling, utvärdering och uppföljning av myndighetens Vidare skall vissa arbetsuppgifter av stödkaraktär vara Vid huvudkontoret kommer det t.ex. att finnas en utvecklingsenhet, en ekonomi- och planeringsenhet, en enhet för klient- och säkerhetsfrågor, en IT-enhet, en informationsgrupp, en internrevision och ett rättssekretariat. Vid huvudkontoret skall även finnas en grupp som arbetar med tillsyn av verksamheten. granska såväl den övergripande verksamheten, som enstaka händelser, ur ett brett perspektiv och särskilt se på personella, ekonomiska, juridiska och säkerhetsmässiga aspekter i en viss given situation. Regeringen bedömer att den centrala ledningen och styrningen av myndigheten kommer att effektiviseras genom den föreslagna Som JK påpekat är frågan om tillsyn i den nya organisationen viktig. Regeringen ser därför positivt på förslag till tillsynsverksamhet vid huvud- Genom den tillsynsverksamhet som inrättas kommer tillsynen att förstärkas och bidra till att organisationens förmåga att utföra sina uppgifter på ett effektivt sätt får ökad tyngd. kriminalvården fungerar väl är enligt regeringens mening mycket viktigt. Bestämmelser om hur tillsynsverksamheten skall vara utformad bör därför föras in i den nya myndighetens instruktion eller annan förslag torde också leda till en minskad administration, som det vid huvudkontoret kan byggas upp en Ökad expertkunskap leder till större likformighet i beslutsfattandet och ökad rättssäkerhet. Sammantaget innebär detta enligt regeringens mening ett mer effektivt resursutnyttjande. har vidare föreslagit följande. verksamheten kommer att bedrivas vid de regionala och lokala nivåerna. Den lokala nivån skall utgöras av ett eller flera verksamhetsställen som skall ledas av en platschef. Den regionala nivån skall ansvara för det huvudsakliga stabsstödet till varje verksamhetsställe. kommer att överta några uppgifter som tidigare låg på Kriminal- vårdsstyrelsen, t.ex. att fatta vissa beslut som rör enskilda intagna, men framförallt ha till uppgift att leda och styra verksamheten vid anstalterna, häktena och frivårdskontoren. På den regionala nivån skall det finnas expertkompetens inom områden som juridik, personal- och Prop.