prop · GS03132 · 2005-03-21 00:00:00 — Utredningen föreslår inte heller någon definition av begreppet vecka. Remissinstanserna: Hovrätten för Nedre föreslår att en definition av uttrycket sammanlagd arbetstid införs. punkter har framförts. Promemorians förslag: Promemorian innehåller inget förslag på att direktivets definition av begreppet vecka skall införas i lagen. Remissinstanserna: Hovrätten för Nedre , , anser att direktivets veckobegrepp bör föras in i lagen. instanser har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 4 a) i vägarbetstids- direktivet får den genomsnittliga veckoarbetstiden inte överstiga 48 Den maximala veckoarbetstiden får uppgå endast om den genomsnittliga arbetstiden beräknad över Artikel 6.1 fjärde och femte styckena i EG- förordningen 3820/85 eller artikel 6.1 fjärde stycket i AETR-överens- kommelsen har dock företräde framför bestämmelserna i direktivet, såvida berörda förare inte överskrider en genomsnittstid Enligt nämnda bestämmelser i EG-förordningen och AETR-överenskommelsen kan en förare vid andra internationella persontransporter än linjetrafik nämligen komma att Syftet med detta undantag är att Prop. 2004/05:132 möjligheten att vid sådana transporter kunna köra fordonet under veckans samtliga dagar (och i en följd därefter i , innan veckovila tas), skall kunna användas. Dessa regler har så- ledes företräde framför vägarbetstidsdirektivet, under förutsättning att den genomsnittliga veckoarbetstiden inte överstiger . I avsnitt 7.2 redogörs för möjligheten att göra vissa undantag från bestämmelserna om maximal arbetstid. Enligt artikel 4 b) i vägarbetstidsdirektivet skall arbetstiden för arbets- tagare som arbetar för flera arbetsgivare vara summan av antalet arbetade timmar. Arbetsgivaren skall av den mobila arbetstagaren skriftligen begära uppgifter om arbete som har utförts för annan arbetsgivare. Den mobila arbetstagaren skall skriftligen tillhandahålla denna information. Arbetsgivaren kan t.ex. i samband med anställningens ingående skrift- ligen informera arbetstagaren om att denne skall inkomma med skriftlig uppgift om arbete hos annan arbetsgivare. Arbetsgivarens begäran skall naturligtvis inte endast avse vad som då är aktuellt utan även att arbets- tagaren skall lämna sådan information om det skulle bli aktuellt med arbete för annan eller andra arbetsgivare. Får arbetsgivaren senare på annat sätt kännedom om att arbetstagaren arbetar för annan arbetsgivare bör han eller hon erinra om sin begäran till arbetstagaren att lämna skriftliga uppgifter om detta. Bestämmelser om den maximala arbetstiden föreslås införas i 11 12 §§ i den nya vägarbetstidslagen. I anslutning därtill föreslår rege- ringen också att det i 10 § skall anges att vad som avses med samman- lagd arbetstid, dvs. all den arbetstid som avses i lagen. Ett sådant förtyd- ligande har också föreslagits av Hovrätten för Nedre . Bestäm- melsen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Vägarbetstidsdirektivet innehåller i artikel ) en definition av begreppet vecka. Med vecka avses den period som börjar måndag kl. 0.00 och slutar . Artikeln är tvingande och kan inte frångås genom kollektivavtal eller lag. För att undvika missförstånd (se avsnitt 7.10) bör direktivets veckobegrepp införas i den nya lagen i anslutning till bestämmelserna om den maximala veckoarbetstiden, för- slagsvis i 13 § och tillämpas enbart vid beräkning av den sammanlagda arbetstiden. I avsnitt 7.10 föreslås en möjlighet att tillämpa ett annat veckobegrepp på arbetsstället när det gäller det löpande arbetet med schemaläggning, lönekalkylering m.m. av den ordinarie arbetstiden. Regeringens förslag: Om det ingår nattarbete i en 24-timmarsperiod som påbörjas efter avslutad vila får arbetstiden inte överstiga . Med nattarbete avses arbete under någon del av perioden mellan kl. 1.00 och kl. 5.00, om inte annan fyratimmarsperiod mellan kl. 0.00 och kl. 7.00 bestäms i kollektivavtal. Undantag från begränsningen av nattarbete skall få göras tillfälligtvis, om det föranleds av något särskilt förhållande som inte hade kunnat förutses av arbetsgivaren. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att lagens nattetidsbegrepp skall kunna frångås ensidigt av arbetsgivaren på varje arbetsplats. Remissinstanserna: Trafiksektionen och förespråkar en harmonisering av reglerna om nattarbete i den föreslagna lagen och reglerna om körtid i artikel 6 i EG-förordningen 3820/85. Svenska Transportarbetareför- bundet anser att reglerna om nattarbete måste kompletteras med regler om kompensation för nattarbete och föreslår att nattarbete skall kompen- seras genom vila. Förbundet anser vidare att möjligheten att på arbets- stället tillämpa annan beräkningsperiod avseende än de som anges i lagen inte skall få ske på annat sätt än genom kollektivavtal. Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 7.1 i vägarbetstidsdirektivet får dygnsarbetstiden inte överstiga per 24-timmarsperiod om nattarbete utförs. Direktivet innehåller ingen definition av begreppet 24-timmarsperiod. Däremot används begreppet i EG-förordningen 3820/85. En regel om begränsning av nattarbete i den nya lagen bör enligt regeringen, för att vara praktisk hanterbar, vara utformad så att den så långt som möjligt harmoniserar med de regler i EG-förordningen med vilka regeln har ett tydligt samband. Det innebär följande. Enligt artikel 8.1 i EG-förordningen skall dygnsvila om minst tas . har i en dom förklarat att med 24-timmarsperiod avses den period som påbörjas när föraren efter en dygns- eller veckovila aktiverar färdskrivaren.20 Om dygnsvilan delas upp i två eller tre delar, vilket är möjligt förutsatt att den ena delen omfattar minst , skall 24-timmarsperioden anses börja vid slutet av åttatimmarsdelen av vilan och denna del skall alltid läggas sist. Denna definition av 24-timmarsperioden innebär att perioden är rörlig. En ny period påbörjas varje gång en viloperiod av- slutas. 24-timmarsperioden kan därmed bli kortare än . 20 dom , mål C-313/92 (), Celex nr Nattarbetsregeln i direktivet bör så långt möjligt bygga på samma definition av 24-timmarsperiod, så att i princip samma begrepp används i EG-förordningen och i vägarbetstidslagen. Det betyder att begränsningen av dygnsarbetstiden till högst , avser den 24-timmarsperiod som påbörjas efter avslutad dygns- eller veckovila. Den arbetstid som då påbörjas får pågå i högst () om arbete sker . Även denna 24- timmarsperiod kan bli kortare än , om nästa dygnsvila avslutas innan har förflutit sedan den första 24-timmarsperioden påbörjades. Som framgått påbörjas då, i likhet med EG-förordningens bestämmelser, en ny 24-timmarsperiod. Denna rörliga 24-timmarsperiod möjliggör således i och för sig fler 10-timmarspass än det finns kalenderdagar . Ett alltför stort arbetstidsuttag hindras dock av de i avsnitt 7.4 föreslagna bestämmel- serna om maximal veckoarbetstid. Eftersom det inte i vägarbetstidsdirektivet eller i den nya lagen finns krav om att föra in arbetstiden i en färdskrivare, kan inte ett aktiverande av färdskrivaren i enlighet med dom avseende EG-för- ordningen 3820/85 användas i vägarbetstidslagen. I både förordningen och den nya lagen kommer dock de nu diskuterade bestämmelserna att utgå från samma tidpunkt, nämligen dygns- eller veckovilans avslutande, för beräkning av såväl dygnsvilan (enligt förordningen) som längsta tillåtna arbetstid (enligt vägarbetstidsdirektivet/vägarbetstidslagen) vid nattarbete. Vägarbetstidsdirektivets bestämmelse innehåller dessutom begreppet dygnsarbetstid. Det är den tid som vid nattarbete inte får överstiga . Begreppet dygnsarbetstid kan inte anses ha någon självständig betydelse, t.ex. i form av en koppling till kalenderdygnet, utan måste ses tillsammans med och hänföras till just 24-timmarsperioden. De andra begrepp som den aktuella artikelns begränsning bygger på är nattarbete och . Med nattarbete avses enligt artikel 3 i) i direktivet allt arbete som utförs . Enligt artikel 3 h) skall varje medlemsstat fastställa den period , mellan kl. 0.00 och 7.00, som skall anses utgöra . Någon grundläggande eller övergripande bestämmelse om vilken tid som skall anses vara natt i finns inte. Exempel på begreppet natt i särskilda författningar finns dock. I 16 § andra stycket lagen (1998:958) om vilotid för sjömän anges att med natt skall avses perioden mellan och 6. I arbetstidslagen (1982:673) finns ingen definition, men väl en reglering av nattvila som utgår från att är tiden mellan och . I det förslag till förändringar av arbetstidslagen som har antagits av (prop. 2003/04:180, bet. 2004/05:AU3, rskr. 2004/05:158) föreslås en mer tydlig definition, nämligen att med natt avses perioden mellan och . Förslaget har utgått från den reglering av begreppet natt som finns i lagen om vilotid för sjömän. Vidare definieras natt enligt föreskrifter 1999:168 JAR-FCL 1 kapitel A. Prop. 2004/05:132 Allmänna krav, som perioden mellan slutet på skymningen och början på gryningen, eller annan period mellan solnedgång och soluppgång som föreskrivs av lämplig myndighet. Någon total enhetlighet om begreppet natt finns således inte i svensk rätt. De svenska reglerna styrs dessutom till stor del av EG-rättsliga bestämmelser som har olika syften och skiftande bakgrund. De är också resultatet av de förutsättningar som råder inom den särskilda sektorn. Någon tydlig vägledning för natt- begreppet i vägarbetstidsförhållanden ger dessa bestämmelser därmed inte. Vidare skall beaktas att arbete inte behöver utföras under hela den tid som definieras som , utan även arbete som utförs under endast en del av nattetiden anses som nattarbete och omfattas av bestämmelserna i artikel 7 i direktivet. Direktivet ger möjlighet att definiera mellan kl. 0.00 och 7.00. För att så långt det är möjligt undvika extrema följder21 av dessa definitioner bör begreppet natt och nattarbete i den nya lagen undvika att omfatta de perioder som ligger närmast den ljusa tiden . Eftersom perioden inte får vara kortare än skulle exempelvis perioden mellan kl. 1.00 och kl. 5.00 kunna vara utgångs- punkt i bedömningen. Perioden mellan kl. 1.00 och 5.00 täcker också den tid då människor i fysiologiskt och medicinskt hänseende är minst aktiva och följaktligen i störst behov av vila och en begränsning av arbetstidens längd.22 Möjlighet att avtala om en annan nattperiod På många företag kan emellertid även ett sådant relativt begränsat natt- begrepp som det nu föreslagna mellan kl. 1.00 och 5.00 medföra alltför stora produktionsstörningar eller andra negativa effekter då personal- styrkan kanske måste utökas. Det bör därför finnas en möjlighet att bestämma att nattarbete skall avse en annan tid än den som fastslås i lagen, dock inom de absoluta ramar som anges i direktivet, dvs. mellan kl. 0.00 och 7.00. Detta möjliggör flexibilitet i arbetsorganisation och arbetstidsförläggning. Det är dock viktigt att understryka att flexibiliteten endast finns i de fall arbetstagaren börjar eller slutar . Arbetar han eller hon kan alltså begränsningen av nattarbetstiden inte påverkas. Den period som avtalas vara natt skall också ligga fast, dvs. inte variera från dag till dag, och skall knytas till planeringen av arbetstidens förläggning i form av arbetstidsscheman eller dylikt. Perioden får inte ändras i syfte att kringgå nattarbetsbegräns- ningen. Självfallet måste dock perioden kunna ändras i samband med ändringar av verksamheten och arbetstidens förläggning. Bestämmelsen kommer också att innebära ett visst incitament till arbetstidsförläggning som inte omfattar , i de fall detta inte är nödvändigt. Utredningen har föreslagit att denna möjlighet skall vara given arbets- givaren ensidigt. Nattarbete och begränsning av denna är dock av sådan 21En person som arbetar kl. 06.3016 skulle t.ex. omfattas av reglerna om nattarbete om man utnyttjar möjligheten enligt direktivet att definiera ända till kl. 7.00. 22Torbjörn och , Trötthet och trafiksäkerhet en översikt av kunskapsläget, publikation 2000:74 s. 27. betydelse för arbetstagarens hälsa att arbetstagarsidan bör ha inflytande på om det skall göras en avvikelse från lagens bestämmelser i detta av- Det bör således krävas att avvikelse från lagens nattetidsbegrepp endast får ske genom kollektivavtal. Nattarbete i den nya lagen och i EG-förordningen 3820/85 Trafiksektionen och Svenska Kommunal- arbetareförbundet har förespråkat en harmonisering mellan reglerna om nattarbete i den föreslagna lagen och reglerna om körtid i artikel 6 i EG- förordningen 3820/85. Regeringen vill därför göra följande kommentar. Den arbetstid vid nattarbete som begränsas enligt vägarbetstidsdirek- tivets och den föreslagna lagens regler kommer att omfatta framför allt ren körtid, men även sådan tid under vilken arbetstagaren utför annat arbete för arbetsgivarens räkning, jfr artikel 3 a) i direktivet och 15 § andra stycket i den föreslagna lagen. Det mesta av detta sistnämnda arbete utgör inte körtid enligt artikel 6 i EG-förordningen.23 Att väg- arbetstidsdirektivet och den föreslagna lagen anger en övre gräns om tio timmars dygnsarbetstid (vilken är möjligt att kollektivavtala bort) står således inte i strid mot EG-förordningens övre gräns på nio timmars kör- tid (som kan utsträckas ), utan kom- pletterar snarare EG-förordningen på ett naturligt sätt. erinras om vad som anförts i avsnitt 5.3 att EG-direktivet kompletterar EG-förordningen och att förordningen har företräde framför bestämmel- serna i direktivet. Några svårigheter vid tillämpningen torde denna bestämmelse således inte medföra. har ansett att lagen måste kom- pletteras med regler om kompensation för nattarbete och föreslår att nattarbete skall kompenseras genom vila. Enligt artikel 7.1 i direktivet skall kompensation för nattarbete utgå enligt nationella bestämmelser, kollektivavtal, avtal mellan arbets- marknadens parter och/eller nationell praxis. dock tillåten endast under förutsättning att den inte äventyrar trafiksäker- Det finns inte någon lagstiftning i om kompensation Enligt kollektivavtalen kompenseras sådant arbete ekonomiskt eller i form av ledig tid. enligt regeringens bedömning inte trafiksäkerheten. Vidare innebär regeringens förslag att vägarbetstidsdirektivet skall genomföras genom lagstiftning på den miniminivå som direktivet fast- ställer som det, enligt svensk arbetsrättslig tradition, ger möj- lighet till kollektivavtalsreglering för eventuella högre skyddsnivåer för Om nattarbete skulle kompenseras genom ett lagstadgat 23 Någon definition av begreppet körtid finns inte i EG-förordningen 3820/85, men EG- domstolen har i en dom , mål nr C-116/92 (, Huyton och ), Celex 61992J0116, förklarat att körning enligt artikel 7.1 i EG-förordningen 3820/85 börjar när föraren aktiverar den färdskrivare som skall finnas enligt EG- förordningen 3821/85 och börjar köra. krav på vila kommer denna princip att frångås eftersom sådan extra vila Prop. 2004/05:132 som det då blir fråga om kommer att läggas till den vila som direktivets Det skall också erinras om att direktivets regler om begränsning av dygnsarbetstiden vid nattarbete har till syfte just att kom- pensera nattarbete med en miniminivå av vila. Regeringen finner således ingen anledning att komplicera regel- systemet med bestämmelser om kompensation för nattarbete utan lämnar denna fråga att lösas genom kollektivavtalsreglering. Undantag från begränsningen av nattarbete Det kan uppstå situationer när det av t.ex. säkerhetsskäl är nödvändigt att fortsätta arbetet tills den akuta situationen har upphört. Begränsningen av nattarbetet bör därför inte vara absolut, utan det bör, precis som arbets- tidslagen ger möjlighet att göra undantag från bestämmelserna om veckovila i 14 §, finnas en möjlighet att tillfälligtvis få göra undantag från begränsningen av nattarbete, om det föranleds av något särskilt för- hållande som inte har kunnat förutses av arbetsgivaren. Om en sådan undantagsmöjlighet inte finns kan knappast arbetspass planeras. Det skulle alltid behövas en marginal för oförutsedda hinder, såsom fel på fordonet eller trafikolyckor. En undantagsmöjlighet behövs från trafiksäkerhetssynpunkt. Det ligger i sakens natur att varken avtal eller dispens är något alternativ i en faktisk situation som inte har kunnat förutses. Regleringen kan jämföras med möjligheten till undantag i artikel 12 i EG-förordningen 3820/85. Den nu föreslagna regeln tar dock sikte på undantagsfall och skall inte ingå som en del i arbetstidsförlägg- ningen. Längre arbetspass än skall inte förläggas vid natt- arbete. Om behov av längre arbetspass förutses skall överenskommelse om det träffas i kollektivavtal eller, om det inte är möjligt, medges i dispens. Regeringen föreslår således att direktivets bestämmelser om nattarbete tas in i 1415 §§ i den nya lagen. 15 § första stycket har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Med nattarbete skall avses arbete under någon del av perioden mellan kl. 1.00 och kl. 5.00, om inte annan fyratimmarsperiod mellan kl. 0.00 och kl. 7.00 bestäms i kollektivavtal. Undantaget genom kollektivavtal föreslås regleras i 2 § där övriga bestämmelser om möjligheter till undantag i kollektivavtal är samlade, se avsnitt 7.2. Slutligen föreslås att undantag från begränsningen av natt- arbete skall få göras tillfälligtvis, om det föranleds av något särskilt för- hållande som inte har kunnat förutses av arbetsgivaren. Regeringens förslag: Arbete skall inte få utföras längre än i följd utan rast. Rasten skall uppgå till minst om arbetstiden omfattar mellan sex och . Om arbetstiden överstiger nio timmar skall rasten uppgå till minst . Rasten skall få delas upp på flera perioder om minst vardera. Raster under sådan körtid som avses i EG-förordningen 3820/85 och AETR-överenskommelsen skall förläggas i enlighet med förordningen eller överenskommelsen och räknas som rast även enligt den nya lagen. Rast som tas under väntan, när arbetstagaren inte fritt kan disponera över sin tid utan måste befinna sig på sitt arbetsställe beredd att utföra arbete, skall räknas även som arbetstid om inte annat bestäms i kollektiv- Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. ringens förslag har dock gjorts vissa förtydliganden i lagtexten. Remissinstanserna: Inga synpunkter har framförts. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5 i vägarbetstidsdirek- tivet skall en person som utför mobilt arbete avseende vägtransporter inte under några omständigheter få arbeta i sträck utan Arbetet skall avbrytas för en rast om den totala arbetstiden omfattar mellan sex och , och om den totala arbetstiden omfattar . upp på flera perioder om minst vardera. dock inte den skyddsnivå som föreskrivs i EG-förordningen 3820/85 Arbetstagaren skall således ha rast både enligt EG-förordningen 3820/85 eller AETR-överenskommelsen och enligt vägarbetstidsdirek- Förordningens bestämmelser avser rast under körning. avser rast under arbetstid. Bägge skall iakttas. reglering kräver att rast som tas enligt förordningen räknas som rast även enligt den nya lagen. I ett avseende innebär förordningen och direktivet dock att så inte kan ske. Av artikel 7.4 i förordningen följer att föraren anses ha rast även under s.k. väntetid. Enligt direktivet är dock väntetid, i synnerhet sådan vars längd inte är känd i förväg, att betrakta som arbets- tid (artikel 3 a) 1) och rast är inte arbetstid (artikel 3 a) 2). En strikt tillämpning av direktivet skulle alltså innebära att den arbets- tagare som har rast enligt förordningen efter 4,5 timmars arbetstid (antag här arbetstid = körtid), under en väntetid och om denna väntan inte var känd på förhand, enligt direktivet måste ta ny rast om minst när har förflutit. utsträcks så att hinner förflyta mellan körtidens (=arbetets) början och den tidpunkt då arbetstagaren kan återuppta kör- ningen, måste arbetstagaren innan så får ske ta 45 minuters rast, även om väntetiden har pågått i . Detta blir orimligt och även en sådan rast under väntetid enligt förord- ningen bör därför få räknas som rast enligt den nya lagen. I och för sig är sådan väntetid enligt artikel 3 a) 1 andra strecksatsen i direktivet inte rast utan arbetstid, men en strikt tillämpning av direktivet i detta avseende skulle dock som ovan redogjorts för leda till att de raster en arbetstagare som är förare måste ta ut enligt direktivet överstiger de raster som samma Prop. 2004/05:132 förare måste ta ut enligt bestämmelserna i 3820/85. sådant fall skall enligt artikel 2.4 i direktivet bestämmelserna i förordningen ha företräde framför bestämmelserna i direktivet. Något hinder mot att låta samtliga raster enligt EG-förordningen räknas som raster även enligt den nya lagen finns således inte. Eftersom vägarbetstidsdirektivet innebär att väntetid i vissa fall trots allt skall räknas som arbetstid måste den nya lagen innehålla en bestäm- melse om att en rast under sådan väntetid skall räknas som arbetstid. I syfte att förenkla reglerna så att det inte skall behöva göras skillnad mellan väntan som inte är känd före avresan eller perioden i fråga inleds, och väntan som är känd på förhand, bör rast under all väntetid (då arbetstagaren inte fritt kan disponera sin tid och måste befinna sig på arbetsstället beredd att börja arbeta) räknas som arbetstid. Det skall dock vara möjligt att i kollektivavtal göra undantag från denna bestämmelse och i avtalet bestämma i vilken omfattning sådan tid skall räknas som arbetstid. Ett sådant undantag är tillåtet enligt artikel 3 a) 1 andra strecksatsen i direktivet. Direktivets bestämmelser om rast föreslås tas in i 18 § i den nya lagen där det också anges att raster enligt EG-förordningen 3820/85 även räknas som rast enligt den nya lagen. Regeringen föreslår dessutom att en bestämmelse införs om att en rast under sådan väntan, då arbetstagaren inte fritt kan disponera över sin tid och måste befinna sig på sitt arbets- ställe beredd att utföra arbete, även skall räknas som arbetstid, om inte annat bestäms i kollektivavtal. Viloperioder för lärlingar och praktikanter Regeringens förslag: För lärlingar och praktikanter som är mobila arbetstagare skall de viloperioder som finns i EG-förordningen 3820/85 Om bestämmelser i arbetsmiljölagen (1977:1160) eller arbets- tidslagen (1982:673) eller föreskrifter meddelade med stöd av någon av dessa lagar ger ett bättre skydd skall dock dessa bestämmelser tillämpas. Utredningens förslag: Utredningen bedömer att någon bestämmelse om vilotider för lärlingar och praktikanter inte bör införas. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon synpunkt. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon erinran mot Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 6 i direktivet omfattas lärlingar och praktikanter, när det gäller viloperioder, av samma bestäm- melser som andra mobila arbetstagare omfattas av med tillämpning av EG-förordningen eller AETR-överenskommelsen. kanter är mobila arbetstagare enligt definitionen i artikel 3 d), förutsatt att övriga villkor i den bestämmelsen är uppfyllda. EG-förordningens eller AETR-överenskommelsens vilotidsbestämmelser skall tillämpas på lärlingar och praktikanter, även om dessa inte är förare. Utredningen har ansett att artikel 6 i direktivet inte föranleder något behov av tillägg eller ändringar i svensk författning. bedömning är enligt utredningen i princip detsamma som för utelämnan- Prop. 2004/05:132 det av vissa personer från tillämpningen av lagen, se avsnitt 7.3. Vägarbetstidsdirektivet ger dock inte något utrymme att inte genom- föra artikel 6. De bestämmelser som lärlingar och praktikanter enligt ut- redningen i stället skall tillämpa ger i de flesta fall inte ett lika starkt skydd som den nya lagen. Artikeln måste således genomföras. Ur den enskildes synpunkt är det en fördel om samtliga regler som denne har att tillämpa går att utläsa ur en och samma författning.