prop · GS0378 · 2005-02-08 00:00:00 — Regeringens förslag: En dom i ett mål om ersättning för oljeskada som har meddelats mot kompletterande oljeskadefond i en stat där I-förordningen gäller skall erkännas eller verkställas enligt förordningens bestämmelser. Leder en tillämpning av I- förordningen till att domen inte erkänns eller verkställs här i landet, skall frågan i stället avgöras enligt artikel 8.1 fondprotokoll. För dessa domar tillämpas alltid det förfarande som föreskrivs i I-förordningen och i lagen (2002:460) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden. I fråga om övriga domar tillämpas 21 kap. 6 § sjölagen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se promemorian s. 55). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag Erkännande och verkställighet av domar mot oljeskadefonderna I avsnitt 7.1 föreslås att artikel 8 fondkonvention och artikel 8 fondprotokoll skall gälla som svensk lag. Dessa artiklar anger under vilka förutsättningar som en dom mot respektive oljeskadefond skall erkännas och kunna verkställas i en fördragsslutande stat (se avsnitt 5.2 under Behörig domstol samt erkännande och verkställighet av domar). Som nämns i avsnitt 5.2 medger artikel 8.2 i fondprotokollet att en fördragsslutande stat tillämpar andra regler för erkännande och verkställighet av domar än fondprotokollets. Detta förutsätter dock att de andra reglerna innebär att domar erkänns och verkställs minst i samma utsträckning som enligt fondprotokollets bestämmelser i artikel 8.1. Frågan är om denna särskilda regel i artikel 8.2 påverkar hur fondprotokollet bör införlivas med svensk rätt. Det kommer sannolikt att vara mycket ovanligt att en fråga uppkommer i om erkännande eller verkställighet av en utländsk dom mot respektive oljeskadefond. Att en skadelidande har anledning att söka verkställighet i av en utländsk dom mot den ena eller den andra oljeskadefonden kan knappast förekomma annat än i mycket sällsynta undantagsfall. Trots detta finns det enligt regeringens uppfattning anledning att här något beröra förhållandet mellan regleringen i I-förordningen och fondprotokollet. Bestämmelserna om erkännande och verkställighet fondprotokoll och i I-förordningen skiljer sig något åt. Artikel 8.1 i fondprotokollet innebär att en dom mot den kompletterande oljeskadefonden under vissa förutsättningar skall erkännas i en annan fördragsslutande stat. Förutsättningarna är att domen har meddelats av en domstol som är behörig enligt fondprotokollets regler om domsrätt, att den är verkställbar i ursprungslandet och att den har vunnit laga kraft där. Som ytterligare förutsättningar gäller att domen inte har erhållits genom svikligt förfarande och att svaranden har beretts skäligt rådrum och skälig möjlighet att föra sin talan. Om domen erkänns skall den också vara verkställbar i samtliga fördragsslutande stater så snart de formella krav som kan uppställas i dessa är uppfyllda. I-förordningen anger i artiklarna 34 och 35 på vilka grunder erkännande av en dom kan vägras. Sistnämnda artikel avser fall där domen har meddelats i strid med tvingande behörighetsregler i förordningen. Ingen av dessa verkar emellertid vara av relevans för domar på ersättning från den kompletterande oljeskadefonden. Enligt artikel 34 skall erkännande vägras om ett erkännande uppenbart strider mot grunderna för rättsordningen (ordre public) i den medlemsstat där domen görs gällande (punkt 1) eller om domen har meddelats som tredsko- eller utevarodom och svaranden inte har delgivits stämningsansökan eller annan handling i tillräcklig tid och på ett lämpligt sätt för att kunna förbereda sitt svaromål, såvida inte svaranden haft möjlighet att överklaga men underlåtit detta (punkt 2). Erkännande kan också vägras vid vissa fall av domskonflikter (punkterna 3 och 4). Något uttryckligt krav på att domen skall ha vunnit laga kraft för att kunna erkännas och verkställas uppställs inte. För en närmare beskrivning av I-förordningens regler hänvisas till prop. 2001/02:146 s. 28 ff. Det anförda visar att vägransgrunderna enligt I-förordningen och fondprotokoll inte är identiska. Även i övrigt finns vissa skillnader mellan regelverken. Som uttalas i promemorian skall skillnaderna inte överdrivas. Det är sannolikt bara i ett begränsat antal fall där en tillämpning av fondprotokollet kan leda till att en dom erkänns i vidare utsträckning än enligt I-förordningen. Som utgångspunkt kan man därför räkna med att domar på ersättning års kompletterande oljeskadefond i det stora flertalet fall kommer att kunna erkännas och verkställas enligt I-förordningen, under förutsättning naturligtvis att övriga förutsättningar för en tillämpning av förordningen är uppfyllda. Trots detta får man räkna med att det kan förekomma fall där I-förordningen till följd av bestämmelsen i artikel 8.2 fondprotokoll inte kan tillämpas fullt ut och att fondprotokollets regler om erkännande och verkställighet därför skall tillämpas. Regeringen anser därför att den nya lagen om ersättning från de internationella oljeskadefonderna bör, som föreslås i promemorian, innehålla en bestämmelse där begränsningarna i tillämpningen av I- Huvudregeln bör vara att I-förordningen tillämpas i fråga om erkännande eller verkställighet av en dom i ett mål om ersättning för oljeskada som har meddelats mot kompletterande oljeskadefond i en stat där förordningen gäller. Leder emellertid en tillämpning av I-förordningen till att domen inte erkänns eller verkställs här i landet, skall frågan i stället avgöras enligt artikel 8.1 fondprotokoll. Beträffande den närmare innebörden av bestämmelsen hänvisas till författningskommentaren. I 5 § fondlag finns regler om förfarandet vid verkställighet av domar enligt artikel 8 fondkonvention. Det är inte här fråga om förfarandet vid den egentliga verkställigheten. I stället är det fråga om det förfarande som mynnar ut i ett domstolsbeslut om att en utländsk dom får eller inte får verkställas (exekvaturförfarandet). I fråga om detta förfarande hänvisar 5 § fondlag till 21 kap. 6 § sjölagen. Detta lagrum innehåller bland annat bestämmelser om förfarandet när fråga uppkommer om verkställighet i av en dom som har meddelats i en annan stat som har tillträtt ansvarighetskonvention. I fråga om bestämmelsens närmare innehåll hänvisas till förarbetena till paragrafen (prop. 1994/95:169 s. 80) och dess äldre motsvarighet (prop. 1973:140 s. 183). Genom hänvisningen i 5 § fondlag gäller bestämmelserna i 21 kap. 6 § sjölagen också vid verkställighet här i landet av domar på ersättning års oljeskadefond som har meddelats utomlands. Denna regel fondlag bör, som föreslås i promemorian, föras över oförändrad till den nya lagen om ersättning från de internationella oljeskadefonderna. Det saknas i princip anledning att tillämpa något annat förfarande när det gäller verkställighet av domar på ersättning års kompletterande oljeskadefond. Utgångspunkten bör därför vara att reglerna i 21 kap. 6 § sjölagen skall tillämpas även i dessa fall. Detta kan emellertid inte gälla utan undantag, eftersom I-förordningen innehåller sina egna regler om exekvaturförfarandet. Har domen i fråga meddelats i en stat där I-förordningen gäller (samtliga EU-stater med undantag av ) måste därför förordningens förfaranderegler tillämpas. Dessa regler har nämligen enligt EG-rätten företräde framför svensk nationell rätt. Sjölagens förfaranderegler, som inte grundar sig på någon internationell överenskommelse, måste därför vika för I- förordningens regler. Exekvaturförfarandet enligt I-förordningen påverkas inte heller av bestämmelserna fondprotokoll eftersom fondprotokollet saknar regler om förfarandet (jfr ovan när det gäller de materiella reglerna). Regeringen anser att I-förordningens företräde framför svensk nationell rätt i fråga om förfarandet bör uttryckas tydligare i lagtexten än enligt promemorians förslag. Förfarandet enligt I-förordningen skall alltid tillämpas i fråga om domar mot kompletterande oljeskadefond som har meddelats i en stat där förordningen gäller. Framför allt med hänsyn till sökanden i ärendet är det rimligt att I-förordningens förfaranderegler tillämpas oavsett om frågan om erkännande eller verkställighet skall prövas enligt förordningen eller Prop. 2004/05:78 enligt protokollet. En sådan ordning bör också vara till fördel för hovrätts handläggning av dessa ärenden. En uttrycklig bestämmelse om vad som gäller i denna fråga bör tas in i lagen. Regeringen föreslår mot bakgrund av det nu anförda att förfarandereglerna i 21 kap. 6 § sjölagen alltid skall tillämpas när fråga uppkommer om verkställighet enligt artikel 8 fondkonvention av en dom i ett mål om ersättning för oljeskada. Detta förfarande tillämpas också som huvudregel när fråga uppkommer om verkställighet enligt artikel 8.1 fondprotokoll. Har domen meddelats av en domstol i en stat som är bunden av I-förordningen, tillämpas dock alltid det förfarande som föreskrivs i förordningen och i lagen (2002:460) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden. Detta gäller även i fråga om I-förordningens och den kompletterande lagens särskilda regler för ansökan om ändring och överklagande av beslut. 7.4Skyldigheten att lämna uppgifter om mottagen olja Regeringens förslag: Lagen (1975:1083) om uppgiftsskyldighet rörande mottagande av olja anpassas till att tillträder fondprotokoll. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se promemorian s. 58). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om skyldigheten för de fördragsslutande staterna att lämna uppgifter till kompletterande oljeskadefond finns i artikel 13 fondprotokoll. Föreskriften överensstämmer med artikel 15 fondkonvention. För att skall kunna fullgöra sin rapporteringsskyldighet krävs att uppgifter om svenska oljemottagare och mottagna mängder olja hålls tillgängliga. För detta ändamål har lagen (1975:1083) om uppgiftsskyldighet rörande mottagande av olja tillkommit. Lagen innebär i korthet att envar som för visst kalenderår tar emot råolja eller eldningsolja, som har transporterats sjövägen till svensk hamn eller annan terminal, året därpå skall lämna uppgift om mottagandet till (2 § första stycket). Detsamma gäller i fråga om olja som på något annat sätt har transporterats till efter att ha tagits emot, efter sjötransport, i en stat som inte är part i vare sig eller fondkonvention (2 § andra stycket). Lagen innehåller vidare särskilda regler om mottagande av olja i vissa koncernförhållanden eller annan intressegemenskap (3 §). Enligt lagen kan ålägga envar som under visst kalenderår har mottagit olja att lämna uppgift om mängden (4 §). Skyldigheten att lämna uppgifter är straffsanktionerad och kan förelägga en uppgiftsskyldig vite (5 §). De uppgifter som får sänds vidare av verket till Prop. 2004/05:78 oljeskadefonden. En närmare redogörelse för lagen finns i prop. 1975/76:28. Mot bakgrund av förslaget att skall tillträda fondprotokoll bör denna lag om uppgiftsskyldighet ändras. Regeringen föreslår, i likhet med ställningstagandet i promemorian, att också sådan olja skall omfattas av lagen som tas emot här i landet efter att ha transporterats hit på annat sätt än till sjöss, om oljan har varit föremål för sjötransport till en stat som inte är part fondprotokoll. Har oljan transporterats sjöledes till en stat som är part fondprotokoll ligger ju uppgiftsskyldigheten på den staten och inte på . Genom den nu föreslagna anpassningen av lagen ges i svensk rätt genomslag åt artikel 10.1 a och b fondprotokoll. I sammanhanget kan erinras om att de uppgifter som lämnas till oljeskadefond också skall anses lämnade till kompletterande oljeskadefond (artikel 13.1 fondprotokoll). Som redovisas närmare i avsnitt 8 kvarstår för vissa förpliktelser enligt fondkonvention. I promemorian föreslås med hänsyn till dessa förpliktelser att hänvisningen till fondkonvention i 2 § andra stycket skall behållas. Vidare föreslås att begreppet fondkonvention definieras i 1 §. Av artikel 12 och 41.5 i konventionen följer emellertid att lagen om uppgiftsskyldighet inte längre har någon betydelse för kvarstående förpliktelser enligt konventionen. oljeskadefond har nämligen beträffande mottagen olja i redan tillgång till de uppgifter som behövs för ett beslut om avgiftsuttag till fonden. Regeringen föreslår därför, till skillnad från förslaget i promemorian, att hänvisningen till fondkonvention slopas och att någon definition som omfattar konventionen följaktligen inte förs in i 1 §. 7.5Lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall Regeringens förslag: kompletterande oljeskadefond skall ha samma immunitet och privilegier i , bland annat i fråga om skattefrihet, som oljeskadefond har. kompletterande oljeskadefond anges därför i förteckningen över internationella organ i bilagan till lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 59). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall har de internationella organ och personer med anknytning till sådana organ, som anges i en bilaga till lagen, rätt till immunitet och privilegier enligt vad som bestämts i stadga eller avtal som är i kraft för . Enligt artikel 34 i 1971 och fondkonventioner skall 1971 och oljeskadefonder i de fördragsslutande staterna vara befriade från all direkt beskattning samt från tullar och import- och exportavgifter. Staterna skall också närhelst detta är möjligt vidta lämpliga åtgärder för att efterskänka eller återbetala indirekta skatter i vissa fall. För en närmare redogörelse för innehållet i artikel 34 hänvisas till prop. 1973:140 s. 115. De båda fonderna har mot denna bakgrund tagits upp i den förteckning över internationella organ som finns i bilagan till lagen om immunitet och privilegier i vissa fall (punkt 18 i bilagan). fondprotokoll innehåller i artikel 16.3 en bestämmelse enligt vilken artikel 34 fondkonvention skall vara tillämplig även på den kompletterande oljeskadefonden. Denna fond skall alltså ha rätt till samma frihet från skatt med mera som oljeskadefond. Innebörden av de nu diskuterade bestämmelserna är såvitt gäller indirekta skatter att befrielse från skattskyldighet eller återbetalning av redan betalad skatt skall medges närhelst detta är möjligt. De aktuella artikeltexterna ger ingen vägledning för tolkningen av detta rekvisit. De får dock anses ge utrymme för att viss hänsyn kan tas till nationell rätt i fråga om befrielse från indirekta skatter. För svensk del innebär detta följande. Regler om återbetalning av indirekt skatt till internationella organisationer finns bland annat i 10 kap. 6 § mervärdesskattelagen (1994:200). Genom denna bestämmelse har en internationell organisation som avses i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall rätt till återbetalning av ingående skatt som gäller förvärv av en rad varor och tjänster, till exempel inventarier och teletjänster. Vissa typer av tjänster som den kompletterande oljeskadefonden kan tänkas komma att förvärva här i landet, såsom advokattjänster, omfattas inte av denna bestämmelse. I ett sådant fall kan emellertid frihet från mervärdesskatt gälla om den kompletterande oljeskadefonden är befriad från mervärdesskatt för motsvarande tjänst i det land där fonden har sitt säte, förutsatt att det rör sig om ett (3 kap. 30 a § tredje stycket mervärdesskattelagen). Det kan på goda grunder antas att den kompletterande oljeskadefonden i likhet med 1971 och oljeskadefonder kommer att ha sitt säte i (). På likaledes goda grunder kan det antas att den kompletterande oljeskadefonden och den brittiska staten sluter ett värdlandsavtal som bland annat kommer att innebära direkt skattefrihet eller rätt till återbetalning av betalad mervärdesskatt för omsättning i . Ett avtal med denna innebörd gäller nämligen mellan oljeskadefond och . Regeringens slutsats av det anförda blir i likhet med vad som anförs i promemorian att de svenska reglerna kommer att ge kompletterande oljeskadefond direkt skattefrihet eller rätt till återbetalning av indirekta skatter i en utsträckning som innebär att uppfyller sina åtaganden enligt fondprotokoll. Regeringen föreslår mot bakgrund av det nu anförda och i likhet med promemorians förslag att kompletterande oljeskadefond förs in i förteckningen över internationella organ i bilagan till lagen om immunitet och privilegier i vissa fall. Detta får till följd att den kompletterande oljeskadefonden får samma immunitet och privilegier i , bland annat i fråga om skattefrihet, som oljeskadefond Prop. 2004/05:78 har. kvarstående förpliktelser enligt fondkonvention kan medföra att oljeskadefond i till exempel utnyttjar mervärdesskattepliktiga tjänster för vilka skattefrihet skall gälla enligt vad som föreskrivs i artikel 34 fondkonvention. oljeskadefond bör därför tills vidare kvarstå i punkten 18 i bilagan till lagen om immunitet och privilegier i vissa fall. 7.6Sjölagen (1994:1009) Regeringens förslag: 10 kap. 11 § sjölagen (1994:1009) ändras för att återspegla tillträde till fondprotokoll och tillkomsten av den nya lagen om ersättning från de internationella oljeskadefonderna. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 61). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I 10 kap. 11 § sjölagen (1994:1009) ges en upplysning om att det finns särskilda bestämmelser om rätt till ersättning års internationella oljeskadefond. Denna hänvisning bör nu ändras för att återspegla dels att ersättning också tillhandahålls av kompletterande oljeskadefond, dels att rätten till ersättning från de internationella oljeskadefonderna regleras i en ny lag. 8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Den nya lagen om ersättning från de internationella oljeskadefonderna och de lagändringar som i övrigt föreslås skall träda i kraft den dag då fondprotokoll träder i kraft för . Regeringen bemyndigas därför att bestämma dagen för lagarnas ikraftträdande. Den gamla lagen gäller fortfarande, om den händelse som kan utgöra grund för ersättning har inträffat före den nya lagens ikraftträdande. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 63). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: De olika lagförslagen bör träda i kraft då fondprotokoll träder i kraft för . Exakt vilken dag detta inträffar beror på vilken dag tillträder protokollet. Protokollet träder i kraft internationellt . För träder det i kraft efter ratifikationen (se artikel 21.2). Regeringen bör därför få möjlighet att bestämma tidpunkten för Prop. 2004/05:78 ikraftträdandet av lagarna. fondprotokoll innehåller inte någon bestämmelse om protokollets tillämpning i tiden. Det får antas att avsikten varit att fondprotokollet inte skall ges tillbakaverkande kraft utan gälla endast för skador som orsakats av händelser som inträffar efter ikraftträdandet (jfr artikel 28 i om traktaträtten). Denna bedömning har också gjorts i de övriga nordiska staterna. Den nya lagen om ersättning från de internationella oljeskadefonderna bör därför gälla i fråga om olyckor som inträffar efter lagens ikraftträdande. I fråga om tidigare händelser som kan utgöra grund för ersättning års internationella oljeskadefond bör den gamla lagen gälla även fortsättningsvis. Detsamma gäller för avgiftsskyldighet och andra förpliktelser mot denna fond som sådana händelser kan ge upphov till. har, som har nämnts, varit part fondkonvention. Denna konvention sades upp med verkan . Enligt artikel 41.5 i denna konvention består dock vissa förpliktelser i fråga om olyckor som har inträffat innan uppsägningen träder i kraft, det vill säga för del före . Detta betyder att oljeskadefond har rätt att erhålla avgifter från svenska avgiftspliktiga i den mån oljeskadefond handlägger någon olycka som inträffat före . Enligt uppgift finns två sådana olyckor, nämligen den som inträffade med fartyget och den som inträffade med fartyget . Även med avseende på dessa olyckor bör den gamla lagen gälla. Ekonomiska och andra konsekvenser Regeringens bedömning: Förslagen medför inte några ökade kostnader för det allmänna. För enskilda oljemottagare (oljebolag och raffinaderier) medför förslagen ökade kostnader om det inträffar fartygsolyckor med omfattande oljeskador som följd. Dessa kostnader belastar företag som tar emot olja . bedöms inte medföra några näringspolitiska konsekvenser. Förslagen är fördelaktiga från miljösynpunkt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 65). Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens bedömning: Som förklaras närmare i avsnitt 5.2 under Finansieringen av kompletterande oljeskadefond tillförs kompletterande oljeskadefond de ekonomiska medel som den behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter genom att avgifter tas ut av mottagare av olja i de stater som är parter i 2003 års På motsvarande sätt finansieras oljeskadefond. De företag exempelvis oljebolag och raffinaderier som tar emot mer än olja , kan således i händelse av en större olycka med ett tankfartyg bli skyldiga att betala avgifter till den kompletterande oljeskadefonden. För svensk del innebär, som konstateras i promemorian, inte fondprotokollet någon skyldighet för staten att betala avgifter till fonden. Genom kompletterande oljeskadefond kommer ett belopp om ytterligare att finnas tillgängligt för ersättning av oljeskador. Härigenom ökar möjligheterna för skadelidande att få full ersättning. Detta gäller också med avseende på det allmännas kostnader, exempelvis för insatser vid miljöräddningstjänst och kommunernas åtgärder vid sanering av förorenade stränder. Skyldigheten att lämna uppgifter till den kompletterande oljeskadefonden om den mängd avgiftspliktig olja som tas emot i bedöms inte medföra något merarbete för , och således inte heller några ökade kostnader. Skälet för detta är att den rapportering som utförs av verket till oljeskadefond vid ett svenskt tillträde till fondprotokoll kommer att anses gjord också i förhållande till den kompletterande oljeskadefonden (artikel 13.2 fondprotokoll). De statsfinansiella följderna av den frihet från skatt med mera som den kompletterande oljeskadefonden skall ha förmånen av i enligt artikel 16.3 fondprotokoll (se avsnitt 7.5) bedöms bli marginella. Sammantaget bedöms förslagen i denna proposition inte medföra några ökade kostnader för det allmänna. De ekonomiska konsekvenserna för svenska oljebolag och raffinaderier behandlas utförligt i promemorian (s. 42 ff. och s. 66 f.). I rör det sig om knappt tio företag som tar emot olja i en sådan mängd att avgiftsplikt kan uppkomma. Som konstaterats i avsnitt 6.1 beror de ekonomiska konsekvenserna för dessa företag på antalet framtida olyckor och hur omfattande skador dessa leder till samt hur många stater som tillträder fondprotokoll och vilken mängd avgiftspliktig olja som tas emot i dessa stater. Trots svårigheterna att förutse de närmare ekonomiska konsekvenserna med hänsyn till dessa faktorer, görs i promemorian den bedömningen att de berörda företagen kan bära de ökade kostnader som uppstår i händelse av en olycka som kräver att den kompletterande oljeskadefonden betalar ut ersättning. Detta ställningstagande har inte ifrågasatts av någon remissinstans. Regeringen har därför ingen anledning att göra någon annan bedömning. Några negativa effekter för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt bedöms förslagen inte innebära.