prop · GS03115 · 2005-04-01 00:00:00 — Det sistnämnda gäller dock inte när det är fråga om brott, för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Brev, telegram eller annan försändelse som finns hos ett post- eller telebefordringsföretag får tas i beslag endast om det för brottet är föreskrivet fängelse eller däröver och försändelsen hade kunnat tas i beslag hos mottagaren. I 27 kap. 12 § anges vissa begränsningar i fråga om vem som får hantera sådana handlingar när de har tagits i beslag. I 27 kap. 4 § finns bestämmelser om vem som får ta föremål i beslag. Ett beslag avser ofta ett föremål som påträffas i samband med en annan tvångsåtgärd, t.ex. husrannsakan. Huvudregeln är att den som med laga rätt verkställer en sådan tvångsåtgärd får ta föremål i beslag. Undersökningsledaren eller åklagaren får besluta att ett föremål som påträffas i annat fall än vid verkställighet av en tvångsåtgärd skall tas i beslag. Även utan ett föregående beslut av undersökningsledaren eller åklagaren får en polisman i vissa fall, om fara är i dröjsmål, ta ett påträffat föremål i beslag. Ett sådant beslag skall skyndsamt anmälas till undersökningsledaren eller åklagaren, som har att pröva om beslaget skall bestå. Enligt 5 § kan rätten i vissa fall besluta om beslag. Har ett beslag verkställts utan rättens förordnande, får enligt 6 § den som har drabbats av beslaget utan inskränkning i tiden begära rättens prövning av beslaget. Om rätten beslutar om beslag går beslutet enligt 30 kap. 12 § i omedelbar verkställighet, men beslutet kan överklagas särskilt till hovrätten. I 27 kap. 8 § finns bestämmelser om hävande av beslag och om omprövning av beslagsfrågan när målet avgörs. Enligt 9 § kan rätten besluta att en försändelse som kommer in till ett befordringsföretag (t.ex. posten eller ett tele-, järnvägs- eller bussföretag) skall hållas kvar till dess frågan om beslag av försändelsen har hunnit prövas. En förutsättning är att det rör sig om en försändelse som kan beslagtas enligt 13 §§. I 10 § anges hur beslagtagna föremål skall tas om hand. Bland annat föreskrivs att sådana föremål skall tas i förvar av den som har verkställt beslaget. Om det kan ske utan fara och det är lämpligt får dock ett beslagtaget föremål lämnas kvar hos innehavaren. I sådant fall skall föremålet normalt förseglas eller märkas som beslagtaget. I 11 § anges att det i vissa fall skall lämnas underrättelse om verkställt beslag till den från vilken beslag har skett. Enligt 11 a § skall en underrättelse även lämnas om åklagaren överväger att enligt 4 a § besluta om utlämnande av föremålet till någon som bedöms ha bättre rätt till detta. Bestämmelser om beslag finns även i andra författningar. De flesta sådana bestämmelser innebär endast smärre avvikelser från rättegångs- balkens regelsystem, t.ex. i fråga om vem som får ta egendom i beslag. I övrigt gäller regler. På det tryck- och yttrandefrihets- rättsliga området finns dock en särreglering. I 10 kap. tryckfrihets- förordningen finns bestämmelser som möjliggör beslag av egendom som inte är tillgänglig. Dessa bestämmelser bygger på en omvänd ordning i förhållande till vad som gäller enligt . Bestämmelserna är så konstruerade att justitiekanslern, i avvaktan på att tryckt skrift som på grund av tryckfrihetsbrott kan konfiskeras, får lägga skriften under beslag (1 §). Även innan åtal för tryckfrihetsbrott har väckts eller ansökan gjorts hos rätten om skriftens konfiskering, får justitiekanslern företa ett sådant beslag (2 §). Den som drabbas av beslaget får begära Prop. 2004/05:115 rättens prövning av det (3 §). När åtal har väckts kan rätten förordna om beslag (5 §). Beslag verkställs av polismyndigheten (7 §). Bestämmelser med ungefär motsvarande innehåll finns i 7 kap. yttrandefrihets- grundlagen. 6.1.3Husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning Ett av de huvudsakliga syftena med bestämmelserna i 28 kap. rättegångs- balken om husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning är att möjliggöra att föremål skall kunna tas i beslag. Det kan noteras att dessa bestämmelser inte kan tillämpas för att göra egendom tillgänglig för kvarstad enligt 26 kap. . Med husrannsakan avses eftersökande i hus, rum eller slutet förvaringsställe. Förutsättningarna för husrannsakan anges i 28 kap. 1 3 §§ . Enligt 1 § krävs att det förekommer anledning att tro att brott har begåtts där fängelse ingår i straffskalan. Husrannsakan hos annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet får ske endast om brottet förövats hos denne eller den misstänkte gripits där eller att det förekommer synnerlig anledning att det genom husrannsakan skall anträffas föremål som är underkastat beslag. Husrannsakan får enligt 2 § även ske hos en person som eftersöks för att han eller hon skall underkastas kroppsvisitation eller kroppsbesiktning. I lokaler som är tillgängliga för allmänheten är enligt 3 § möjligheterna till husrannsakan i viss mån större än som har sagts. Särskilda regler finns också för husrannsakan i lokaler som brukar användas gemensamt av personer som kan antas ägna sig åt brottslig verksamhet. De reglerna kan tillämpas om det för brottet är föreskrivet fängelse . Enligt 28 kap. 4 § kan undersökningsledare, åklagare eller rätten besluta om husrannsakan. En polisman kan dock företa husrannsakan utan ett sådant beslut, om det är fara i dröjsmål. Om husrannsakan kommer att bli omfattande eller medföra synnerlig olägenhet bör rätten fatta beslutet i frågan. I 28 kap. 69 §§ finns bestämmelser om verkställighet av husrannsakan. I 28 kap. 1113 §§ finns bestämmelser om kropps- visitation och kroppsbesiktning. Kroppsvisitation innebär undersökning av någons kläder eller vad han eller hon bär på sig eller av väskor, paket eller föremål som personen har med sig. En kroppsbesiktning innebär undersökning av kroppen, tagande av prov från kroppen eller undersökning av sådana prov. Dessa tvångsmedel får endast vidtas mot den som skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa för att eftersöka föremål som kan tas i beslag. Kroppsvisitation, men inte kroppsbesiktning, får dock i vissa fall även ske mot någon annan än den misstänkte. Undersökningsledare, åklagare och rätten, samt vid fara i dröjsmål, en polisman får besluta om kroppsvisitation och kropps- besiktning. Frysning av egendom kan enligt rambeslutet ske i syfte att säkerställa framtida verkställighet av ett beslut om förverkande. Förverkande av egendom innebär att en person genom ett straffrättsligt förfarande berövas viss egendom eller rätten till egendomen. Bestämmelser om förverkande finns i 36 kap. samt i flera specialstraffrättsliga författningar, t.ex. i narkotikastrafflagen (1968:64) och lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Förverkande kan ske antingen genom sakförverkande, som innebär att viss egendom förklaras förverkad, eller genom värdeförverkande, som innebär att förverkandet i stället avser värdet av viss egendom. I 36 kap. 1 § föreskrivs att utbyte av brott enligt balken skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Med utbyte avses såväl den konkreta egendom som mottagits en sak eller en rättighet som det i pengar uppskattade värdet av det mottagna. Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt kan också förklaras förverkad, om det krävs för att förebygga brott eller om det finns särskilda skäl (2 §). I 4 § finns en särskild bestämmelse om förverkande av ekonomiska fördelar som uppkommit för en näringsidkare till följd av ett brott som är begånget i utövningen av näringsverksamhet. I 36 kap. 5 § anges hos vem förverkande får ske. Person- kretsen omfattar framför allt gärningsmannen eller annan som medverkat till brottet samt den i vars ställe dessa var, t.ex. en arbetsgivare. Även den person omfattas som beretts genom brottet, liksom den som efter brottet har förvärvat egendomen eller särskild rätt till egendomen och haft vetskap eller skälig anledning att anta att egendomen haft samband med brottet. 6.3Lagstiftning om internationellt rättsligt samarbete Det finns flera lagar som innehåller bestämmelser om internationellt rättsligt samarbete. Av särskilt intresse är bestämmelserna om internationell rättslig hjälp i brottmål och internationell verkställighet av domar och slutliga beslut. En redogörelse för dessa lämnas mot bakgrund av att frysning utgör ett förstadium till överlämnande av bevismaterial från en stat till en annan eller verkställighet i en stat av ett beslut om förverkande som har meddelats i en annan stat. 6.3.1Internationell rättslig hjälp i brottmål I lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål finns bestämmelser som reglerar under vilka förutsättningar kan lämna rättslig hjälp i brottmål eller begära sådan hjälp utomlands. När det gäller rättslig hjälp i bygger lagen på grundtanken att samtliga åtgärder som kan vidtas i en svensk förundersökning eller rättegång också skall kunna vidtas av svenska åklagare och domstolar för att bistå utländska myndigheter. Utifrån samma synsätt skall åtgärderna dessutom vidtas under samma förutsättningar som gäller vid en svensk förundersökning eller rättegång. I vissa fall kan emellertid svenska åklagare och domstolar lämna bistånd även med åtgärder som inte regleras i svensk lag, så länge det inte är fråga om en tvångsåtgärd. Dessutom kan svenska åklagare och domstolar på begäran från den ansökande staten acceptera att ett visst förfarande skall tillämpas när en åtgärd vidtas, under förutsättning att ett sådant förfarande inte strider mot grundläggande principer i den svenska rättsordningen. När det gäller svenska myndigheters ansökningar om rättslig hjälp utomlands finns endast några få regler i den svenska lagstiftningen. Skälet till det är att det är den andra statens regler som avgör under vilka förutsättningar bistånd kan lämnas till en svensk åklagare eller domstol. I 2 kap. finns allmänna bestämmelser om rättslig hjälp i . Där anges vem som får ansöka om rättslig hjälp, vad en sådan ansökan skall innehålla, till vem ansökan skall skickas samt vem som har behörighet att handlägga en sådan ansökan. Utgångspunkten är att den instans som handlägger ärendet också prövar om förutsättningarna för att vidta åtgärden är uppfyllda. Om så inte är fallet, skall ansökan avslås. I 2 kap. anges vissa andra förutsättningar för att en ansökan skall kunna bifallas. En sådan förutsättning är kravet på dubbel straffbarhet. Detta krav gäller generellt för samtliga åtgärder som innebär användande av tvångsmedel, t.ex. husrannsakan och beslag. När det gäller ansökningar om husrannsakan och beslag görs emellertid ett undantag från detta krav om ansökan kommer från en medlemsstat i EU eller från eller . I samma kapitel finns även vissa andra generella avslagsgrunder, t.ex. att en ansökan skall avslås om ett bifall skulle kränka suveränitet, medföra fara för rikets säkerhet eller strida mot allmänna rättsprinciper eller andra väsentliga intressen. Föreligger något av dessa fall, är det regeringen och inte åklagare eller domstol som skall avslå en ansökan om rättslig hjälp i . För kvarstad, beslag samt husrannsakan och andra åtgärder som avses i 28 kap. , t.ex. kroppsvisitation och kroppsbesiktning, finns särskilda bestämmelser i 4 kap. 1424 §§. Ansökningar om sådana åtgärder i handläggs av åklagare och prövas i vissa fall av domstol. Det är alltid domstol som prövar om ett beslag är lagligen grundat och om egendomen skall överlämnas till den ansökande staten. Själva beslutet att överlämna beslagtagen egendom till en annan stat verkställs av åklagaren. kan enligt 4 kap. 23 § bistå en annan stat genom att ta egendom i beslag eller besluta om kvarstad för att säkerställa verkställighet av ett beslut om förverkande som har meddelats eller som kommer att meddelas i den andra staten. En förutsättning är att det utländska beslutet om förverkande i ett senare skede kommer att kunna verkställas i och att det skäligen kan befaras att verkställigheten annars skulle försvåras. När domstolen i dessa fall beslutar om kvarstad eller fastställer ett verkställt beslag, skall den bestämma hur länge åtgärden längst får bestå. Den bestämda tiden får förlängas om det finns anledning till det. Åtgärden skall bestå till dess att ansökan om verkställighet har prövats (24 §). Internationell verkställighet av domar och slutliga beslut Bestämmelser om verkställighet av domar och slutliga beslut i eller utomlands finns i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom (internationella verkställighets- lagen) och i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. (nordiska verkställighetslagen). Den internationella verkställighetslagen gör det möjligt att verkställa utländska domar och slutliga beslut, inklusive beslut om förverkande, i . Även det omvända förhållandet regleras, dvs. verkställighet av svenska domar och slutliga beslut utomlands. När det gäller verk- ställighet av förverkandebeslut kan detta endast ske i förhållande till en stat som har ingått ett avtal med bilateralt eller multilateralt om sådan verkställighet. De avtal som i realiteten kan bli tillämpliga är främst och Palermokonventionen samt förverkandekonventionen. En ansökan om att verkställa ett förverkande- beslut i görs hos (8 §). Regeringen kan under vissa förhållanden avslå en ansökan direkt. Om det inte sker skall ärendet överlämnas till Riksåklagaren för handläggning. Riksåklagaren skall ansöka hos rätten om prövning av framställningen (9 §). I stället för att ansöka vid domstol om att verkställa förverkandebeslutet, kan Riksåklagaren i vissa fall genom strafföreläggande besluta om för- verkande (16 §). Bestämmelser om tvångsmedel i avvaktan på att ett utländskt förverkandebeslut verkställs i finns i 18 § samt i 4 kap. 2324 §§ lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. När det gäller verkställighet utomlands av förverkandebeslut som har meddelats i , är det som prövar om sådan verkställighet skall ske. Genom enhetlig nordisk lagstiftning är det möjligt att inom verkställa domar och beslut i brottmål i annat nordiskt land än doms- landet. Ett förverkandebeslut som har meddelats i ett annat nordiskt land kan verkställas i enligt bestämmelserna i den nordiska verk- ställighetslagen. Även beslut om kvarstad eller beslag till säkerställande av förverkande av egendom kan verkställas enligt den lagen. På motsvarande sätt kan förverkandebeslut som har meddelats i verkställas i andra nordiska länder. Begäran om verkställighet görs av . är även mottagare av framställningar om verkställighet här i som görs av behöriga myndigheter i de nordiska länderna. Den nordiska verkställighetslagen hänvisar i fråga om tvångsmedel till bestämmelserna om beslag och kvarstad i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. En genomgripande reform av åklagarväsendets organisation genom- fördes med ikraftträdande (prop. 2004/05:26, bet. 2004/05:JuU11, rskr. 2004/05:107). Reformen innebar att den centrala förvaltningsmyndigheten och de sex regionala åklagarmyndigheterna inom åklagarorganisationen avvecklades och att en ny myndighet bildades. 2004/05:115 leds av riksåklagaren. Under myndighetens centrala ledning finns för närvarande 41 lokala åklagarkammare. Organisationsförändringen påverkar inte organisation eller ställning. Regeringens bedömning: Ny lagstiftning krävs för att genomföra rambeslutet om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial. Bestämmelser bör införas om förutsättningarna för och förfarandet vid erkännande och verkställighet av frysningsbeslut som har översänts till från en annan EU-stat. Det bör även införas bestämmelser om förutsättningarna för och förfarandet vid översändande från av sådana beslut. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians bedömning eller lämnat den utan erinran. Skälen för regeringens bedömning Allmänt om behovet av en ny lagstiftning Det finns , bortsett från viss reglering inom , inte några bestämmelser som reglerar erkännande och verkställighet av beslut som fattas på förundersökningsstadiet och som rör säkerställande av egen- dom. Den reglering som tillämpas inom , och som finns intagen i den nordiska verkställighetslagen (se avsnitt 6.3.2), har ett begränsat tillämpningsområde och omfattar t.ex. inte beslut i syfte att säkra bevis- material. Rambeslutet bygger i flera avseenden vidare på de internationella överenskommelser om straffrättsligt samarbete som finns . En avgörande skillnad jämfört med nuvarande ordning är att en medlemsstat, i stället för att ansöka om rättslig hjälp i brottmål t.ex. att viss egendom skall tas i beslag beslutar själv om beslaget. Därefter verkställs beslaget i en annan medlemsstat. Det förfarande som beskrivs i rambeslutet, och som och andra medlemsstater har att genomföra, har i förhållande till nuvarande svenska lagbestämmelser en annan utgångspunkt och förutsätter därför en helt ny lagreglering. I en sådan ny reglering bör det finnas bestämmelser om vilka myndigheter i som skall vara behöriga att handlägga ärenden enligt rambeslutet och vilka förfaranderegler som skall tillämpas i sådana ärenden. Vidare krävs bestämmelser om under vilka förutsättningar ett frysningsbeslut får verkställas i och vilka svenska beslut som skall kunna översändas till annan stat för verkställighet. I godkännandepropositionen redogjorde regeringen för den lagstiftning som bedömdes vara nödvändig för att genomföra rambeslutet i svensk lag. De förslag som presenteras utgår i allt väsentligt från de bedömningar och beskrivningar som finns intagna i godkännande- I detta kapitel beskrivs därför lagstiftningsbehovet översiktligt med angivande av de olika frågor som behandlas i ärendet. Tillämpningsområdet för den nya lagstiftningen behandlas i avsnitt 8.1. Utgångspunkten för den nya regleringen bör vara att nuvarande bestämmelser i och i andra författningar, t.ex. lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och internationella verkställig- hetslagen, skall användas så långt det är möjligt. Även bestämmelserna i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder bör i vissa delar kunna tjäna som förebild för den nya regleringen, särskilt mot bakgrund av att även den lagstiftningen bygger på principen om ömsesidigt erkännande och att bestämmelser från rambeslutet om en europeisk arresteringsorder i vissa delar motsvarar bestämmelser i frysningsrambeslutet. Det krävs en sammanhållen och överskådlig reglering för förfarandena vid erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut i och vid översändande av ett sådant beslut härifrån. Närmare regler om förfarandet vid översändande av ett frysningsbeslut bör till övervägande del kunna meddelas i förordningsform. Samma bedömning gjorde regeringen i godkännandepropositionen. När är verkställande stat krävs bestämmelser om vilka myndigheter som är behöriga att handlägga och besluta i ärenden om erkännande och verkställighet av utländska frysningsbeslut. I avsnitt 8.4 behandlas frågan om vilken myndighet som skall vara behörig att besluta om att ett frysningsbeslut skall verkställas i . Frågor om rättens prövning, verkställighetens bestånd och om överklagande behandlas i avsnitt 8.12. Frågan om vem som skall vara behörig att utfärda ett frysningsbeslut i för verkställighet i en annan stat behandlas i avsnitt 8.4. I rambeslutet finns särskilda bestämmelser om hur ett frysningsbeslut skall sändas över och innehållet i det intyg som skall bifogas en framställning. Vidare innehåller rambeslutet bestämmelser om konsekvenserna av att ett intyg är bristfälligt. Frågor om frysnings- beslutet och vilka krav som skall ställas på innehållet i intyget behandlas i avsnitt 8.3. I avsnitt 8.5 behandlas frågor om översändande av frysningsbeslut. Vidare föreslås att frysningsbeslut skall verkställas i enligt i huvudsak de bestämmelser som gäller för verkställighet här av beslut om beslag eller kvarstad i brottmål. Förslaget sammanfaller i den delen med de överväganden regeringen gjorde i godkännandepropositionen. Förslaget innebär att nuvarande bestämmelser om verkställighet av beslut om beslag och kvarstad i brottmål till stor del kan tillämpas även vid verkställighet av frysningsbeslut. Det krävs dock särskilda bestämmelser som kompletterar och till viss del ersätter nuvarande regler om sådan verkställighet. Sådana bestämmelser är t.ex. regler om uppskov med och tidsfrister för verkställighet. Det krävs även särskilda överväganden i fråga om i vilken utsträckning bestämmelser om husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning bör kunna tillämpas i samband med att ett frysningsbeslut verkställs. Bestämmelser om förfarandet vid verkställighet och därmed sammanhängande frågor, bl.a. tidsfrister och skäl för uppskjutande av verkställigheten, behandlas i avsnitt 8.98.10. 2004/05:115 De efterföljande åtgärderna, dvs. när egendomen skall överlämnas eller bli föremål för verkställighet av ett beslut om förverkande, behandlas i avsnitt 8.13. Förutsättningar för översändande och verkställighet av ett frysningsbeslut I godkännandepropositionen framhöll regeringen behovet av att det införs en möjlighet att besluta om beslag även när det gäller föremål som inte är tillgängliga vid beslutet. Syftet med en sådan möjlighet var enligt regeringen att svenska åklagare ges möjlighet att komma i åtnjutande av de fördelar som rambeslutet ger när det gäller att få svenska beslagsbeslut verkställda i andra EU-länder (prop. s. 36). Frågan om möjligheten till beslag avseende föremål som inte är tillgängliga behandlas i avsnitt 8.2. I rambeslutet anges under vilka förutsättningar de rättsliga myndigheterna i den verkställande staten får vägra att verkställa ett frysningsbeslut (artikel 7.1). Frågor om den prövning som skall ske och om förutsättningarna för erkännande och verkställighet av ett frysnings- beslut inbegripet bl.a. frågorna om hur avslagsgrunderna skall genom- föras och regleras och i vilken mån ett krav på dubbel straffbarhet skall uppställas för att verkställa ett frysningsbeslut behandlas i avsnitt 8.6 och 8.7. I avsnitt 8.11 redogörs för åklagarens möjlighet att häva sitt beslut att ett utländskt frysningsbeslut får verkställas i . Regeringens förslag: Den föreslagna lagstiftningen skall tillämpas på frysningsbeslut som med stöd av rambeslutet översänds till för erkännande och verkställighet här. Lagstiftningen skall vidare tillämpas på de svenska beslut som skall anses utgöra frysningsbeslut (se avsnitt 8.2) och som översänds från till en annan medlemsstat i EU för erkännande och verkställighet i den staten. Med frysningsbeslut avses ett beslut av en rättslig myndighet i en medlemsstat i Europeiska unionen, vilket översänds för erkännande och verkställighet i en annan sådan stat, och som har meddelats i samband med ett straffrättsligt förfarande, i syfte att tillfälligt hindra förstöring, omvandling, flyttning, överföring eller överlåtelse av egendom som i den först nämnda staten kan omfattas av förverkande eller utgöra bevis- Begreppet frysningsbeslut skall definieras i lag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat dem utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Rambeslutet bygger på principen om ömsesidigt erkännande av domar och beslut inom EU. ett nytt sätt att samarbeta och förutsätter ett stort förtroende mellan medlemsstaterna. Den prövning som skall ske i den verkställande staten är begränsad. Utgångspunkten är att den staten inte skall ifrågasätta det beslut som översänds för erkännande och verkställighet. Den nya lagstiftningen bör därför begränsas till att endast omfatta frysningsbeslut som har meddelats i eller en annan medlemsstat i EU och som med stöd av rambeslutet översänds för att erkännas och verkställas i en annan sådan stat.