prop · GT035 · 2005-09-29 00:00:00 — anser att med det föreslagna rådet bör förutsättningarna vara goda för att skall kunna fortsätta att bedriva en bred uppdragsverksamhet med bra förutsättningar för insyn och politisk styrning och med stor samhällsnytta. Lantmäteri- verket anser att rådet kan fylla en viktig roll för en tydligare avgränsning och precisering av verkets uppdragsverksamhet. Rådets roll, ställning och sammansättning behöver dock tydliggöras. och kommuner anser att kommunrepresentanter bör finnas i rådet. Svenskt näringsliv liksom Fastighetsägarna , Skogsindustrierna och stödjer, med förbehåll om att övriga konkurrens- främjande förslag genomförs, tanken på att inrätta rådet. Rådet skulle kunna bidra till ett större förtroende för och större ömsesidig förståelse mellan verket och andra aktörer på marknaden. Organisationerna är positiva till att verket får i uppdrag att utarbeta en marknads- och konkurrenspolicy. Skälen för regeringens bedömning: Enligt utredningen beror en stor del av kritiken mot uppdragsverksamhet på missför- stånd om hur t.ex. de regelverk som styr tillhanda- hållande av information fungerar. Förståelsen för de villkor som styr verkets respektive företagens verksamhet måste öka och relationen mellan och de privata företagen förbättras. Detta kan ske genom en utvecklad dialog mellan aktörerna och genom att insynen i uppdragsverksamhet ökar. Regeringen avser därför att uppdra åt att inrätta ett marknads- och konkurrensråd. Rådet bör bestå av företrädare för kon- kurrerande eller potentiellt konkurrerande företag som berörs av Lant- mäteriverkets uppdragsverksamhet eller som kan ha synpunkter på användningsanpassning av grundläggande information. Det får dock inte finnas någon risk för att konkurrensbegränsande samarbete, t.ex. mark- nadsuppdelning och prissamarbete, skall uppstå. För att bl.a. tillgodose behovet av insyn i rådets verksamhet bör även användarintressen vara representerade i rådet. Marknads- och konkurrensrådet skall ha en extern ordförande som utses av regeringen. En extern ordförande bedöms ha bättre förutsättningar att fungera som moderator och styra rådets arbete i konstruktiva banor. Ordföranden blir då också en garant för att rådet inte utvecklas till ett organ för konkurrensbegränsande samarbete. Marknads- och konkurrensrådet bör ges en hög status och en självständig roll. Marknads- och konkurrensrådet bör vara ett forum för dialog mellan och den privata sektorn. Genom rådet kan verket in- formera om sitt arbete för att utveckla konkurrensneutraliteten och om den framtida inriktningen för de verksamheter som kan vara känsliga från konkurrenssynpunkt. De privata företagen får möjlighet att framföra sin syn på vilka krav som bör ställas på ur ett konkur- rensperspektiv och på hur verket kan utveckla sin marknadsfrämjande roll. Rådets synpunkter får dock vägas av mot användarnas syn på marknads- och konkurrensförhållanden och på roll och uppgifter i övrigt. De uppgifter som ålagts av riks- dag och regering och möjligheterna att under rimliga villkor utföra dessa, är andra viktiga faktorer att väga in. Både inriktning och avgränsning av kvarvarande uppdragsverksamhet samt frågan om var gränsen går för ett aktivt tillhandahållande och en rimlig användnings- anpassning av informationen är andra relevanta frågor att behandla i marknads- och konkurrensrådet. Även prissättningen av grunddatapro- dukter och villkor för återförsäljarna m.m. kan vara av intresse för rådet. För att öka insynen i uppdragsverksamhet och tyd- liggöra dess roll inom uppdragsområdet bör en offentlig marknads- och konkurrenspolicy utarbetas. Regeringen avser att ge verket i uppdrag att utarbeta en sådan policy. I detta arbete bör marknads- och konkurrens- rådet medverka. Kostnaderna för det marknads- och konkurrensråd som föreslås bli inrättat vid är marginella och skall rymmas inom ramen för myndighetens nuvarande anslag. Regeringens bedömning: Grundläggande delar av det statliga lant- mäteriets verksamhet bör också finansieras med anslag. Kostnadsunderlaget för avgiftsuttag vid lantmäteriförrättningar bör ligga fast. Den uppdragsverksamhet som bedrivs inom det statliga lantmäteriet skall bygga på principen om full kostnadstäckning Utredningens förslag: Prissättning av grundläggande geografisk in- formation bör fortsatt grundas på principen att användare skall betala en uttagskostnad samt ett bidrag till förvaltning av information och system. Utredningen menar att principen har inneburit en ökad användning av informationen och även andra positiva effekter, bl.a. en långsiktig stabil finansiering. Samma princip bör tillämpas också för prissättning av fastighets- informationen. Priserna på strategiskt valda delar av den geografiska in- formationen bör dock sänkas betydligt för att stimulera en ökad använd- ning av informationen. Regeringens styrning av användarbidragen bör ske genom en utveck- lad mål- och resultatstyrning i stället för att som fastställa ett årligt tak för användarbidraget. Regeringen och bör utveckla formerna för att följa hur användningen av den grundläggande informationen utvecklas. Expeditionsavgifterna bör höjas och lämna ett större bidrag till den infrastruktur för fastighetsinformation som behövs för ett tillförlitligt in- skrivningssystem. Ett gemensamt kostnadsunderlag för expeditions- och användaravgifter inom fastighetsområdet bör utgöra grund för fördelning av kostnaderna mellan de användare som direkt utnyttjar fastighets- informationen och de som använder informationen indirekt genom in- skrivningsväsendet. Statsmakterna bör fastställa ett belopp som utgör expeditionsavgif- ternas bidrag till fastighetsinformationen. Regeringen bör även i fortsätt- ningen fastställa expeditionsavgifterna. fastställer av- gifterna för den grundläggande informationen och användarbidraget. Samtliga avgiftsintäkter som rör det statliga lantmäteriet bör netto- redovisas på statsbudgeten. Remissinstanserna: Statskontoret, Svenskt näringsliv, Fastighets- ägarna , Skogsindustrierna och Position m.fl. anser att verksamheten bör anslagsfinansieras. Statskontoret anser att karaktären av kollektiv nyttighet talar för att tillgången till informationen bör vara fri för ett optimalt nyttjande och en effektiv resursanvändning. En fri tillgång stimulerar till ökad tillväxt i samhället. Europeiska kommis- sionen har konstaterat att situationen i ger en konkurrensnackdel för europeiska företag i jämförelse med amerikanska. Det amerikanska regelverket med fri tillgång till information producerad inom den offent- liga sektorn har skapat en marknad baserad på offentlig grundinformation som är fem gånger större än den europeiska. Svenskt näringsliv, Fastig- hetsägarna , Skogsindustrierna och Position framför att eventuella bidrag till förvaltningskostnader tydligt skall kunna hänföras till en viss tjänst. Ett stort antal remissinstanser förespråkar sänkta priser, generellt eller för vissa produkter. Många, främst inom den offentliga sektorn, hävdar att priset på informationen begränsar användningen och hämmar utveck- lingen. delar utredningens uppfattning om att sänkta priser stimulerar användandet av informationen till gagn för sam- hällsutvecklingen och tillstyrker en sänkning. , Ångerman- lands tingsrätt, och Fastighetsrådens och miljörådens förening hänvisar till domstolarnas speciella behov av informationen och anser att deras verksamhet bör särbehandlas. anser att höga priser hindrar en samhällsekonomiskt effektiv användning och att förslaget om sänkta priser på strategiskt valda delar av den geogra- fiska informationen måste genomföras. Statliga myndigheter bör, för den egna verksamheten, få tillgång till informationen till uttagskostnad. i m.fl. anser att prissättningen måste främja den offentliga sektorns informationsförsörjning och pekar på de kostnader för förhandlingar om avtal som tillkommer. Riksantikvarie- ämbetet framhåller att ämbetet är beroende av grund- läggande information, men har inte kompenserats för sina ökade kost- nader genom anslag eller möjlighet att ta ut avgifter. En harmonisering av myndigheternas principer för finansiering, prissättning, upphovsrätts- liga frågor m.m. bör genomföras. menar att en ökad användning av informationen bör stimuleras. Lägre kostnader för myn- digheter och företag torde öka konsumenternas användning av informa- tionstjänsterna. För att garantera en viss kvalitet måste sänkta priser kompenseras genom ökad anslagsfinansiering. Försvarsmakten, , , , , , Cartesia, ST-lantmäteri m.fl. är positiva till utredningens samtliga förslag till finansiering av verksamheten. Försvarsmakten anser att utredningens förslag till finansieringsprin- ciper möjliggör en nödvändig, långsiktig och stabil utveckling av infor- mationen. stödjer huvuddelen av förslagen, men menar att sänkta priser på kort sikt måste kompenseras med ökade anslag. Kammarkollegiet, , och Villa- ägarnas riksförbund är negativa till en höjning av expeditionsavgifterna. Försvarsmakten, , meteorologiska och hyd- rologiska institut, , , m.fl. är positiva till en fortsatt användarfinansiering av den grundlägg- ande informationen för en långsiktigt stabil finansiering av uppbyggnad och ajourhållning av de grundläggande databaserna. Skälen för regeringens bedömning har lämnat en utförlig beskrivning av hur den statliga lantmäteriverksamheten finansieras . Av redovisningen framgår att delar av det som utgör kärnverksamhet och grundläggande uppgifter finansieras med anslag via statsbudgeten. Det rör sig här framför allt om viss verksamhet som regleras i instruktionen för det statliga lantmäteriet samt om verksamhet som tagit ställning till i samband med den långsiktiga planen för landskaps- information eller i samband med ställningstagande till det statliga lant- mäteriets organisation och finansiering och i samband med behandlingen av respektive års budgetproposition. behandlar också dessa frågor. några förändringar i detta avseende med undantag för hur den grund- läggande informationen fortsättningsvis bör finansieras. finner med utgångspunkt i nämnda förhållanden att grundläggande delar av kärnverksamhet också fortsättningsvis bör finans- ieras med anslag via statsbudgeten. Bestämmelser om avgifter m.m. för förrättningar som handläggs av en lantmäterimyndighet återfinns i förordningen (1995:1459) om avgifter Förordningen bygger på ställnings- tagande att kostnaderna för fastighetsbildningen skall betalas av berörda sakägare (prop. 1994/95:166, bet. 1994/95:BoU17, rskr. 1994/95:313). Förordningen bygger vidare på beslut att kostnaden för den förrättningsrelaterade fastighetsregistreringen skall inkluderas i taxan för lantmäteriförrättningar (prop. 2003/04:1, 2003/04:BoU01, rskr. 2003/04:73). Denna senare utvidgning av kostnadsunderlaget för beräkning av de av- gifter som skall tas ut av berörda sakägare trädde i kraft har inte redovisat några förslag till förändringar av det underlag som utgör grunden för beräkning av de avgifter som tas ut vid lantmäteriförrättningar. Regeringen finner att utgångs- punkten för beräkning av de avgifter som skall tas ut vid lantmäteriför- rättningar tills vidare bör ligga fast. Geografisk information och fastighetsinformation fastighetsinformation och geografiska information är en viktig del av samhällets informationsinfrastruktur. informationen har stor betydelse i en lång rad tillämpningar bl.a. inom den offentliga sektorn, forsknings- och utbildningsväsendet, de areella näringarna, konsult- och tjänstesektorn, fastighets- och försäkringsom- rådet och inom bankväsendet. Tillgång till informationen har därmed stor betydelse bl.a. för statsförvaltningen, samhällsplaneringen och närings- Den bidrar till en ökad sysselsättning och tillväxt bl.a. inom områdena teknik- och informationsförsörjning. betydelse för effektivisering av olika verksamheter och bidrar till att höja kvaliteten i beslutsunderlag. I uppbyggnaden av ett kunskaps- och infor- mationssamhälle är informationen en viktig förutsättning för förverklig- andet av de tre dimensionerna i en hållbar utveckling, dvs. mässiga, den sociala och den ekonomiska. I den nationella IT-strategin (se prop. 1995/96:125, bet. 1995/96:TU19, 1995/96:282) framhålls vikten av att till stöd för samhällets infor- mationsförsörjning utforma en väl fungerande infrastruktur som ger hög tillgänglighet till basinformation och som verkar tillväxtbefrämjande. Som exempel anges de centrala registren över fastigheter och byggnader och grundläggande geografiska data. Analyser i geografiska informa- tionssystem (GIS) är grundläggande för verksamhet inom bl.a. miljö-, jordbruks- och transportsektorn samt för försvaret. GIS bidrar också till en mer rationell hantering av ärenden i olika verksamheter. information av god kvalitet är också grunden för utveckling av mobila tjänster som positionering, navigering, mätning m.m. Prop. 2005/06:5 pekar i sin slutrapport tjänster hur då? (SOU 2003:35) samt i rapporten ett nytt skede i IT-politiken (SOU 2002:51) på den digitala geografiska informationens betydelse för tjänsteutvecklingen. I propositionen Från en IT-politik för samhället till en politik för IT- samhället (prop. 2004/05:175) har regeringen redovisat bedömningen att användningen inom alla samhällssektorer av grund- läggande information bör stimuleras för att ge största möjliga samhälls- ekonomiska nyttoeffekter av de stora offentliga investeringarna i verk- samheten och att prissättningen av framför allt den geografiska informa- tionen bör ses över. En satsning på en ökad användning av digital geo- grafisk information, men också fastighetsinformation, utgör enligt reger- ingens mening ett viktigt instrument i en tillväxtbefrämjande förnyelse av IT-politiken. Prissättningen är avgörande för i vilken utsträckning infor- mationen används. Nuvarande principer för finansiering av den grundläggande informationen Uppbyggnaden av grundläggande fastighetsinforma- tion och de geografiska databaserna har anslagsfinansi- erats. I samband med omstruktureringen av den statliga lantmäteriverk- samheten infördes en prissättningsprincip som föreslogs av Lant- mäteri- och inskrivningsutredningen (SOU 1994:90). Uppbyggnad skulle fortsatt anslagsfinansieras, men användarna skulle utöver en uttagskost- nad lämna ett bidrag till förvaltning och utveckling av information och system. Användarna har 19962003 bidragit med ca till förvaltningen av informationen, varav merparten, 476 miljoner kro- nor, till fastighetsinformationen. Fastighetsinformationen är helt avgiftsfinansierad, även uppbyggnad, som följd av en anslagsneddragning om 100 miljoner kro- nor. Det har inneburit en 60-procentig höjning av priset på fastighets- informationen. Användarbidraget uppgick till . Den geografiska informationen är däremot till största delen anslags- finansierad (se tabell 1). disponerades eller av hela anslag för verksamhet som rör den geografiska informationen. Användarna bidrog med utöver kostnader för uttagen. Finansiering av grundläggande information . Anslag, använ- daravgifternas bidrag till förvaltningen samt uttagskostnaden, i miljoner kr. Prissättningen på grundläggande information påverkar en samhällseffektiv användning Både utredningens redovisning och remissutfallet visar på att priset på informationen har en avgörande betydelse för utvecklingen av använd- ningen och därmed också för tillväxten samt för de ytterligare samhälls- Prop. 2005/06:5 ekonomiska vinster som kan utvinnas ur de betydande offentliga investe- ringarna i informationsuppbyggnaden som gjorts under en lång följd av år. Det framgår också tydligt av utredningens bedömningar och remiss- instansernas synpunkter att framför allt den geografiska informationen, trots den höga andelen anslagsfinansiering, är mycket priskänslig, medan fastighetsinformationen som helhet framstår som mindre priskänslig. Enligt vad regeringen erfarit har den genomförda stora prishöj- ningen av fastighetsinformationen inte inneburit någon allmän minskning i efterfrågan. Det framgår dock av utredningen och av remissutfallet att det även när det gäller fastighetsinformationen finns en undanträngd användning som följd av kostnaderna för informationen, vilket kan resul- tera i samhällsekonomiska förluster. Principen om användarfinansiering innebär i viss utsträckning en om- fördelning av anslag (se tabell 2). Det gäller särskilt den geografiska in- formationen där av användningen kan hänföras till den offent- liga sektorn. För fastighetsinformationen är motsvarande andel . Nuvarande intäktskällor (staten, kommunerna och den privata sektorn) för de två infor- mationsslagen. Avgifter inkl. användarbidraget. Av propositionen Från en IT-politik för samhället till en politik för IT- samhället (prop. 2004/05:175), framgår att regeringen delar utredningens bedömning att prissättningen på grundläggande infor- mation påverkar en för olika verksamheter optimal tillgång till geografisk information och fastighetsinformation och medför att möjliga effektivi- tets- och kvalitetsvinster inte uppnås. Om priset är för högt kan det leda till att presumtiva användare av information i stället väljer att använda information av lägre kvalitet och sämre aktualitet. Det förekommer att myndigheter och företag bygger upp egna databaser. Detta leder både till en suboptimering av samhällets resurser och till att beslut m.m. fattas på grundval av information som inte är kvalitetssäkrad. Företagandet inom området geografisk informationsteknik och mark- nadens utveckling skulle främjas om kostnaderna var lägre. De under- sökningar som gjorts i samband med och rådets direktiv om vidareutnyttjande och kommersialisering av handlingar från den offentliga sektorn (2003/98/EG) visar också att priset på informa- tionen är avgörande för en ökad användning och utveckling av informa- tionstjänster. Prissättningen påverkar även allmänhetens användning av information, bl.a. via Internet. Regeringen kommer därför att ytterligare se över prissättningen av grundläggande information. Enligt avgiftsförordningen (1992:191) får en myndighet ta ut avgifter för varor och tjänster som den tillhandahåller endast om det följer av en lag eller förordning eller av ett särskilt regeringsbeslut. Om inget annat eko- nomiskt mål för verksamheten beslutats, skall avgifter beräknas så att full Enligt förordningen (1995:1418) med instruk- tion för det statliga lantmäteriet får mot avgift bedriva uppdragsverksamhet inom sitt verksamhetsområde. heterna får enligt samma förordning mot avgift bedriva myndighets- service (uppdragsverksamhet i anslutning till fastighetsbildning) som har ett naturligt samband med myndighetsutövningen. för det statliga lantmäteriet framgår att målet för verksamheten bl.a. är att den skall bedrivas med hög kvalitet och med full kostnadstäckning. pekar bl.a. på att det ekonomiska målet full kostnadstäckning innebär att myndigheten skall sätta avgifterna så att den långsiktiga självkostnaden täcks vid en normalvolym. avgifterna skall sättas så att intäkterna på ett eller täcker samtliga med verksamheten direkt eller indirekt förenade kostnader. har inte redovisat några förslag till förändring av de principer som gäller för finansiering av det statliga lantmäteriets Regeringen finner inte heller skäl att nu ompröva tidigare ställningstaganden att uppdragsverksamheten oavsett om den bedrivs inom eller vid lantmäterimyndigheterna också i fortsättningen skall bedrivas med kravet på full kostnadstäckning. 19 kap. 6 § fastighetsbildningslagen (1970:988) Som huvudregel handläggs, liksom tidigare, ärenden om att föra in eller ta bort uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del av lantmäterimyndig- heten. Regeringen bemyndigas nu dock enligt bestämmelsens andra stycke att föreskriva att annan myndighet skall föra in och ta bort andra uppgifter än sådana som enligt fastighetsbildningslagen (1970:988) skall redovisas i fastighetsregistrets allmänna del. Enligt fastighetsbildningslagen skall uppgifter om fastighetsbildning och fastighetsbestämning föras in i registrets allmänna del. Bemyndigan- det kan komma att röra t.ex. uppgifter som enligt lagen (1988:950) om kulturminnen, (1987:10) eller förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m. rapporteras från källan till lantmäterimyndigheten. I 12 § lagen (2000:224) om fastighetsregister anges att beslut som eller annan myndighet har meddelat enligt denna lag eller enligt föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Bestämmelsen innebär att för registreringsbeslut som har fattats vid källan gäller denna ordning. hänvisas i 4 § lagen om fastighetsregister till 19 kap. Med förslaget bibehålls systematiken med lagen om fastighetsregister som huvudförfattning. Motsvarande ordning gäller redan för uppgifter i övriga delar av fastighetsregistret och för tilläggs- information. Se i övrigt allmänmotiveringen i avsnitt 8.3.2. 6 kap. 20 § (1987:10) Ändringen är en konsekvensändring och innebär att paragrafens lydelse anpassas till det föreslagna nya bemyndigandet i 19 kap. 6 § fastighets- bildningslagen (1970:988). Den nya lydelsen i första stycket första meningen införs för att bestämmelsen skall vara neutral till vilken myndighet som har uppgiften att föra in eller ta bort uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del. Den nya lydelsen i första stycket andra meningen är formulerad för att täcka in såväl den ena situationen att kommunen för att åstadkomma en anteckning i fastighetsregistrets allmänna del måste göra en anmälan till en annan registerförande myndighet som den andra situationen att det, enligt bestämmelser som meddelats med stöd av 19 kap. 6 § fastighets- bildningslagen, är kommunen själv som har uppgiften att ombesörja regi- streringen. Den avgörande tidpunkten är alltså den då kommunen har gjort vad den måste för att en anteckning skall bli gjord. I den sistnämnda situationen är det kommunens registreringsåtgärd som i den förstnämnda situationen närmast motsvarar kommunens åtgärd att se till att registre- ringsärendet blir anmält hos registerföraren. Paragrafens andra stycke är en upplysning om de bestämmelser i fastighetsbildningslagen där det framgår vem som har uppgiften att föra in anteckningen i fastighetsregistrets allmänna del. Upplysningen bidrar till ökad tydlighet för den som tillämpar paragrafen. Se i övrigt allmänmotiveringen i avsnitt 8.3.2. 3 kap. 8 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Ändringen i första stycket är en konsekvensändring och innebär att lydel- sen anpassas till det föreslagna nya bemyndigandet i 19 kap. 6 § fastig- hetsbildningslagen (1970:988). Ordalydelsen görs neutral till huruvida det är någon annan myndighet eller själv som skall föra in eller ta bort en anteckning i fastighetsregistrets allmänna del. I ett nytt andra stycke upplyses om de bestämmelser i fastighetsbild- ningslagen där det framgår vem som har uppgiften att föra in eller ta bort anteckningar i fastighetsregistrets allmänna del. Upplysningen bidrar till ökad tydlighet för den som tillämpar paragrafen. Se i övrigt allmänmotiveringen i avsnitt 8.3.2. 8 § lagen (1952:166) om häradsallmänningar Ändringen i tredje stycket är en konsekvensändring och innebär att lydel- sen anpassas till det föreslagna nya bemyndigandet i 19 kap. 6 § fastig- hetsbildningslagen (1970:988). Ordalydelsen görs neutral till huruvida det är någon annan myndighet eller själv som i fastighets- registrets allmänna del skall föra in en anteckning om avlösning. I ett nytt fjärde stycke upplyses om de bestämmelser i fastighetsbild- ningslagen där det framgår vem som har uppgiften att föra in anteck- ningen i fastighetsregistrets allmänna del. Upplysningen bidrar till ökad Prop. 2005/06:5 tydlighet för den som tillämpar paragrafen. Se i övrigt allmänmotiveringen i avsnitt 8.3.2. 7 a § lagen (1952:167) om allmänningsskogar i och Ändringen i tredje stycket är en konsekvensändring och innebär att lydel- sen anpassas till det föreslagna nya bemyndigandet i 19 kap. 6 § fastig- hetsbildningslagen (1970:988).