prop · GS03105 · 2005-03-22 00:00:00 — I andra stycket görs en redaktionell ändring men någon ändring i sak är inte avsedd. Vidare ändras stycket på sätt att det undantag som gällt för program som sänts ut enbart med digital teknik tas bort. I de fall kabel-TV-nät inte är anpassade för digitala sändningar när de analoga sändningarna upphör finns det, som angetts i avsnitt 6.6, en möjlighet för Radio- och enligt 8 kap. 6 § radio- och TV-lagen att medge undantag. I tredje stycket görs endast en redaktionell ändring. Förutom en redaktionell ändring fastslås, genom ändringen i fjärde stycket, att sändningsplikten inte omfattar fler än fyra programtjänster som sänds av tillståndshavare vars verksamhet finansieras genom TV-avgifter enligt lagen (1989:41) om TV-avgift, det vill säga SVT1, SVT2, 24 och Barnkanalen/Kunskapskanalen. Sänd- ningsplikt omfattar även de TV-program som UR sänder inom ramen för SVT:s sändningsutrymme. Genom punkten 2 läst tillsammans med punkten 3 i övergångsbestämmelsen omfattas programtjänsten av vidaresändningsplikt så länge de villkor som anges i 8 kap. 1 § första stycket gäller för programföretaget. Av övergångsbestämmelsen framgår dock att sändningsplikten för med stöd av övergångsbestämmelsen upphör att gälla . Ett nytt femte stycke införs som innehåller en bestämmelse som avser sådana kabelnät där det vidaresänds programtjänster med såväl analog som digital teknik. I sådana nät skall minst två programtjänster från TV- avgiftsfinansierade företag samt en programtjänst som sänds av en annan tillståndshavare sändas vidare med analog teknik, under förutsättning att programtjänsterna sänds eller har sänts ut analogt. Övriga programtjänster som omfattas av vidaresändningsplikt enligt fjärde stycket får sändas vidare analogt eller digitalt. Det nya sjätte stycket motsvarar det tidigare femte stycket. Förutom en mindre redaktionell ändring har den tidigare benämningen kopplat telenät ändrats till ett allmänt kommunikationsnät, som består av parkabel av metall. Avsikten är uppnå en enhetlig terminologi. Någon ändring i sak är inte avsedd. Undantaget omfattar därför fortfarande t.ex. anläggningar där abonnenter ges tillgång till TV-program genom att vara Prop. 2004/05:105 anslutna till ett kopplat telenät genom s.k. ADSL-teknik, se avsnitt 6.2. Lagrådet har ansett att benämningen ett allmänt kommunikationsnät som består av parkabel av metall bör ersättas av ett mera lättfattligt uttryck, eventuellt det allmänna telefonnätet. I 1 kap. 7 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation finns en definition av allmänt telefonnät. I motiven till bestämmelsen anges att exempel på sådan teknik som bör göra att ett nät inte är att anse som ett telefonnät är ADSL (prop. 2002/03:110, sid. 358). Bestämmelsen bör därför inte ändras på det sätt som Lagrådet har föreslagit. Det nya sjunde stycket motsvarar det tidigare sjätte stycket förutom en redaktionell ändring. I områden där nedläggning av de analoga TV-sändningarna har skett skall de nya reglerna tillämpas. Däremot skall bestämmelser om vidare- sändningsplikt tillämpas i sin äldre lydelse i områden där enbart analoga marksändningar fortfarande förekommer. I områden där det går att ta emot program från flera sändare skall de nya reglerna tillämpas av de nätinnehavare som tar emot program från den sändarstation där de ana- loga sändningarna har upphört. Bestämmelsen innebär att programtjänsterna SVT1, SVT2 och fortsätter att omfattas av sändningsplikt efter ikraftträdandet så länge villkoren enligt 8 kap. 1 § första stycket för sändningsplikt gäller. Det innebär att nätinnehavarna inte kan utesluta dessa programtjänster till förmån för några andra. Om de tillståndsvillkor som gäller för SVT1, SVT2 och är i kraft när de nya föreskrifterna träder i kraft kommer därför sändningsplikten att gälla om villkoren inte ändras i berört hänseende. Sändningsplikten för skall dock senast upphöra att gälla . De programtjänster som skall sändas vidare med stöd av bestämmelsen räknas in i det antal programtjänster som sändningsplikten enligt 8 kap. 1 § fjärde stycket omfattar. 8.2Förslaget till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844) enligt avsnitt 2.2 8 kap. 1 § Ändringarna i fjärde och femte styckena innebär att sändningsplikten, i alla typer av nät, för den programtjänst som inte finansieras med TV- avgifter tas bort. Sammanfattning (SOU 2003:109) Utredningen har fått i uppdrag att på en rad punkter analysera och över- väga behovet av ändringar i framför allt radio- och TV-lagen (1996:844) och lagen (1989:41) om TV-avgift samt föreslå de lagändringar som för- anleds av övervägandena. I detta delbetänkande behandlas den del av uppdraget som innebär att utredningen skall överväga vilka författningsändringar som behövs för att säkerställa att de som bor i kabelanslutna fastigheter har tillgång till ett grundläggande utbud av TV-program även efter det att de analoga marksändningarna har upphört. I 8 kap. radio- och TV-lagen finns bestämmelser om skyldighet för inne- havare av kabel-TV-nät att vidarebefordra vissa TV-program till de boende (must carry). Nätinnehavarna är bl.a. skyldiga att i kabelnät vida- resända vissa program som sänds med tillstånd av regeringen och som är avsedda att tas emot i området utan villkor om särskild betalning. Vida- resändningsplikten innebär en inskränkning i nätinnehavares grundlags- enliga yttrandefrihet och rätt att fritt sända radioprogram genom tråd. Att en sådan inskränkning får ske följer av 3 kap. 1 § andra stycket YGL. Enligt denna bestämmelse får det föreskrivas skyldighet för nätinneha- vare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. har beslutat att de analoga marksändning- arna skall vara avvecklade (prop. 2002/03:72, bet. 2002/03:KU33 och rskr. 2002/03:196). Nedläggningen av de analoga TV-sändningarna skall ske etappvis och påbörjas tidigast när en anpass- ning av must carry-lagstiftningen har skett till att alla marksändningar är digitala. Att de analoga marksändningarna ersätts med digitala sändningar innebär bl.a. att TV-utbudet kommer att vara större och se annorlunda ut . Digitaliseringen och den allmänna konvergensutvecklingen medför också att det är möjligt att distribuera TV-sändningar i andra trådbundna nät än traditionella kabel-TV-nät, exempelvis i bredbandsnät, kopplade telenät och elnät. Vidaresändningsplikten skall finnas kvar Reglerna om vidaresändningsplikt i kabelnät har till syfte att säkerställa att de som bor i en fastighet som är kabelansluten har tillgång till samma programutbud som de skulle ha haft om fastigheten inte hade varit ansluten till ett kabelnät och därigenom mildra effekterna av det faktiska monopol på trådsändningskapaciteten inom ett visst område som nätin- Reglerna är motiverade av att det finns ett starkt allmänt intresse av att befolkningen i hela landet nås av det programutbud som utgör public service och som finansieras via TV-avgiften eller som sänds under väsentligen samma villkor som public service. Genom detta främ- jas yttrandefrihet och informationsfrihet. Hushållen ges tillgång till ett mångsidigt programutbud som under krav på saklighet och opartiskhet tar hänsyn till olika åldersgruppers behov, intresset av att spegla kulturell mångfald, funktionshindrades behov och andra samhällsviktiga intressen. Utredningen bedömer att de skäl som bär upp reglerna om vidaresänd- ningsplikt i svensk lagstiftning är giltiga och kommer att vara det även efter det att de analoga marksändningarna har upphört. Andra möjligheter för att garantera de kabelanslutna fastigheterna tillgång till ett grundläggande TV-utbud efter digitaliseringen av marknätet anser vi vara otillräckliga. Ett lagstadgat krav på vidaresändningsplikt är motive- rat utifrån ett starkt allmänt intresse av att tillförsäkra alla hushåll tillgång till ett grundläggande utbud av TV-program och står därmed i överens- stämmelse med EG-rätten. Vår bedömning är därför att vidaresändnings- skyldigheten skall finnas kvar. Lagstiftningen om vidaresändningsskyldighet i kabelnät för vissa sänd- ningar från marknätet garanterar kabel-TV-hushåll till- gång till tre TV-program som sänds av avgiftsfinansierade programföre- tag, dvs. SVT1, SVT2 samt i förekommande fall SVT:s digitala pro- gramtjänst 24, samt högst ett TV-program som sänds av en annan till- ståndshavare, nämligen TV4. Här bör anmärkas att UR sänder inom SVT:s programutbud. Enligt utredningens bedömning saknas anledning att ändra de huvud- sakliga kriterierna för vilka program som kan komma i fråga för vidare- sändningsplikt. Det följer såväl av artikel 31 i USO-direktivet som 3 kap. 1 § andra stycket YGL att vidaresändningsplikten bärs upp av intresset att allmänheten har tillgång till allsidig upplysning. Vi anser att de krav som ställs upp i 8 kap 1 § första stycket radio- och TV-lagen på att must carry-kanalerna skall sändas med stöd av ett tillstånd som föreskriver opartiskhet och saklighet samt ett mångsidigt programutbud där det ingår nyheter väl motsvarar de krav som artikel 31 i USO-direktivet och 3 kap. 1 § YGL ställer upp. Vi föreslår därför att dessa krav bör finnas kvar. Vår utgångspunkt är att vidaresändningsplikten inte bör omfatta mer frekvensutrymme än den gör , men att digitaliseringen ger utrymme för att utöka antalet TV-program som skall ha must carry-status. Så länge SVT organiserar sitt programutbud i enlighet med sitt upp- drag att producera sändningar i allmänhetens tjänst (public service) anser utredningen att det inte är motiverat att såvitt gäller vidaresändnings- plikten bestämma att vissa delar av utbudet är av större allmänt intresse än andra. Allmänintresset kräver enligt utredningens uppfattning att hela SVT:s utbud av digitala programtjänster skall omfattas av reglerna om vidaresändningsplikt. Vi föreslår därför att hela SVT:s utbud skall omfattas av vidaresändningsskyldigheten. Häri inbegriper vi även UR:s program, eftersom UR, som framgått ovan, vid utövande av sin sänd- ningsrätt skall utnyttja SVT:s sändningsutrymme. Vi anser vidare att vidaresändningsskyldigheten även efter digitalise- ringen av sändningarna i marknätet bör omfatta program som sänds av tillståndshavare som inte finansieras med TV-avgiftsmedel. Sändnings- plikten skall endast omfatta program som sänds med stöd av ett sänd- ningstillstånd som innehåller krav på opartiskhet och saklighet samt ett villkor om ett mångsidigt programutbud där det skall ingå nyheter. Med hänsyn till bl.a. proportionalitetskravet i artikel 31 i USO-direktivet skall vidaresändningsplikten begränsas till högst tre sådana sända programtjänster. Utredningen anser att det skall stå öppet för envar att ansöka om sänd- ningstillstånd med sådana villkor som krävs för att omfattas av sänd- ningsplikten. Inget bör hindra att det meddelas sändningstillstånd med sådana villkor avseende fler än tre programtjänster utöver SVT:s utbud. En nätoperatör skall emellertid i sådant fall inte vara skyldig att vidare- sända fler än tre program utöver SVT:s utbud och bör därvid fritt kunna välja vilka tre program som skall distribueras gratis i dennes nät. Sändningsplikten skall även omfatta text-TV samt tjänster utöver själva programtjänsten, om de har direkt anknytning till TV-program som omfattas av sändningsplikt. Hit räknas exempelvis tilläggstjänster som har till syfte att öka tillgängligheten för funktionshindrade. Vilka distributionsformer skall omfattas av vidaresändningsplikt? Bestämmelsen om vidaresändningsplikt i kabelnät skall enligt vår upp- fattning vara teknikneutral. I lagtexten bör dessutom återspeglas de grundläggande krav för vidaresändningsplikt som anges i artikel 31 i USO-direktivet. Vi föreslår därför att 8 kap. 1 § radio- och TV-lagen ändras så att den gäller för var och en som äger eller annars förfogar över ett elektroniskt kommunikationsnät, om det används för överföring av TV-sändningar till allmänheten genom kabel och ett betydande antal hushåll anslutna till nätet använder det som sitt huvudsakliga medel för att ta emot TV-sändningar. Bestämmelsen i femte stycket om undantag från skyldigheten för s.k. kopplade telenät blir till följd av detta onödig och föreslås utgå. Vi anser att det liksom enligt nuvarande bestämmelse bör åvila nätope- ratören att uppfylla vidaresändningsplikten. Rättighetsskyddet enligt upphovsrättslagen (1960:729) innebär vid vida- resändning av TV-program i tråd dels att rättighetshavarna (såväl pro- gramföretag som övriga innehavare) måste samtycka till att signa- len/programmen sänds vidare genom tråd, dels att kabeloperatören kan vara skyldig att betala ersättning för vidaresändningen. Fram till har rättighetshavarna avstått från att begära ersättning för det upphovsrätts- ligt skyddade material som ingår i de programtjänster som omfattas av vidaresändningsplikten. Utredningen har emellertid från Copyswede, som företräder rättighetshavarna i dessa frågor, inhämtat att man i fram- tiden kommer att begära ersättning enligt upphovsrättslagen även för Detta har föranlett utredningen att lägga fram ett förslag till reglering av frågan om rättighetsersättningar. Vi anser att det i enlighet med upphovsrättslagens bestämmelser är nätoperatörerna som i första hand bör bära kostnaderna för rättighetser- Eftersom en sådan ordning i vissa fall kan få allvarliga ekono- miska konsekvenser föreslår vi dock att det i 8 kap. 1 § radio- och TV- lagen förs in en bestämmelse som ger en kabeloperatör rätt till skälig ersättning från programföretag för ersättningskostnader enligt upphovs- rättslagen, om vidaresändningsplikten annars skulle bli orimligt betung- Om parterna inte kan komma överens i frågan skall Radio- och på särskild begäran kunna besluta om fördelning av kostna- Vi föreslår att det i övergångsbestämmelser föreskrivs att äldre bestäm- melser skall gälla i områden där marksändningar sker med analog teknik. De föreslagna nya reglerna rörande kostnadsfördelning av ersättning enligt upphovsrättslagen bör dock tillämpas . problem som kan uppstå om det, sedan de analoga marksändningarna i ett område helt har upphört, fortfarande finns kabelnät som saknar möj- lighet att distribuera TV-sändningar med digital teknik bör kunna hante- ras inom ramen för Radio- och behörighet enligt 8 kap. 6 § radio- och TV-lagen att medge undantag från vidaresändningsskyldighe- Vi anser däremot att det underliggande EG-rättsliga regelverket inte medger en särskild vidaresändningsplikt av analoga sändningar i kabel- nät som vidaresänder TV-program både analogt och digitalt. Den omständigheten att rättighetshavare inte längre kommer att avstå från rätten till ersättning enligt upphovsrättslagen för de pro- gram som omfattas av sändningsplikten kommer att innebära att nätope- ratörerna får ökade kostnader för rättighetsklarering. Med hänsyn till att de aktuella kostnadernas storlek är beroende av förhandlingar mellan parterna är det mycket svårt att göra annat än en grov skattning av dessa. Fördyringen kan dessutom sägas bero mer på rättighetshavarnas ändrade inställning än de förslag som utredningen lägger fram. De föreslagna ändringarna i radio- och TV-lagen innebär både nya arbetsuppgifter och en utökning av befintliga arbetsuppgifter för Radio- och . Uppskattningsvis leder detta till ett ökat resursbehov för verket motsvarande två årsarbetskrafter. Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844) Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och TV-lagen (1996:844) dels att 1 kap. 3 §, 8 kap. 1 och 6 §§ samt 13 kap. 2 § skall ha följande lydelse, dels att punkt 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1998:1713) om ändring i nämnda lag skall upphöra att gälla. genom tråd endast om sändningen som når 100 bostäder eller färre når fler än 100 bostäder. gäller endast 8 kap. 1 § samt i ytt- föreskrivs i 8 kap. 1 § första stycket 1 kap. 2 och 3 §§. gäller dock för sändningar som når fler än tio bostäder. Inga andra bestämmelser i ytt- randefrihetsgrundlagen än 1 kap. 2 genom tråd som når 100 bostäder eller färre. Var och en som äger eller annars Var och en som äger eller annars förfogar över en anläggning för förfogar över ett elektroniskt kom- sänds vidare till allmänheten och överföring av TV-sändningar till varifrån sändningarna når fler än allmänheten genom kabel skall, om tio bostäder skall se till att de boende i fastigheter som är anslutna till nätet använder det anslutna till anläggningen kan ta som sitt huvudsakliga medel för att emot TV-sändningar som sker med ta emot TV-sändningar, se till att tillstånd av regeringen och som är de boende i fastigheter som är avsedda att tas emot i området utan anslutna till nätet kan ta emot TV- sändningar som sker med tillstånd av regeringen och som kan tas sändningar för vilka sändningstill- emot i området utan villkor om ståndet har förenats med krav på opartiskhet och saklighet samt ett gäller endast för sändningar för villkor om ett mångsidigt program- vilka sändningstillståndet har för- utbud där det skall ingå nyheter. enats med krav på opartiskhet och saklighet samt ett villkor om ett skall ingå nyheter. emot på ett tillfredsställande sätt stycket skall kunna tas emot av de och utan kostnad för själva mottag- boende på ett tillfredsställande sätt Ett program som har sänts och utan kostnad för själva mottag- ut enbart med digital teknik behö- ver sändas vidare endast om det sänds andra program i anlägg- ningen med digital teknik. behöver då sändas vidare endast sändningar som en tillståndshavare stycket gäller även sändningar som genomför för att uppfylla skyldig- en tillståndshavare genomför för att heten att sända till hela landet eller uppfylla skyldigheten att sända till till delar av landet, men där sättet hela landet eller till delar av landet, att sända inte kräver regeringens men där sättet att sända inte kräver stycket omfattar högst tre stycket omfattar, under där angivna sända TV-program som sänds av finansieras genom anslag från TV- av tillståndshavare vars verksamhet avgiften enligt lagen (1989:41) om finansieras genom anslag från TV- TV-avgift och högst ett TV-pro- avgiften enligt lagen (1989:41) om gram som sänds av en annan till- TV-avgift och högst tre av annan tillståndshavare. ningsplikten omfattar även text-TV och tjänster som har direkt anknyt- ning till en programtjänst som omfattas av sändningsplikt . gäller inte för en anläggning där ett begränsat antal TV-program förs fram till abonnenterna genom ett kopplat telenät med hjälp av sändningar som sker med stöd av som sker med stöd av tillstånd till 3 kap. 5 §. vidaresändning enligt 3 kap. 5 §. enligt första stycket medför kostna- der avseende ersättning på grund av avtalslicens som avses i 26 f § till litterära och konstnärliga verk som är orimligt betungande för den som ansvarar för vidaresänd- ningen, har denne rätt till skälig ersättning av tillståndshavare vars sändningar vidaresänds. Radio- och får medge undantag från skyldigheterna enligt 1, 2 och 4 §§ om det finns särskilda skäl till det. Radio- och får efter ansökan av den som ansvarar för en vidaresändning besluta om ersättning enligt 1 § sjätte stycket. Även följande beslut av Radio- och får överklagas hos all- män förvaltningsdomstol, nämligen beslut om 1.beteckningar enligt 6 kap. 9 §, 2.förordnande av lokala kabelsändarföretag enligt 8 kap. 2 §, 3.återkallelse av ett sådant förordnande enligt 11 kap. 6 §, och 4. beslut enligt 8 kap. 6 § 4. beslut enligt 8 kap. 6 § om undantag från sändningsplikt och skyldighet att tillhandahålla kanal för lokala kabelsändarföretag. för lokala kabelsändarföretag samt Beslut om återkallelse av ett förordnande som anges i 2 gäller omedel- bart, även om det överklagas. 1.Denna lag träder i kraft den 2.I fråga om elektroniska kommunikationsnät som tar emot TV-sänd- ningar som sker med analog teknik gäller äldre bestämmelser, dock att 8 kap. 1 § sista stycket och 6 § andra stycket samt 13 kap. 2 § första stycket 4 skall tillämpas enligt sin nya lydelse från den dag som anges i punkt 1. Justitiekanslern, i , Länsrätten i , , , univer- sitet (), , Granskningsnämn- den för radio och TV, Radio- och , och . , (Bredbands- bolaget), , , , com hem ab, , , , Fastighetsägarna , Före- ningen Copyswede, i , Företagarna, (), IT-Företagen, , Kanal , och (), , , , , , Föreningen , allmännyttiga bostadsföretag (), , , , , , , och . Härutöver har (), Fox Kids , , i , , , , , () och Bildkonst Upphovsrätt i (BUS) inkommit med yttrande. Sammanfattning (SOU 2004:39) Radio- och har fått i uppdrag att på en rad punkter analysera och överväga behovet av ändringar i framför allt radio- och TV-lagen (1996:844) och lagen (1989:41) om TV-avgift samt föreslå de lagändringar som föranleds av övervägandena. I detta delbetänkande redovisar utredningen sina överväganden i dels de frågor som rör förslag om ett fristående ope- ratörsföretag, tillståndsgivning genom myndighet och tillståndstidens längd, dels de delar av uppdraget som rör jurisdiktion över TV-sänd- ningar i marknätet och åtgärder vid programföretags underlåtelse att lämna vissa uppgifter till och TV. Under föregående år beslutade att de analoga marksändning- arna efter en etappvis nedläggning skall vara helt avvecklade senast den bedrivs sändningar med digital sändnings- teknik i marknätet. Den nya tekniken förändrar emellertid förutsättning- arna för sändningsverksamheten. Det behövs därför en reglering av frå- gor om exempelvis hur det tillgängliga sändningsutrymmet skall utnytt- jas, efter vilka principer tillståndsgivningen skall ske, tillståndspliktens omfattning och vem som skall meddela tillstånd. föreslog i sitt slutbetänkande Digital TV modernisering av marknätet (SOU 2001:90) bl.a. att en extern aktör, ett operatörsföretag, skulle få tillstånd att förfoga över en del av den totala överföringskapaciteten i det digitala marknätet, att de programföretag som skulle ingå i operatörens utbud borde godkännas och få sändningstillstånd av en myndighet och att tillståndsgivningen borde delegeras till en myndighet. varit att överväga förslag i bl.a. dessa delar och vilka författningsändringar som behövs för att genomföra dem. Utredningen har även haft i uppdrag att överväga behovet av lagstift- ning som gör att TV-sändningar i det svenska marknätet med säkerhet kommer under svensk jurisdiktion. I sammanhanget skall analyseras vil- ket utrymme för nationell lagstiftning som finns inom ramen för EG-rät- Utredningen har haft att lägga fram de förslag som föranleds av Därutöver har utredningen haft i uppdrag att lägga fram förslag som ger och TV en möjlighet att på ett effek- tivt sätt få fram uppgifter som är nödvändiga för att utöva den tillsyn som åligger nämnden, t.ex. genom att använda föreläggande som kan förenas Utgångspunkten för utredningens val av operatörsmodell har varit att den modell skall väljas som bäst värnar om största möjliga yttrandefrihet, informationsfrihet och mångfald, som innebär ett effektivt utnyttjande av det begränsade sändningsutrymmet och som bäst kan bidra till att det digitala marknätet blir ett konsumentvänligt, konkurrenskraftigt och kostnadseffektivt alternativ på TV-marknaden. Vid en sammanvägning av de olika hänsyn och intressen som gör sig gällande vid valet av ope- ratörskap finner utredningen att den modell bör väljas där operatörsföre- taget ges rätt att förfoga över den del av sändningsutrymmet i det digitala marknätet som inte tilldelas public service-programtjänster och andra programtjänster som det allmänna vill garantera sändningsutrymme. Operatörsföretaget tilldelas sålunda ett eget sändningsutrymme i mark- nätet och får upplåta detta till programföretag samt tillhandahålla TV- program och andra tjänster till allmänheten mot betalning. Under nuva- rande förhållanden bedöms det finnas kommersiell bärkraft endast för ett operatörsföretag i marknätet. kan det dock finnas utrymme för flera.