prop · GS0385 · 2005-03-16 00:00:00 — Redan enligt gällande rätt är det möjligt att avvika från dessa regler, under förutsättning att alla aktieägare går med på det. Vi anser att denna princip bör gälla även i fortsättningen. Det medför att åtskilliga av de krav som lagen ställer på exempelvis bolagets förvaltning inte blir särskilt betungande i små bolag med endast en eller ett par aktieägare. Styrelse- och stämmobeslut måste visserligen dokumenteras men beslu- ten kan, om aktieägarna är ense, fattas på ett mycket formlöst sätt. Ett annat sätt att åstadkomma flexibilitet är att ge bolagen möjlighet att avvika från lagens regler genom föreskrifter i bolagsordningen. I den utsträckning lagens regler syftar enbart till att erbjuda aktieägarna ett sätt att reglera sina mellanhavanden är det logiskt att aktieägarna, om de så vill, får reglera dessa på annat sätt än vad som anges i lagen. Vårt lagför- slag innebär, i likhet med kommitténs, att aktieägarnas möjligheter att reglera frågor i bolagsordningen utökas i förhållande till vad som gäller . Vi föreslår också på åtskilliga punkter en annan reglering för privata aktiebolag än för publika aktiebolag. Eftersom privata aktiebolag typiskt sett har färre aktieägare och dessa ofta också deltar i bolagets skötsel, är det rimligt att det i sådana bolag finns ett särskilt stort utrymme för aktie- ägarna att komma överens om särskilda former för förvaltning av bola- get. har ansett att det är motiverat med särskilt långtgående förenk- lingar för bolag där samtliga aktieägare är styrelsemedlemmar. förslag innebär att sådana bolag skall undantas från vissa av lagens be- stämmelser, bl.a. de som gäller aktieägares initiativrätt inför bolagsstäm- ma (jfr 9 kap. 11 § aktiebolagslagen), kallelse till stämma (jfr 9 kap. 13 och 14 §§) och tillhandahållande av beslutsunderlag inför stämman (jfr 9 kap. 15 och 16 §§). Enligt bör det göras ytterligare undantag för bolag med en enda aktieägare, som tillika är styrelseledamot. Vi är inte beredda att förorda förslag. Det finns starka prin- cipiella skäl för att även i fortsättningen upprätthålla skillnaden mellan bolagets lednings- och ägarfunktioner. Den av föreslagna ord- ningen skulle dessutom innebära att den rättsliga regleringen av bolaget blev beroende av faktorer som kan förändras från till en annan. Därtill kommer att många av de bestämmelser som har pekat på är sådana som, i enlighet med vad vi har uttalat ovan, kan åsidosättas om samtliga aktieägare är överens om det. Det bör tilläggas att åtskilliga aktiebolagsrättsliga frågor över huvud taget inte bör överlämnas till aktieägarna att avgöra utan fordrar en tvingande lagreglering. Regler som är uppställda i tredje mans intresse, såsom de regler som tryggar att bolaget tillförs medel motsvarande bola- gets bundna egna kapital, bör givetvis inte få åsidosättas av aktieägarna. Det måste också som vi återkommer till i avsnitt 4.4 finnas regler som ger ett rimligt skydd mot ekonomisk brottslighet och regler som gör det möjligt att utkräva ansvar av dem som missbrukar aktiebolagsformen. Det är därför angeläget att den nya lagen, liksom den nuvarande, inne- håller tvingande regler i vissa avseenden, t.ex. om revision, om offentlig- Prop. 2004/05:85 görande och om dokumentation av viktigare beslut som har fattats inom I detta sammanhang bör det slutligen nämnas att vi räknar med att övergången till den nya lagen skall underlättas genom olika informa- tionsinsatser i anslutning till att lagen träder i kraft. kom- mer att bidra med information om de nya reglernas innebörd. Bl.a. kommer de nya reglerna att återspeglas i det informationsmaterial som verket tillhandahåller. Även planerar att utarbeta och tillhandahålla skriftligt informationsmaterial om den nya lagen. Regeringens bedömning: Aktiebolagslagens regler bör utformas så att risken för missbruk av aktiebolagsformen minimeras. bör det undvikas att lagen belastas med regler som innebär att aktie- bolagsformen minskar i användbarhet för seriösa företagare och att svenska företag drabbas av konkurrensnackdelar i förhållande till utländska företag. Kommitténs bedömning: Kommittén har inte tagit upp frågan till Remissinstanserna: Några remissinstanser, däribland Ekobrottsmyn- digheten och Riksåklagaren, har ansett att kommitténs förslag i alltför liten utsträckning beaktar intresset av att förhindra ekonomisk brotts- Bakgrund: beslutade regeringen om en strategi för sam- hällets samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten (se skr. 1994/95:217, bet. 1994/95:JuU25, rskr. 1994/95:412). målet för strategin har varit att den ekonomiska brottsligheten skall minska påtagligt genom åtgärder som kraftigt förstärker samhällets insatser mot sådan kriminalitet. Med ledning av strategin har åtgärder vidtagits i syfte att åstadkomma en effektivisering när det gäller att före- bygga, upptäcka, utreda och lagföra ekonomisk brottslighet. Inom ramen för arbetet med strategin har det även vidtagits ett antal lagstiftningsåtgärder på aktiebolagsrättens område. Det har införts skyl- digheter för revisorer att agera vid misstanke om brott från styrelse- ledamots eller verkställande direktörens sida (se 10 kap. 3840 §§ aktie- 1997/98:99 s. 152 f.). ningen av s.k. målvakter har det belagts med straff att otillbörligen med- (se 8 kap. 9 27 §§, även 2000/01:150 s. 74 f.). Vidare har aktiebolagslagens likvidationsbe- stämmelser ändrats så att ett bolag som saknar behörig styrelse kan för- sättas i likvidation än tidigare (se 13 kap. 23 §, jfr 2000/01:150 s. 65 f.). styrelsens ansvar för bolagets organisation och förvaltning (se 8 kap. 3 § fjärde stycket, jfr prop. 2000/01:150 s. 74 f.). Skälen för regeringens bedömning: Vi anser det vara naturligt att ekobrottsaspekten och risken för missbruk av aktiebolagsformen vägs in vid utformningen av den nya aktiebolagslagen. Så bör t.ex. de bestäm- melser som har förts in i aktiebolagslagen i syfte att komma till rätta med olika typer av missbruk (se ovan) föras över till den nya lagen utan några ändringar i sak. Det bör också övervägas om ytterli- gare förändringar kan vidtas för att komma till rätta med de oegentlig- heter som förekommer . En sådan fråga gäller rättsverkningarna av registrering som styrelseledamot i ett aktiebolag. I avsnitt 7.3.2 föreslår vi på denna punkt lagändringar som syftar till att komma till rätta med de svårigheter som förekommer i utredningar om ekonomisk brottslighet när det gäller att styrka vem som har varit ansvarig företrädare för bolaget . Vårt förslag innebär att rättsverkningarna av änd- ringar i styrelsens sammansättning inträder tidigast när ändringen anmäls till registreringsmyndigheten. Ett annat exempel är reglerna om värde- överföring från bolaget, där vi föreslår flera förändringar för att motverka missbruk av reglerna. När man överväger ändringar i den aktiebolagsrättsliga lagstiftningen i syfte att förebygga missbruk måste man emellertid också beakta vilka konsekvenser sådana förändringar kan få för det seriösa företagandet. En aktiebolagsrättslig reglering som i alltför hög utsträckning utformas uti- från intresset av att förhindra missbruk kan leda till olägenheter och kostnader för den överväldigande majoritet av aktiebolagen som bedriver helt seriös verksamhet. Så kan vara fallet t.ex. när det gäller krav på upprättande av olika dokument och regler om särskild revisorsgranskning av särskilda transaktioner inom bolaget. I detta sammanhang bör också beaktas att den svenska aktiebolagslagen vid en internationell jämförelse framstår som förhållandevis sträng mot bolagen i dessa av- seenden. Som exempel kan nämnas de svenska reglerna om revision som är mer långtgående än motsvarande regler i de flesta andra europeiska länder. Enligt vår uppfattning bör det aktiebolagsrättsliga regelverket alltså vila på en lämplig avvägning mellan behovet av att förebygga missbruk av aktiebolagsformen och intresset av att tillhandahålla de seriösa före- tagen ett flexibelt och konkurrenskraftigt regelverk. Vi har strävat efter en sådan balans i det lagförslag som vi nu lägger fram. Vi återkommer längre fram till olika konkreta frågor där avvägningar av detta slag aktua- liseras. I detta sammanhang får naturligtvis den pågående diskussionen om förtroendet för näringslivet betydelse. Ett antal s.k. företagsskandaler i och utomlands har väckt frågor om vad som kan göras för att säkerställa ett seriöst och ansvarsfullt agerande inom näringslivet. Vi ser allvarligt på den uppkomna situationen. Det rubbade förtroende för näringslivet är skadligt inte bara för företagen själva utan för samhället i stort. I förlängningen riskerar den uppkomna förtroende- krisen att påverka förutsättningarna för tillväxten. Ytterst är det före- tagens ägare och styrelser som måste garantera att verksamheten utövas i enlighet med gällande rättsliga och etiska normer. Även regeringen och har ett ansvar, främst när det gäller att se till att regelverket är utformat på ett sätt som så långt som möjligt förebygger missbruk och oegentligheter. Vi har redan vidtagit en rad åtgärder av det aktuella slaget. Som exempel kan nämnas den proposition med förslag till skärpta regler för livbolagen som beslutades och som sedermera har antagit av (se prop. 2003/04:109, bet. 2003/04:FiU26 och rskr. 2004/05:85 2003/04:262). pågår överväganden om ytterligare förändring- ar i det gällande regelverket. En sådan fråga gäller formerna för beslut om ersättning till ledande befattningshavare. Vår uppfattning är att bo- lagsstämmans inflytande över beslut om arvoden och förmåner till före- tagsledningen skall stärkas, bl.a. så att bolagets beslut i dessa frågor i högre grad än bör fattas på bolagsstämman och att kraven på redovisning av sådana arvoden och förmåner skall skärpas. Ett förslag till lagregler med den inriktningen har remitterats. Målsättningen är att dessa regler skall kunna beslutas . Av intresse i sammanhanget är också det betänkande som Förtroende- kommissionen överlämnade , Näringslivet och förtroendet (SOU 2004:47). Betänkandet innehåller analyser och förslag som kan utgöra en god grund för det fortsatta arbetet på detta område. Här vill vi särskilt peka på det förslag till företagsstyrningskod som har tagits fram av en till kommissionen knuten arbetsgrupp (SOU 2004:46). Förslaget innehöll normer för hur beslutsfattandet skall gå till inom ett företag. Vår bedömning är att en kod av detta slag kan bidra till att säkerställa en väl fungerande ordning för företagsstyrning i (se vidare beträffande dessa frågor avsnitt 7.1) och därmed minska risken för händelser av det slag som vi har bevittnat här och i vår omvärld. Förslaget har remitterats och därefter omarbetats med hänsyn till remissinstansernas synpunkter (se SOU 2004:130). Innehållet i den omarbetade koden är därmed väl förankrat. Det kan förväntas att den kommer att börja tillämpas . Vi avser att noga följa hur den tillämpas och vilka effekter den får. Koden kommer att förvaltas av ett organ där även staten kommer att vara representerad. pågår ytterligare överväganden med anledning av förslagen i huvudbetänkande. Vi avser att längre fram redovisa de slutsatser som dessa överväganden föranleder. Regeringens förslag: Liksom skall aktieägarna som regel inte ha något personligt betalningsansvar för bolagets förpliktelser. Regeringens bedömning: Det bör inte nu införas några generella regler om ansvarsgenombrott. Kommitténs förslag och bedömning: Överensstämmer med regering- ens förslag och bedömning (SOU 2001:1 s. 279 f.). Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har tillstyrkt kommitténs förslag och bedömning eller inte haft några invändningar mot dem. har emellertid ansett att inskränkningar i principen om aktieägarnas frihet från personligt betalningsansvar om sådana alls skall förekomma bör komma till uttryck i den nya aktie- bolagslagen. Bl.a. och Riksåklagaren har ansett att kommitténs överväganden i frågan om ansvarsgenombrott inte kan ut- göra underlag för regeringens ställningstagande utan att frågan bör bli föremål för förnyade överväganden i särskild ordning. Även några skattemyndigheter har framfört invändningar mot kommitténs bedöm- ningar i denna del. vid har kritiserat den motsvarande bedömningen i utkast till lagrådsremiss . Bakgrund: Ett av aktiebolagets främsta kännetecken är att delägarna inte är personligt ansvariga för bolagets skulder. Detta skiljer aktie- bolagsformen från andra bolagsformer, t.ex. handelsbolaget. Ett aktie- bolags borgenärer är alltså som regel hänvisade till att söka få betalning för sina fordringar ur bolagets tillgångar. Principen, som kommer till uttryck i 1 kap. 1 § aktiebolagslagen, är emellertid inte undantagslös. I aktiebolagslagen finns det sålunda flera bestämmelser om personligt betal-ningsansvar för bolagets förpliktelser. Som exempel kan nämnas att personligt betalningsansvar kan komma i fråga för en styrelseledamot som inte vidtar de åtgärder som lagen föreskriver vid kapitalbrist i bola- get (se 13 kap. 17 §). I den situationen kan även bolagets aktieägare under vissa förutsättningar drabbas av personligt betalningsansvar (se 13 kap. 18 §). I sammanhanget bör även reglerna i 15 kap. om skade- ståndsansvar för styrelseledamöter, aktieägare m.fl. nämnas. Av de nämnda bestämmelserna är det endast den om aktieägarnas personliga betalningsansvar vid kapitalbrist som kan sägas vara ett direkt undantag från regeln i 1 kap. 1 §. Frågan om i vilken mån ytterligare undantag är motiverade har varit omdiskuterad. I rättspraxis har det förekommit att aktieägarna utan uttryckligt lagstöd har ålagts ett generellt ansvar för bolagets förpliktelser när principen om aktieägarnas ansvarsfrihet ansetts leda till ett icke godtagbart resultat (se främst NJA 1947 s. 647). Det har i olika sammanhang diskuterats huruvida en regel om sådant s.k. ansvarsgenombrott borde lagfästas. Kommitténs slutbetänkande innehåller en redogörelse av frågans tidi- gare behandling (s. 281 f.). Som framgår av redogörelsen lade fram ett förslag till en regel om ansvarsgenombrott (SOU 1987:59). Regeringen föreslog i en lagråds- remiss som överlämnades en regel som nära anslöt till förslag. Lagrådets yttrande över försl- aget var dock mycket kritiskt (se prop. 1990/91:198 s. 42 f.). Lagrådet ifrågasatte behovet av en lagstiftning om ansvarsgenombrott, bl.a. med hänvisning till att ansvarsfriheten för länge sedan hade brutits igenom i rättspraxis. Lagrådet ansåg också att en lagfäst regel på området skulle riskera att medföra en ökad osäkerhet för dem som bedriver närings- verksamhet i form av aktiebolag. Den samlade bedömningen från Lagrådets sida var att det remitterade förslaget inte borde genomföras. Lagrådet menade också att det var osäkert om någon från rättssäkerhets- synpunkt tillfredsställande lösning över huvud taget gick att åstad- komma. Efter att ha tagit del av Lagrådets synpunkter beslutade regering- en att inte gå vidare med förslaget utan att i stället låta frågan utredas vidare. Mot den angivna bakgrunden har också kommittén övervägt frågan om ansvarsgenombrott. Även kommitténs slutsats är att det inte bör införas någon generell regel om ansvarsgenombrott. Enligt kommitténs bedöm- ning är behovet av att lagfästa institutet mindre än , när förslag utformades. Kommittén pekar här på den skärpning av lagstiftningen och den utveck- ling i rättstillämpningen som har skett på olika områden. Bland annat nämns skärpta regler om tvångslikvidation av aktiebolag, nya regler om revisorers anmälningsskyldighet vid brott och en ny lag om näringsför- bud. Det är enligt kommitténs uppfattning svårt att mot den bakgrunden motivera en generell regel som skulle ge möjlighet till ansvarsgenom- brott i alla aktiebolag. Kommittén noterar vidare att en sådan regel med nödvändighet måste bli mycket allmänt hållen och uppbyggd med rekvi- sit av typen otillbörlig, i förhållande till omständigheterna etc., vilka på goda grunder kan komma att kritiseras från rättssäkerhetssynpunkt. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Som har framgått av det föregående är aktieägarnas frihet från betalningsansvar ett av aktie- bolagets främsta kännetecken. Enligt vår uppfattning är principen av så grundläggande betydelse att det är givet att den skall gälla även fortsätt- ningsvis. Vi föreslår därför att det även i den nya lagen tas in en bestäm- melse om att delägarna i ett aktiebolag som huvudregel inte svarar för bolagets förpliktelser. I den nu gällande aktiebolagslagen finns det en rad bestämmelser som är avsedda att säkerställa att aktieägarnas frihet från personligt betal- ningsansvar inte drabbar bolagets borgenärer. Av särskild betydelse har här ansetts vara kravet på att bolaget skall ha ett aktiekapital av en viss storlek som säkerhet för ingångna förbindelser. Vi återkommer i senare avsnitt till hur reglerna bör utformas så att det kan säkerställas att ett belopp motsvarande aktiekapitalet kommer bolaget till godo i samband med dess bildande och att det sedan bibehålls. Det har emellertid visat sig att regler av detta slag inte alltid ger borgenärerna ett tillfreds- ställande skydd. Det har därför ansetts att det bör finnas möjligheter att i vissa situationer göra undantag från principen om aktieägarnas frihet från betalningsansvar. Som har nämnts har det i rättspraxis också slagits fast att sådana undantag kan göras under vissa förutsättningar. Vi anser att detta bör vara möjligt även i fortsättningen när principen om aktieägarnas frihet från personligt betalningsansvar leder till stötande konsekvenser. Från principiella utgångspunkter finns det därför anled- ning att i och för sig se positivt på en lagregel om ansvarsgenombrott. Mot det sagda skall dock vägas de problem och olägenheter som en särskild lagreglering av detta kan medföra. Av särskild betydelse är här intresset av att inte äventyra aktiebolagsformens användbarhet och attraktivitet. Som redan har framgått utgör aktieägarnas frihet från personligt betalningsansvar en av aktiebolagsrättens grundpelare. Det torde också vara just denna aspekt som har gjort att aktiebolagsformen har kommit att bli den dominerande associationsformen för näringsverk- samhet av större omfattning. Genom att den som tillskjuter kapital till bolaget inte riskerar att förlora mer än vad han eller hon har tillskjutit är det möjligt att attrahera kapital till även mer riskfyllda företagsinitiativ. Detta utgör en viktig förutsättning för näringslivets utvecklingsmöjlig- heter. Det finns alltså anledning att iaktta försiktighet när det gäller att göra inskränkningar i principen om aktieägarnas frihet från personligt betalningsansvar. Till det sagda kommer att det är förenat med betydande svårigheter att konstruera en generell lagregel om ansvarsgenombrott. Lagrådet menade i det tidigare lagstiftningsärendet att det är osäkert om någon från rätts- säkerhetssynpunkt tillfredsställande lösning över huvud taget går att Prop. 2004/05:85 åstadkomma. Kommittén har varit inne på samma linje. bör det också beaktas att generella lagregler om ansvarsgenombrott är mycket ovanliga internationellt. I sådana länder som brukar jäm- föras med i rättsliga avseenden förekommer de inte. Inte heller i förord- ningen (EG/2157/00) om EG:s särskilda aktiebolagsform, s.k. europa- bolag, finns det några sådana bestämmelser. Sålunda innehåller denna förordning en undantagslös bestämmelse (artikel 1.2) om att varje aktie- ägare i ett europabolag svarar endast för den del av aktiekapitalet som han eller hon har tecknat. Mot denna bakgrund gör vi bedömningen att övervägande skäl talar mot att nu införa en generell lagregel om ansvarsgenombrott. Vårt ställningstagande i denna fråga innebär givetvis inget hinder för domstolarna att tillämpa och vidareutveckla de principer som har vuxit fram i rättspraxis när det gäller ansvarsgenombrott. Behovet av att kunna ställa ägare till svars för skador som deras bolag har vållat är enligt vår mening särskilt starkt på miljöområdet. En sär- skild regel om ansvarsgenombrott på detta område skulle därför kunna tjäna ett angeläget syfte. Kommitténs slutbetänkande innehåller ett för- slag till en sådan regel. Förslaget har anknytning till frågor som behand- las i EG:s direktiv (2004/35/EG) om miljöansvar för att förebygga och avhjälpa miljöskador (miljöskadedirektivet). Direktivet kommer att föranleda en revidering av bestämmelserna om förorenade områden i 10 kap. (1998:808). Det är därför lämpligt att kommitténs förslag som avser ändringar i samma regelverk behandlas i samband med genomförandet av direktivet. Direktivet skall vara genomfört . Vi har initierat ett utredningsarbete med inriktning att för- slag skall kunna remitteras och att en proposition, där också kommitténs förslag behandlas, skall kunna lämnas till senast . Regeringens förslag: Aktieägare i advokataktiebolag skall liksom i dag i viss utsträckning svara solidariskt med bolaget för förpliktelser Ansvaret skall omfatta endast sådana förpliktelser som bolaget ådrar sig i advokatuppdrag som aktieägaren svarar för. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (SOU Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har inte haft några invändningar mot kommitténs förslag. emellertid motsatt sig ett med kommitténs förslag likalydande förslag om ansvarsgenombrott i advokatverksamhet som läm- nade i betänkandet (SOU 1999:31) Tillsyn över advokater m.m. ansett att det inte är påkallat med en särskild regel om ansvarsgenombrott Skälen för regeringens förslag: En särskild fråga är i vilken utsträck- ning principen om aktieägarnas frihet från personligt betalningsansvar bör gälla i advokataktiebolag. rådde ett generellt förbud mot att driva advokatrörelse i aktiebolagsform. blev det möjligt för att meddela dispens från detta förbud. Det ansågs dock att advokatuppdragets särskilda karaktär, med ett personligt ansvar gentemot varje klient, motiverade att de advokatfirmor som fick sådan dispens skulle omfattas av en särskild regel om ansvarsgenom- brott. Sålunda infördes en regel om att delägare i advokataktiebolag skall svara solidariskt med bolaget för sådana förpliktelser som bolaget ådrar sig medan han eller hon är delägare. Denna regel behölls när förbudet mot advokatverksamhet i aktiebolagsform upphävdes . Regeln gäller fortfarande (se 1 kap. 1 § andra stycket aktiebolagslagen). Ett par remissinstanser, däribland , har ansett att den nya lagen inte bör innehålla några regler om ansvarsgenombrott i advokataktiebolag. Samfundet har därvid pekat på bl.a. att några mot- svarande regler inte förekommer för andra yrkesutövare, vars uppdrag också typiskt sett kan sägas vara personliga till sin karaktär. Vidare har samfundet menat att klienternas skyddsbehov är tillräckligt tillgodosett genom det försäkringsskydd som advokatbyråer är skyldiga att hålla sig med. Samfundet har också hänvisat till att det i flera andra länder är möjligt att bedriva advokatverksamhet utan personligt ansvar. Även Lag- rådet har förordat att särregleringen för advokataktiebolag utmönstras. I lagrådsremissen uttalade vi att advokataktiebolag även fortsättnings- vis borde särbehandlas när det gäller frågan om ansvarsgenombrott. Enligt vår mening kan det anföras flera argument för detta. En klient som anlitar advokathjälp vill ofta att just den advokat som han eller hon har anlitat skall utföra uppdraget. Valet av advokat bygger alltså ofta på att klienten har ett särskilt förtroende just för den utvalda advokaten. Advokatuppdraget kan således sägas till sin karaktär vara mer personligt än flertalet andra slag av kommersiella uppdrag. Mot detta kan emellertid invändas såsom Lagrådet också har gjort att det finns andra uppdrag som har liknande personlig karaktär. Enligt vår mening måste ytterligare beredningsunderlag inhämtas innan man slutligt kan ta ställning till och Lagrådets förslag att ta bort advokaternas personliga betalningsansvar i advokat- aktiebolag. Vi är därför inte beredda att i detta lagstiftningsärende föreslå ett avskaffande av advokaternas personliga betalningsansvar.