prop · GT0342 · 2005-11-08 00:00:00 — Införsel och utförsel av små mängder narkotika för eget bruk be- döms även som ringa narkotikasmuggling. Som ovan angetts tar rambe- slutet inte sikte på gärningar som syftar till privat konsumtion av narkoti- ka. Rambeslutet innehåller inte heller bestämmelser om ringa brott. Be- stämmelserna i svensk rätt om ringa brott saknar därför betydelse när det gäller de gärningar som skall vara straffbara enligt rambeslutet. Sammanfattningsvis görs bedömningen att svensk rätt uppfyller ram- beslutets krav i artikel 2 punkterna 1 ac om att kriminalisera brott i sam- band med handel med narkotika. 5.2.2Brott i samband med handel med prekursorer Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller rambeslutets krav om kriminalisering av förfaranden i samband med handel med prekurso- rer. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 2 punkt 1 d skall Prop. 2005/06:42 det vara straffbelagt som brott i samband med handel med prekursorer att uppsåtligt och orättmätigt tillverka, transportera eller distribuera prekur- sorer, där den som ägnar sig åt detta är medveten om att prekursorerna skall användas i eller för olaglig framställning eller tillverkning av narko- tika. Vad som skall förstås med prekursorer anges i artikel 1 punkt 2. Prekursorer är inte att betrakta som narkotika enligt rambeslutet eller de svenska bestämmelserna utan som ämnen som kan användas vid framställning av narkotika. Bestämmelser om legal hantering av prekur- sorer och överträdelser i samband med sådan hantering finns bl.a. i nar- kotikakontrollagen. De förfaranden med prekursorer som omfattas av rambeslutet är en del av den illegala hanteringen av narkotika och kan enligt gällande rätt med- föra straffansvar för, i de fall det inte är fråga om gärningsmannaskap, försök, förberedelse och medhjälp till narkotikabrott eller grovt narkoti- kabrott, jfr prop. 1990/91:127 s. 16 och 19 och NJA 1992 s. 524. Regeringen gör alltså bedömningen att svensk rätt uppfyller rambeslu- tets krav om kriminalisering av förfaranden i samband med handel med prekursorer. 5.2.3Anstiftan av, medhjälp till och försök till brott Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller rambeslutets krav på kriminalisering av anstiftan av och medhjälp till brott avseende narko- tika och narkotikaprekursorer samt försök till brott avseende narkoti- ka. Rambeslutets krav på kriminalisering av försök till brott som avser prekursorer är däremot inte uppfyllt i svensk rätt. I detta avseende krävs lagändring. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 3 skall anstiftan av, medhjälp till och försök till brott i samband med handel med narkoti- ka och prekursorer enligt artikel 2 vara straffbelagt. I svensk rätt är anstiftan av och medhjälp till narkotikabrott straffbart utom när gärningen avser innehav, brukande eller annan befattning enligt 1 § första stycket 6 narkotikastrafflagen. Som angetts i avsnitt 5.2.1 och 5.2.2 motsvaras rambeslutets bestämmelser om straffbara handlingar av- seende narkotika och prekursorer i första hand av övriga straffbelagda befattningar enligt 1 § narkotikastrafflagen. Dessutom är medverkan till narkotikasmuggling straffbelagt. Därmed är rambeslutets krav på krimi- nalisering av anstiftan av och medhjälp till brotten avseende narkotika och prekursorer uppfyllt. Försök är kriminaliserat på motsvarande sätt i svensk rätt. De svenska försöksbestämmelserna uppfyller därmed rambeslutets krav på kriminali- sering av försök till brott i samband med handel med narkotika enligt artikel 2 punkt 1 ac. När det emellertid gäller brott avseende prekursorer enligt artikel 2 punkt 1 d blir bedömningen en annan. föregående avsnitt motsvaras dessa brott i svensk rätt främst av bestäm- melserna om försök, förberedelse eller medhjälp till narkotikabrott eller Prop. 2005/06:42 grovt narkotikabrott. Enligt svensk rätt är försök till försök till brott, för- sök till förberedelse till brott och försök till medhjälp till brott inte straff- bart. Rambeslutets krav på kriminalisering av försök till brott som avser prekursorer är alltså inte uppfyllt. I detta avseende krävs följaktligen lag- ändring. Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller rambeslutets be- stämmelser om påföljder. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 4 punkt 1 skall de handlingar som enligt rambeslutet skall vara straffbara beläggas med effektiva, proportionella och avskräckande straffrättsliga påföljder. re skall brotten enligt artikel 2, dvs. brott i samband med handel med narkotika och prekursorer men inte anstiftan och medhjälp samt försök till dessa brott, vara belagda med ett minsta maximistraff om ett års fäng- Straffskalan för narkotikabrott är fängelse i högst . brott är straffskalan böter eller fängelse . narkotikabrott sträcker sig straffskalan från fängelse upp till tio Straffskalorna för narkotikasmuggling av normalgraden, ringa narkotikasmuggling och grov narkotikasmuggling är desamma. Samtliga brott har alltså ett maximistraff om fängelse utom de ringa brotten. I fråga om gradindelade brott är det dock enligt reger- ingens mening tillräckligt att åtminstone den grövre formen motsvarar vad som krävs enligt rambeslutet. Dessutom omfattar rambeslutet endast mer allvarliga brott enligt punkt 4 i ingressen. I fråga om prekursorsbrott, som främst bedöms som försök, förberedelse eller medhjälp till brott, gäller vidare att straffskalan för försök och medhjälp är samma som för fullbordat brott medan straffet för förberedelse skall sättas under den högsta gränsen för fullbordat brott. Följaktligen krävs inte någon lagänd- ring för att uppfylla åtagandena i punkt 1. Av punkt 2 följer att minsta maximistraff för vissa grövre former av brott i samband med handel med narkotika enligt artikel 2 punkterna 1 a c skall vara fängelse. Det gäller om brottet avser stor mängd nar- kotika och om brottet avser narkotika av typer som är de mest hälsovåd- liga eller har förorsakat betydande skador på många människors hälsa. Maximistraffet för grovt narkotikabrott och grov narkotikasmuggling är fängelse, varför de svenska straffskalorna står i överensstämmelse Vid bedömningen av om ett narkotikabrott eller ett smugglingsbrott är grovt skall särskilt beaktas bl.a. om det avsett särskilt stor mängd narkotika eller annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. I detta ligger att det aktuella preparatets farlighet skall beaktas. na bestämmelse om vad som kan konstituera grovt brott måste anses motsvara de omständigheter som skall anses som försvårande enligt I punkt 3 föreskrivs ett minsta maximistraff om fängelse Prop. 2005/06:42 för brott enligt punkt 2 när de begåtts inom ramen för en kriminell orga- Eftersom maximistraffet för grovt narkotikabrott och grov nar- kotikasmuggling är fängelse står de svenska straffskalorna i över- ensstämmelse med rambeslutet. Vid bedömningen av om ett narkotika- brott eller smugglingsbrott är grovt skall utöver vad som redan nämnts särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en verksam- het som bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt. Regleringen måste anses motsvara de omständigheter som skall anses som försvåran- de enligt punkt 3. Slutligen föreskrivs i punkt 4 att minsta maximistraff för vissa grövre former av prekursorsbrott enligt artikel 2 punkt 1 d skall vara fängelse. Det gäller när brottet har begåtts inom ramen för en kriminell organisation och prekursorerna är avsedda att användas vid framställning av narkotika i stor mängd eller av en typ som är en av de mest hälsovåd- liga eller som orsakat betydande skador på många människors hälsa. En- ligt svensk rätt bedöms prekursorsbrott i första hand som försök, förbere- delse eller medhjälp till narkotikabrott respektive grovt narkotikabrott. Straffet för försök bestäms högst till vad som gäller för fullbordat brott. Maximistraffet för grovt narkotikabrott är fängelse. Straffet för förberedelse till brott skall sättas under den högsta och får sättas under den lägsta gräns som gäller för fullbordat brott. Högre straff än fängelse får bestämmas endast om fängelse eller däröver kan följa på det fullbordade brottet. Eftersom maximistraffet för grovt narkotika- brott är fängelse får således högre straff än fängelse dömas ut vid förberedelse till grovt narkotikabrott. För medhjälp tillämpas de straffskalor som gäller för respektive brottstyp. Maximistraffet för med- hjälp till grovt narkotikabrott är således fängelse. Straffskalorna är alltså förenliga med rambeslutet. Också de omständigheter som enligt rambeslutet gör brottet grovt måste anses motsvara de omständigheter som kan medföra att ett brott bedöms som grovt narkotikabrott enligt svensk rätt. Sammanfattningsvis görs alltså bedömningen att de svenska straffska- lorna står väl i överensstämmelse med vad som föreskrivs i rambeslutet. Detta gäller även i de fall gärningarna är att bedöma som försök, förbere- delse eller medhjälp till narkotikabrott. Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller rambeslutets be- stämmelser om förverkande. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Artikel 4 punkt 5 föreskriver att det skall vara möjligt att förverka de ämnen som varit föremål för brott enligt rambeslutet, de hjälpmedel som har använts eller är avsedda att användas för sådana brott och av dessa brott eller egendom vars värde motsvarar sådan eller sådana ämnen eller hjälpmedel. Enligt gällande rätt kan narkotika som har varit föremål för brott enligt Prop. 2005/06:42 narkotikastrafflagen förklaras förverkad. Även utbyte av sådant brott kan Med utbyte av brott avses såväl konkret egendom som någon kommit över genom brott som det till ett penningbelopp upp- skattade värdet av vad som åtkommits (jfr prop. 2004/05:135 s. 85). Som utbyte av brott anses även egendom som har trätt i stället för utbyte, av- kastning av utbyte samt avkastning av det som trätt i stället för utbyte. Vidare kan egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt lagen förklaras förverkad. Hjälpmedel som varit avsedda att användas vid sådana brott kan också förverkas, om brottet fullbordats eller förfa- randet utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse eller stämpling. Dessutom kan ett värde motsvarande narkotikan eller hjälp- medlet förverkas. Motsvarande gäller enligt lagen om straff för smugg- ling. Bestämmelserna uppfyller åtagandena enligt konven- tion om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott, vartill rambeslutet hänvisar i fråga om begreppen förverkande, hjälpmedel, och egendom. Sammanfattningsvis görs bedömningen att de svenska förverkandebe- stämmelserna uppfyller rambeslutets förverkandebestämmelser. Regeringens bedömning: Rambeslutets bestämmelser om förmild- rande omständigheter kräver inte svensk lagändring. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 5 får föreskrivas att de påföljder som anges i artikel 4 skall kunna lindras under särskilda omständigheter. Det gäller om gärningsmannen tar avstånd från brottslig verksamhet inom området narkotikahandel och handel med prekursorer och förser administrativa eller rättsliga myndigheter med uppgifter som de inte skulle ha kunnat erhålla på annat sätt och som hjälper dem att förebygga eller mildra effekterna av brottet, identifiera eller väcka åtal mot de övriga gärningsmännen, finna bevis eller förebygga ytterligare sådana brott som anges i artiklarna 2 och 3, dvs. brott i samband med handel med narkotika eller prekursorer samt medverkan och försök till brotten. Artikeln är fakultativ och uppställer därmed inte något krav på lagstiftning. Enligt svensk rätt finns redan möjligheter att i mildrande riktning vid straffmätning bl.a. beakta om den tilltalade efter förmåga sökt förebygga eller avhjälpa eller begränsa skadliga verkningar av brottet eller om den tilltalade frivilligt angett sig. Det saknas skäl att införa ytterligare för- mildrande omständigheter i svensk rätt med anledning av rambeslutet. Ansvar och påföljder för juridiska personer Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller de krav som rambe- slutet ställer i fråga om ansvar och påföljder för juridiska personer. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: I artiklarna 6 och 7 finns be- stämmelser om ansvar och påföljder för juridiska personer. Med juridisk person avses enligt artikel 1 punkt 3 varje enhet som har denna status enligt tillämplig nationell lagstiftning, undantaget stater eller andra of- fentliga organ när de utövar sina offentliga maktbefogenheter samt of- fentliga internationella organisationer. Denna definition förekommer också i andra rambeslut, t.ex. rambeslutet om bekämpning av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter (149, , s. 1), och är alltså vedertagen. Bestämmelserna om ansvar och påföljder för juridiska personer inne- bär att påföljder i form av bötesstraff eller administrativa avgifter under vissa förutsättningar skall kunna åläggas sådana personer när brott har begåtts till deras förmån. Något krav på att införa straffrättsligt ansvar för juridiska personer finns alltså inte. Bestämmelserna utgör standardbestämmelser som finns i flera andra rambeslut, bl.a. i rambeslutet om förstärkning av skyddet mot förfalsk- ning i samband med införandet av euron (EGT L 140, , s. 1). I samband med att godkände det rambeslutet gjordes den be- dömningen att de svenska reglerna om företagsbot motsvarar de krav som ställs i rambeslutet (prop. 1999/2000:85, bet. 1999/2000:JuU20, rskr. 1999/2000:217). Samma bedömning gjordes i det lagstiftningsären- de som behandlade de lagändringar som var nödvändiga till följd av rambeslutet (prop. 2000/01:40, bet. 2000/01:JuU9, rskr. 2000/01:138). I den rapport som kommissionen upprättade avseende medlemsstaternas genomförande av rambeslutet (KOM [2002] 771 slutlig) angavs också att har lagstiftning om att juridiska personer kan ställas till rättsligt ansvar för de brott som omfattas av rambeslutet. Som framgått av avsnitt 5.1.6 har regeringen i lagrådsremissen Företagsbot föreslagit bl.a. en ut- vidgning av möjligheterna att ålägga företagsbot. Även i fråga om rambeslutet om olaglig narkotikahandel får de gällan- de svenska reglerna om företagsbot anses uppfylla de krav som uppställs vad gäller ansvar och påföljder för juridiska personer. Samma bedöm- ning görs i fråga om de förslag som lämnats i lagrådsremissen Företags- bot. Regeringens bedömning: Rambeslutets krav på behörighet (doms- rätt) motsvarar i princip svenska bestämmelser på området. bör i den ordning som föreskrivs i rambeslutet lämna underrättelse om att inte kommer att tillämpa behörighetsbestämmelsen i artikel 8 punkt 1 c. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Artikel 8 punkt 1 a föreskriver att en medlemsstat skall ha behörighet i fråga om brott enligt rambeslutet som har ägt rum helt eller delvis på medlemsstatens territorium. Enligt svenska regler om straffrättslig behörighet (domsrätt) döms efter svensk lag vid svensk domstol för brott som begåtts här i riket. Detsam- ma gäller om det är ovisst var ett brott har förövats men det finns skäl att anta att det har begåtts inom riket. Ett brott anses begånget där den brottsliga handlingen företogs och också där brottet fullbordades eller, vid försök, där brottet skulle ha fullbordats. Så snart någon del av hand- lingen har ägt rum här i riket är alltså handlingen i sin helhet att anse som begången i . Dessa bestämmelser ger svenska domstolar behörig- het att döma över brott i de fall som avses i punkt 1 a. Någon lagändring krävs därför inte. Enligt svensk rätt döms vidare för brott som begåtts utom riket efter svensk lag vid svensk domstol bl.a. om brottet har begåtts av en svensk medborgare. Härigenom uppfylls åtagandet i punkt 1 b att varje medlemsstat skall fastställa behörighet beträffande brott enligt rambeslutet som har begåtts av en av medlemsstatens medborgare. Detsamma gäller åtagandet i punkt 3 om att en medlemsstat, som enligt sin lagstiftning inte utlämnar sina egna medborgare, skall fastställa sin behörighet i fråga om och, i förekommande fall, väcka åtal för brotten enligt rambeslutet när de har begåtts av en av landets medborgare utanför landets territorium. Enligt punkt 1 c skall en medlemsstat vidare ha behörighet att döma över brott enligt rambeslutet som har begåtts till förmån för en juridisk person som är etablerad på medlemsstatens territorium. Som framgått ovan har svenska domstolar alltid behörighet att döma över brott som helt eller delvis har begåtts i . Dessutom har domstolarna en vid- sträckt behörighet att döma över brott som begåtts utom riket. Bestäm- melsen i punkt 1 c motsvaras dock inte av en likalydande behörighetsre- gel i svensk rätt. bör därför utnyttja den möjlighet som föreskrivs i punkt 2 att inte tillämpa denna bestämmelse. Enligt punkt 4 skall rådets generalsekretariat och kommissionen underrättas om detta. Det bör ske genom regeringens försorg. Sammanfattningsvis görs bedömningen att svensk domsrätt föreligger i samtliga fall där medlemsstaterna ovillkorligen skall kunna utöva doms- rätt. Olovlig befattning med narkotikaprekursorer Prop. 6.1Utgångspunkter för genomförandet av rambeslutets bestämmelser om brott i samband med handel med narkotikaprekursorer Regeringens förslag: För att rambeslutets bestämmelser om straffba- ra handlingar fullt ut skall uppfyllas införs ett nytt brott, olovlig be- fattning med narkotikaprekursorer, i narkotikastrafflagen (1968:64), och försök till detta brott kriminaliseras. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Hovrätten för har som ett alternativ till ett eget brott i en egen paragraf föreslagit att brottet skall utgöra en form av narkotikabrott. Skälen för regeringens förslag Ett nytt brott i narkotikastrafflagen Av avsnitt 5.25.7 har framgått att svensk rätt i stort uppfyller bestäm- melserna i rambeslutet om olaglig narkotikahandel. Rambeslutets krav på vilka handlingar som skall vara straffbelagda uppfylls till övervägande del av gällande straffbestämmelser. Det finns dock vissa situationer som skall vara straffbelagda enligt rambeslutets bestämmelser som inte är kriminaliserade i svensk rätt. Enligt rambeslutet, artikel 2 punkt 1 d, skall det vara straffbart att upp- såtligen tillverka, transportera eller distribuera prekursorer, där den som ägnar sig åt detta är medveten om att prekursorerna skall användas i eller för olaglig framställning eller tillverkning av narkotika. Enligt rambeslutets artikel 1 avses med prekursorer alla de ämnen som är förtecknade i gemenskapslagstiftningen och som sätter de skyldigheter i kraft som följer av artikel 12 i konvention av mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen. En prekursor utgör ett ämne som kan användas för att framställa ett annat ämne. Ordet används inte bara i narkotikasammanhang utan förekommer även i andra sammanhang, t.ex. inom det vetenskapliga om- rådet. Ämnen som kan användas för att framställa narkotika är exempel- vis efedrin, aceton, saltsyra och svavelsyra. Som konstaterats i avsnitt 5.2.2 kan sådan olovlig hantering av narko- tikaprekursorer som avses i rambeslutet vara straffbar i svensk rätt som, i de fall det inte är fråga om gärningsmannaskap, förberedelse eller försök till eller medhjälp till narkotikabrott eller grovt narkotikabrott. Försök till dessa brott är dock inte straffbelagt. Enligt rambeslutet skall emellertid försök till brott avseende narkotikaprekursorer vara straffbelagt. Eftersom rambeslutet är bindande för , krävs svenska lagänd- ringar i dessa avseenden för att rambeslutet helt skall uppfyllas. Som re- geringen har konstaterat i propositionen om antagande av ram- beslutet (prop. 2003/04:147) avser ändringarna förfaranden som från svensk utgångspunkt måste anses vara straffvärda. Som framgår nedan i avsnitt 6.2 finns det dessutom skäl att föreslå mer långtgående lagänd- ringar än vad rambeslutet kräver. En fråga är då i vilken lag lagändringarna bör göras. strafflagen (1968:64) regleras olovlig befattning, däribland olaglig han- del, med narkotika. I lagen (1992:860) om kontroll av narkotika (narko- tikakontrollagen) regleras den legala befattningen med narkotika och Enligt lagen får narkotika hanteras för medicinskt, vetenskapligt eller annat samhällsnyttigt ändamål som är särskilt angelä- Syftet med kontrollen av narkotikaprekursorer är att motverka olag- lig framställning av narkotika. Eftersom narkotikastrafflagen i likhet med rambeslutet reglerar olaglig befattning med narkotika medan narkotikakontrollagen reglerar den lega- la befattningen, talar systematiska skäl för att lagändringarna görs i nar- Till detta kommer att den straffbestämmelse som finns i narkotikakontrollagen rör överträdelser av bestämmelser som närmast har karaktären av ordningsföreskrifter. En straffbestämmelse som regle- rar de betydligt allvarligare gärningar som omfattas av rambeslutets re- glering av narkotikaprekursorer med krav på stränga straffskalor i vissa fall skulle passa sämre in i narkotikakontrollagen. förfaranden som skall vara straffbelagda redan i stor utsträckning av be- stämmelserna i narkotikastrafflagen. Regeringen föreslår därför att lag- ändringarna görs i narkotikastrafflagen. Eftersom det knappast kan komma i fråga att straffbelägga försök till försök, till förberedelse eller till medhjälp till narkotikabrott eller grovt narkotikabrott, föreslås att olovliga förfaranden med narkotikaprekurso- rer kriminaliseras som ett självständigt brott och att försök till detta brott För detta talar också att dessa brott skall kunna leda till strängare straff än de i regel gör (se avsnitt 6.3). keras genom en sådan kriminalisering tydligare att brotten är allvarliga. Av tydlighetsskäl och systematiska skäl bör det nya självständiga brot- tet placeras efter bestämmelserna som rör fullbordade narkotikabrott men framför bestämmelserna som rör osjälvständiga brottsformer och med- Regeringen föreslår därför att brottet införs i en ny 3 b § i narko- En fråga är då hur de ämnen som avses med narkotikaprekursorer enligt rambeslutet skall definieras och hur det nya brottet skall rubriceras. ropaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av den 11 feb- ruari 2004 om narkotikaprekursorer används begreppet narkotikaprekur- Samma begrepp används i rådets förordning (EG) nr 111/2005 av om regler för övervakning av handeln med narko- tikaprekursorer mellan gemenskapen och tredjeländer. innehåller en för EU gemensam definition av vilka ämnen som skall an- ses som narkotikaprekursorer och reglerar den lagliga hanteringen av narkotikaprekursorer inom EU och i förhållande till tredjeländer. I 7 a § narkotikakontrollagen finns en hänvisning till förordningarna. stämmelsen följer att med narkotikaprekursorer avses i lagen ett ämne som kan användas för olaglig framställning av narkotika och som finns upptaget i bilaga till förordningarna. Eftersom rambeslutets begrepp prekursorer anknyter till ämnen som är Prop. 2005/06:42 förtecknade i denna gemenskapslagstiftning, som använder begreppet narkotikaprekursorer, bör det nya brottet i narkotikastrafflagen också knyta an till förordningarna och använda samma begrepp.