prop · GS03150d2 · 2005-05-10 00:00:00 — I detta avsnitt beskrivs hur insatserna inom energi- och transportpolitiken bidrar till att vissa miljökvalitetsmål uppnås. skall åtgärder som genomförs för att uppnå dessa så långt som möjligt också ge samverkande effekter för att uppnå andra viktiga samhällsmål. Kampen mot klimatförändringar utgör den största utmaningen inom miljöpolitiken. Att uppnå de klimatpolitiska målen är avgörande för att uppnå en hållbar utveckling. I sin rapport till regeringen, Kontrollstation 2004 (dnr M2004/2088/Mk), har och analyserat utvecklingen för utsläppen av växthusgaser i och beräknat prognoser för utsläppen och 2020 under olika antaganden. I den s.k. basprognosen, som bygger på existerande styrmedel, har myndigheterna beräknat att utsläppen av växthusgaser 2010 minskar jämfört med . Enligt prognosen ökar dock utsläppen av koldioxid . Att ändå utsläppen totalt minskar beror på den prognostiserade minskningen av främst metanutsläpp men också minskningar av utsläppen av dikväveoxid. vänder utvecklingen och utsläppen förväntas öka. För att nå det kortsiktiga och det långsiktiga klimatmålet kommer kraftfulla åtgärder att krävas för att minska utsläppen av växthusgaser. Detta innebär att ytterligare åtgärder kommer att behöva genomföras för att minska fossilbränsleanvändningen. Förbränning av fossila bränslen är också den huvudsakliga källan till utsläppen av kväveoxider (NOx), svaveldioxid (SO2) och flyktiga organiska ämnen (VOC) även om förbränning av biobränslen och industriella processer också spelar en roll. Minskningar av utsläppen av koldioxid har därför också positiva effekter på utsläppen av nämnda ämnen. Miljökvalitetsmålen Bara naturlig försurning, Ingen övergödning och luft är till stor del beroende av utsläpp utanför gränser. kommer därför den globala klimatpolitiken att få ett avgörande inflytande på möjligheterna att uppnå dessa miljökvalitetsmål. krävs dock särskilda åtgärder för att nå kväveoxidmålet och luftkvalitetsnormerna för luft. Energipolitikens mål om hållbar energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg negativ påverkan på hälsa, miljö och klimat är till en väsentlig del kopplade till målen för klimatpolitiken. Regeringens strategi för att begränsa klimatpåverkan kommer också att behandlas i den klimatproposition som kommer att lämnas till . Klimatpolitikens krav på minskningar av utsläppen av växthusgaser till per person till 2050 skall uppnås som kärnkraften avvecklas. Detta innebär att omställningen till ett hållbart energi- och transportsystemen måste påskyndas och intensifieras. är drygt en tredjedel av den totala svenska energitillförseln baserad på förnybar energi. Visionen är att på lång sikt skall basera hela sin energitillförsel på förnybar energi. Energieffektivisering är en hörnsten i arbetet med att nå miljökvalitetsmålen och en förutsättning för omställningen till ett uthålligt energisystem som bygger på förnybara energikällor med låga eller inga utsläpp av luftföroreningar. Det gäller särskilt de utsläppsrelaterade delmålen. Energieffektivisering minskar användningen av fossila bränslen och sänker vanligen även utsläppen av kväveoxider och flyktiga kolväten (VOC). Även om användningen av biobränslen inte ger några nettoutsläpp av koldioxid bidrar även sådan förbränning till utsläpp av t.ex. kväveoxider och VOC. Åtgärder som effektiviserar användningen av biobränslen leder dock till att utsläppen av kväveoxider och VOC minskar till följd av minskad förbränning. På kort sikt har alltså energieffektiviseringsåtgärder som leder till minskat utnyttjande av fossila bränslen och biobränslen störst effekt på de delmål som behandlas under En strategi för effektivare energianvändning och transporter. På måste bortfallet av kärnkraftsel kompenseras, vilket ökar kraven på effektivisering även av elanvändningen. Regeringens bedömning: På kort sikt, till 2010, inriktas åtgärderna under strategin huvudsakligen mot att uppnå delmålen avseende: utsläpp av växthusgaser och kväveoxider, delmålen under luft för kvävedioxid och partiklar i vissa större städer, underlag för fysisk planering i kommunerna, samt förslaget till nytt delmål 5 för partiklar under luft. Utgångspunkt är att utnyttja kostnadseffektiva åtgärder på både kort och lång sikt som bidrar till att uppnå flera miljökvalitetsmål på samma gång och som också bidrar till att även andra politiska mål uppnås. Skälen för regeringens bedömning har bedömt måluppfyllelsen för delmålen som diskuterats under respektive miljömålskapitel. För Begränsad klimatpåverkan utgörs underlaget för bedömningen av rapporten 2004 (dnr M2004/2008/Mk). bedömer att delmålen avseende utsläpp av svaveldioxid och flyktiga organiska ämnen, halterna av svaveldioxid och marknära ozon i luft samt delmålet om energianvändning i lokaler och bostäder kommer att uppnås om redan fattade beslut om åtgärder genomförs till 2010. Däremot finns det problem med att uppnå delmålen för utsläpp av växthusgaser och utsläpp av kväveoxider, där det krävs en ytterligare minskning av utsläppen med . Delmål 2 till luft om halten av kvävedioxid i luft uppnås bara delvis. Det kommer fortfarande 2010 att finnas enskilda gaturum i de större städerna där halterna överskrids. Det kommer också att vara svårt att uppnå minskningar av halterna av partiklar mindre än (PM10) och partiklar mindre än (PM2,5). För dessa föreslås ett nytt delmål i denna proposition. Delmål 1 under God bebyggd miljö om kommunala program för minskad bilanvändning och effektivare energianvändning bedöms inte heller uppnås. Det finns dock ännu inte underlag för att närmare bedöma i vilken omfattning kommunerna har utarbetat sådana strategier och program till stöd för den fysiska planeringen som avses i delmål 1 Planeringsunderlag under miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Som framgår av avsnitt 21.1.6 avser regeringen ge m.fl. myndigheter i uppdrag att kartlägga miljömålsarbetet i kommunerna. Däri ingår att bedöma hur långt kommunerna har kommit i arbetet med att ta fram planeringsunderlag. Försurningen av mark och vatten är huvudsakligen ett gränsöverskridande problem. Genom det s.k. takdirektivet (2001/81/EG) har nationella tak för utsläppen av svaveldioxid, kväveoxider och flyktiga kolväten fastställts för de femton länder som var medlemmar i före den senaste utvidgningen. Utsläppstaken har räknats fram för att ge alla länderna den mest kostnadseffektiva fördelningen av utsläppsminskningar för att bl.a. minska den försurade arealen i alla länder med till 2010 jämfört med . Ett motsvarande mål finns för halterna av marknära ozon. Det gäller dels hälsorelaterade nivåer, dels effekterna på växande gröda och vegetation. Överskridandet av de kritiska nivåerna skall minskas med två tredjedelar respektive en tredjedel. Den största delen av de försurande ämnena (svavel- och kväveoxider) som faller ned i kommer från utsläpp i andra länder och från internationell sjöfart. är helt beroende av att beslutade utsläppsminskningar enligt takdirektivet kommer till stånd, särskilt i , och att övriga länder inom EU är villiga att fortsätta minska sina försurande utsläpp. Det är därför särskilt viktigt att kan uppnå sina utsläppsmål enligt takdirektivet. Dessa utsläppsmål sammanfaller med delmålen ovan. måste kunna visa sig berett att genomföra de åtgärder som krävs för att uppnå utsläppsmålen för att kunna vara trovärdigt gentemot övriga länder i de fortsatta förhandlingarna om ytterligare utsläppsbegränsningar. En översyn av takdirektivet kommer att ske 2006. Enligt regeringens mening bör åtgärder under strategin huvudsakligen inriktas mot att uppnå de delmål som och Kontrollstation 2004 bedömt icke uppnås utan ytterligare åtgärder, dvs. utsläpp av växthusgaser och kväveoxider, delmålen under luft för kvävedioxid och partiklar (PM10) i vissa större städer, underlag för fysisk planering i kommunerna, samt förslaget till nytt delmål 5 för partiklar under luft. Långsiktiga mål är viktiga för att kunna avväga behovet av långsiktiga respektive kortsiktiga åtgärder, öka kostnadseffektiviteten i åtgärderna och för att skapa ett stabilt klimat för investeringar. För många investeringar inom energi- och transportsektorerna ligger avskrivningstiderna eller längre. allas vårt ansvar (dnr M2004/622/Mk) ger dock föga vägledning om förhållandena eller om vilka ytterligare åtgärder som krävs efter det att de delmål som uppställts uppnås. För klimatpolitiken finns dock det långsiktiga målet att 2050 bör utsläppen för sammantaget vara lägre än koldioxidekvivalenter och invånare, för att därefter Vid oförändrad befolkning innebär detta i stort sett en Prop. 2004/05:150 halvering av koldioxidutsläppen. Detta mål kommer att kräva kraftfulla insatser efter 2010 för att uppnås. Inom ramen för kommer förhandlingar om klimatregim efter Kyotoprotokollets första åtagandeperiod att inledas. I detta sammanhang har i sina slutsatser slagit fast att ett rimligt åtagande för industriländer, inom ramen för en sådan global klimatregim, är utsläppsminskningar på till 2020, jämfört med Kyotoprotokollets basår. Klimatmålen kommer dock att ses över i samband med regeringens proposition om klimatpolitiken 2005. För partiklar och flera andra föroreningar under miljökvalitetsmålet luft finns också gränsvärden uppsatta. Regeringen gör dock bedömningen att alla de miljökvalitetsmål som behandlas under En strategi för effektivare energianvändning och transporter kommer att kräva ytterligare åtgärder efter 2010 för att uppnås. års fördjupade utvärdering av miljökvalitetsmålen avser regeringen att låta se över delmålen och att sammanställa förslag om ytterligare åtgärder som behövs för att nå dem (se avsnitt 27.2). I avvaktan på ytterligare underlag utformas åtgärder inom denna strategi så att deras styrande effekt efter 2010 kvarstår liksom att möjligheter finns att skärpa vissa åtgärder för att öka den styrande effekten. I de beräkningar av effekterna av de åtgärder som föreslås i denna proposition i avsnittet 21.2.5 har även effekterna på de delmål som förväntas uppnås till 2010 utan ytterligare åtgärder ändå räknats in. Dessa uppskattningar visar att åtgärder, som exempelvis utformats för att bidra till att minska utsläppen av koldioxid, också har positiva effekter på exempelvis utsläppen av kväveoxider och flyktiga organiska ämnen liksom på halterna av kvävedioxid i städerna. Regeringens bedömning: För att påskynda miljöanpassningen och omställningen av energi- och transportsystemen bör ytterligare åtgärder inriktas på effektivisering av användningen, produktionen och överföringen av energi inom industrin, energisektorn, bebyggelsen och transportsektorn för att främst minska utsläppen till luft, ökad satsning på förnybara energikällor, planering och utveckling av bebyggelse och annan samhällsstruktur som gynnar miljöanpassade transporter och skapar förutsättningar för ett minskat transportbehov. Ytterligare åtgärder bör också inriktas på en vidareutveckling av styrmedel, främst utveckling av ekonomiska styrmedel för ökad miljöstyrning, skärpta utsläppskrav för fordon och maskiner, forskning och utveckling, samt förslag: Överensstämmer i huvudsak med reger- Prop. 2004/05:150 ingens bedömning. Regeringen bedömer dock att det behövs ytterligare åtgärder för att uppnå miljökvalitetsmålen. Remissinstanserna: Instämmer i stort med bedömningar och förslag men flertalet menar att ytterligare åtgärder behövs utöver dem som rådet föreslagit, särskilt inom transportsektorn, energieffektivisering och förnybar energi. Flera remissinstanser framför också att en fördjupad analys bör göras av befintliga och planerade styrmedel på energi- och miljöområdet, samt samverkan mellan dessa. Skälen för regeringens bedömning: utvärdering och Statens energimyndighets och 2004 (dnr M2004/2088/Mk) visar på vilka sektorer som är mest problematiska för att uppnå delmålen avseende Begränsad klimatpåverkan, luft och Bara naturlig försurning. Problembilden ser i stort ut på samma sätt som beskrevs i propositionen Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier (prop. 2000/2001: 130, bet. 2001/02:MJU3, rskr. 2001/ 02:36). Transportsektorn har fortsatt att utvecklas ogynnsamt beträffande utsläppen av växthusgaser. Att de totala utsläppen ändå förväntas minska till 2010 beror i huvudsak på en positiv utveckling inom andra sektorer där utsläppen har varit oförändrade eller minskat . Prognoserna visar en fortsatt ökning av utsläppen från transportsektorn, främst vägtrafiken, samt från el- och värmeproduktion. Det finns en mycket stor potential för effektivisering av energianvändningen i existerande bebyggelse som måste realiseras. Utsläppen av koldioxid har dock redan minskat till 2002 från bostäder och service. Användningen av el i bebyggelsen förväntas dock öka . Trots införandet av nya krav på tekniska åtgärder för att minska utsläppen av kväveoxider räcker inte dessa för att målet om högst utsläpp skall uppnås. Persontransporterna i har ökat med och beräknas öka . Till detta kommer att den svenska genomsnittsbilen har den högsta bränsleförbrukningen i EU. Godstransporterna har ökat och beräknas öka med . Åtgärder behöver riktas såväl mot fordonens egenskaper som mot planering och utveckling av bebyggelse och annan samhällstruktur som gynnar miljöanpassade transporter och skapar förutsättningar för en minskad bilanvändning. Regeringen delar och myndigheternas bedömning av den framtida utvecklingen. För att uppnå utsläppsmålen för växthusgaser och kväveoxider är åtgärder inom transportsektorn och vägtrafiken särskilt viktiga. Åtgärder inom energi- och vägtrafiksektorerna kommer att kräva fortsatta forskningsinsatser och teknikutveckling. Ny teknik behöver demonstreras och kommersialiseras. I detta sammanhang behövs särskilt riktade informationsinsatser men framför allt krävs kraftfullare ekonomiska styrmedel för att driva utvecklingen åt rätt håll. För att påskynda miljöanpassningen och omställningen av energi- och transportsystemen och mot bakgrund av de bedömningar regeringen gjort ovan bör ytterligare åtgärder inriktas på: effektivisering av användningen, produktionen och överföringen av energi inom industrin, energisektorn, bebyggelsen och transportsektorn för att främst minska utsläppen till luft, ökad satsning på förnybara energikällor med låga eller försumbara utsläpp av växthusgaser och andra luftföroreningar, planering och utveckling av bebyggelse och annan samhällsstruktur som gynnar miljöanpassade transporter och skapar förutsättningar för ett minskat transportbehov, och en vidareutveckling av styrmedel, främst: ekonomiska styrmedel för ökad miljöstyrning, skärpta utsläppskrav på fordon och maskiner, forskning och utveckling, samt 21.2.3OECD:s utvärdering av miljöpolitiken Som tidigare nämnts har för utvärderat miljöpolitik och lämnat ett antal rekommendationer (se bilaga 2). Följande rekommendationer är relevanta för denna strategi. vid alla beslut om en mera långtgående skatteväxling i högre grad överväga att använda de billigaste möjligheterna att minska utsläppen av växthusgaser med hänsyn till ett långsiktigt perspektiv. se över och justera transportpriserna så att de avspeglar alla externa kostnader, bl.a. skador som orsakas av partiklar, marknära ozon och buller. Trängselavgifter bör införas i och införas även i andra större städer. fortsätta arbetet för en förbättrad energieffektivitet i en rad sektorer som energiintensiv industri och befintligt byggnadsbestånd och särskilt se över flexibla mekanismer för att maximera möjligheterna till energibesparing ur ett livscykelperspektiv liksom att även se på energianvändning utanför anläggningarna. inom det nationella klimatprogrammet prioritera de mest kostnadseffektiva instrumenten för att uppmuntra till energibesparingar och användning av förnybara energikällor och se över undantag, t.ex. för energiintensiv industri och torv. Regeringens uppfattning är att ekonomiska styrmedel bör användas i stor utsträckning för att uppnå miljökvalitetsmålen. En lagstiftning om trängselskatt har införts. Vad gäller förnybara energikällor har redan infört ett system med elcertifikat för att stimulera investeringar i elproduktion från förnybara energikällor. Systemet har utvärderats och nödvändiga förändringar införas för att systemet skall uppnå en större långsiktighet. Vad gäller energieffektivisering pekar regeringen i denna proposition på en rad stödformer som stimulerar till energieffektivisering och miljöförbättringar i existerande bebyggelse. har redan infört ett system som skall stimulera till energieffektivisering i den energiintensiva industrin som diskuteras i avsnitt 21.2.4 om energieffektivisering. 21.2.4Förslag till åtgärder och utveckling av styrmedel I propositionen Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier (prop. 2000/2001:130, bet. 2001/02:MJU3, rskr. 2001/02:36) redovisade och aviserade regeringen ett antal åtgärder för att miljökvalitetsmålen och delmålen skulle kunna uppnås. Ett antal av dessa åtgärder har genomförts. Långsiktigt måste åtgärdsarbetet fortsätta som en del i omställningen av energi- och transportsystemen mot en hållbar utveckling och för att uppnå generationsmålen. I denna strategi redovisar regeringen de ytterligare åtgärder som regeringen bedömer krävs för att nå miljökvalitetsmålen och därmed sammanhängande delmål. Flertalet av dessa kommer också att behandlas i klimatpropositionen 2005, den transportpolitiska propositionen eller i budgetpropositionen . De åtgärder som regeringen för fram i detta avsnitt har inte ingått i allas vårt ansvar eller Miljömålen hur når vi dem (dnr M2004/622/Mk). De finns därför inte medräknade i prognoser om delmålen kommer att uppnås. Regeringens bedömning: En effektivare användning av energi är av stor betydelse för möjligheterna att uppnå miljökvalitetsmålen och en förutsättning för omställningen till ett uthålligt energisystem. De energipolitiska programmen för energieffektivisering tillsammans med skattereduktionen för vissa miljöförbättrande installationer i småhus och den investeringsstimulans för energibesparande åtgärder och konvertering till förnybar energi i offentliga lokaler som införts förväntas få en stimulerande effekt på energieffektivisering i existerande bebyggelse. Förslag till genomförande av EG:s direktiv om byggnaders energiprestanda kommer . Inom EU behandlas även ett direktiv om energitjänster som bl.a. omfattar ett energieffektiviseringsmål om en procent . Ett sådant mål är värdefullt för att stimulera det fortsatta effektiviseringsarbetet och kan, när direktivet antagits, vara ett mål för vad vi skall leva upp till på nationell basis. Om senare utvärderingar visar att det finns behov och möjligheter bör målet ses över. Fortsatt aktivt arbetet för att målet skall ingå i den slutliga utformningen av direktivet är angeläget. Transportsektorn måste uppnå en effektivare energianvändning. För godstransporter måste transportlogistik och samordning mellan transportslagen förbättras. För person- och andra transporttjänster bör energieffektiva kollektiva transporter utvecklas liksom IT-kommunikation. Uppföljning och utvärdering av de insatser som genomförs för en effektivare energianvändning i samverkan med berörda myndigheter är angelägen och vid behov bör ytterligare stimulanser övervägas. Skälen för regeringens bedömning Att uppnå ett effektivare energisystem är en viktig del av arbetet för att uppnå miljökvalitetsmålen liksom för omställningen till ett hållbart energisystem. har under ett flertal år bedrivit en aktiv politik för energieffektivisering. Mot bakgrund av de stora utmaningar vi står inför bör detta arbete fortsätta och utvecklas såväl inom industrin och bebyggelsen som inom energisektorn i övrigt. Transportsektorn måste få en framträdande roll i detta arbete. Framför allt måste fordonen bli energieffektivare. Det gäller särskilt förbättrad bränsleeffektivitet för personbilar oavsett om dessa drivs med fossila eller förnybara bränslen. Godstransporter måste bli effektivare främst genom att förbättra transportlogistiken och samordningen mellan transportslagen. Det är också viktigt att utveckla effektiva kollektiva transportmedel liksom söka använda IT-kommunikation när det är tillämpligt för att kommunicera vissa tjänster. Kommissionen antog ett förslag till ett direktiv om effektiv slutanvändning av energi och om energitjänster (KOM(2003)739 slutlig). Detta förslag syftar till att uppnå en mer kostnadseffektiv och rationell slutanvändning av energi och undanröja hinder för marknaden för energitjänster. Förslaget innehåller mål för varje medlemsstat om en procent årlig energieffektivisering med undantag för den energiintensiva industrin som ingår i EU:s system för handel med utsläppsrätter. Förslaget behandlas nu i rådet och i parlamentet. Regeringen anser att det behövs ett styrande mål för det svenska arbetet med energieffektivisering. Ett sådant mål skulle ge en klar signal till alla aktörer om vikten av energieffektivisering och vara en måttstock mot vilken de svenska insatsernas resultat kan mätas. Regeringen avser att aktivt driva denna fråga inom EU för att ett sådant mål skall ingå i den slutliga utformningen av direktivet. bör nära följa EU-arbetet inom detta område och utveckla och precisera metoder för beräkning och uppföljning av den årliga energieffektiviseringen. Regeringen anser att, liksom föreslås i EG-direktivet, den energiintensiva industrin som omfattas av handelsdirektivet undantas i detta fall. Det utesluter dock inte åtgärder inom andra delar av industrin eller frivilliga åtgärder. Det är viktigt att berörda myndigheter agerar samstämmigt och koordinerat. Det gäller bl.a. , , och men även andra aktörer i samhället. Regeringen avser av denna anledning att följa upp och utvärdera de insatser som genomförs för en effektivare energianvändning i samverkan med berörda myndigheter och vid behov överväga ytterligare stimulanser. Insatser inom det energipolitiska programmet Inom ramen energipolitiska program beräknas 1 000 satsas på åtgärder för en Syftet med insatserna är främst att stimu- lera användningen av befintlig energieffektiv teknik och främja introduk- tion av ny energieffektiv teknik. Åtgärderna omfattar bl.a. bidrag till energirådgivning och stöd till regionala energikontor, utbild- ning och information, provning, märkning och certifiering av energikrävande utrustning samt stöd till teknikupphandling och marknadsintroduktion av energieffektiv teknik. De långsiktiga energipolitiska insatserna kring forskning, utveckling och demonstration inbegriper också arbete kring ny teknik och nya tjänster för effektivare energianvändning. Program för energieffektivisering i energiintensiv industri infördes ett särskilt program för energieffektivisering i energiintensiv industri (prop. 2003/04:170 bet. 2004/05:NU7, rskr. 2004/05:90). som i sina industriella verksamheter använder el i tillverkningsprocessen ges enligt förslaget en möjlighet att delta i femåriga program för energieffektivisering i utbyte mot befrielse från energiskatt på elektricitet. Ett deltagande i ett sådant program är uppdelat i två perioder. skall företaget bl.a. införa och certifiera ett standardiserat energiledningssystem, göra fördjupade kartläggningar och analyser av sin energianvändning samt åta sig att genomföra eleffektiviserande åtgärder. Efter denna periods utgång skall företagen lämna en redovisning till tillsynsmyndigheten av programtidens första och ge förslag på eleffektiviserande åtgärder. Om tillsynsmyndigheten fastställer företagens redovisning skall de, , genomföra dessa eleffektiviserande åtgärder. Efter programtidens utgång skall företagen lämna en slutlig redovisning till tillsynsmyndigheten och myndigheten skall pröva om företagen uppnått en ökad effektivisering av elanvändningen. De företag, som så önskar, kan därefter påbörja en ny femårig programperiod. Bostäder och lokaler står för av den totala energianvändningen i och varav kan tillskrivas användningsfasen. av denna energianvändning avser uppvärmning och varmvatten.