prop · GT0343 · 2005-11-24 00:00:00 — Orto- pedingenjörernas huvudsakliga tillhandahållanden får dock normalt anses utgöras av försäljning av en vara och inte rena tillhandahållanden av tjänster. Enligt regeringens bedömning skiljer sig ortopedingenjörernas verksamhet härigenom från de övriga yrkesgrupperna. I de fall en person kommer till en ortopedingenjör via remiss från läkare är det läkaren som ställt diagnosen och ordinerat t.ex. en protes. I sådana fall är det normala också att läkaren tillsammans med sjukskö- terska och sjukgymnast tillhandahåller den regelbundna behandlingen eller rehabiliteringen av personen i fråga. Ortopedingenjörens insatser är mer inriktade på att skapa ett hjälpmedel för personen och se till att detta hjälpmedel fungerar som det skall. Det huvudsakliga syftet med den en- skilda personens kontakt med ortopedingenjören är enligt regeringens bedömning att erhålla ett hjälpmedel, dvs. De tjänster som i samband härmed tillhandahålls, t.ex. ortopedteknisk analys, utformning, utprovning och rådgivning, är nödvändiga för att den enskilde skall kunna få ett hjälpmedel som fungerar, men det är dock inte dessa tjänster som den enskilde efterfrågar i sig. Enligt regeringens mening är det hjälpmedlet som får anses vara det som faktiskt efterfrågas av den en- skilde, medan tjänsterna ingår som ett klart underordnat led. Tillhandahållandet av tjänsterna bör därför inte avskiljas från tillhanda- hållandet av hjälpmedlet, eftersom detta får anses utgöra det egentliga tillhandahållandet (jfr förhandsavgörande C-349/96 Card Protection Plan, 1999 s. I-00973). Detsamma bör gälla i de fall en person på eget initiativ uppsöker en ortopedingenjör för att erhålla ett hjälpmedel och själv betalar hjälpmedlet. Mot denna bakgrund bör hela den prestation som ortopedingenjörerna normalt tillhandahåller anses ut- göra en skattepliktig omsättning av vara. Undantaget från skatteplikt för sjukvård är därmed inte tillämpligt på den här typen av omsättning enligt regeringens bedömning. Inte heller bör undantaget för omsättning av va- ror som omsätts som ett led i sjukvården komma i fråga eftersom skatte- friheten i det fallet förutsätter att varan tillhandhålls av den som bedriver sjukvården (jfr 3 kap. 4 § ML). Att en näringsidkande ortopedingenjörs försäljning av hjälpmedel bör anses utgöra omsättning av vara medför att den är skattepliktig såväl när köparen är en sjukvårdshuvudman som när köparen är en enskild. Om däremot t.ex. ett sjukhus med egen ortopedteknisk avdelning omsätter ett hjälpmedel till en vårdtagare blir mervärdesskattesituationen annorlunda. Om sjukhuset tillhandahåller vårdtagaren skattefri sjukvård, t.ex. ställer diagnos, ger vård eller behandling, så kommer också de varor, t.ex. hjälpmedel, som sjukhuset tillhandahåller vårdtagaren som ett led i sjuk- vården att omfattas av undantaget från skatteplikt. Av redogörelsen för ortopedingenjörernas arbetsuppgifter framgår också att dessa, efter försäljning av hjälpmedlet, även utför justeringar av hjälpmedlet. Frågan är hur dessa justeringar skall bedömas i mervärdes- skatterättsligt hänseende. Justeringarna kan ingå som ett led i ett garanti- åtagande till eller till den enskilde i samband med omsätt- ningen av hjälpmedlet. I sådana fall erläggs vanligen inte någon separat betalning för justeringen vid betalning av hjälpmedlet. Enligt regeringens uppfattning borde sådana justeringar kunna vara att hänföra till omsätt- ningen av hjälpmedlet, dvs. varan, såsom en underordnad tjänst. I de fall justeringarna utförs helt separat från omsättningen av hjälpmedlet och där särskild ersättning utgår, kan de inte anses ingå som ett underordnat led i en omsättning av vara. I dessa situationer är det fråga om ett rent tjänstetillhandahållande. Den tjänst som ortopedingenjören tillhanda- håller bör betraktas som arbete på vara. Det medför att om en tjänst i form av en justering tillhandahålls av en ortopedingenjör med egen verk- samhet kommer tjänsten att vara skattepliktig oavsett om köparen är sjukvårdshuvudmannen eller en enskild person. Om justeringen däremot tillhandahålls en vårdtagare av en ortopedingenjör anställd vid ett sjuk- hus kan tjänsten komma att anses omsatt av vårdgivaren som ett led i skattefri sjukvård. Beträffande yrkesgruppen ortopedingenjörer gör regeringen således en annan mervärdesskatterättslig bedömning än den som gjorts i promemorian. Vid en närmare granskning av ortopedingenjörernas arbetsuppgifter har framkommit att denna yrkesgrupp i mervärdesskatterättsligt hänseende inte bör behandlas på samma sätt som de övriga föreslagna yrkesgrupperna. Det innebär att när ortopedingenjörer med egen verksamhet omsätter hjälpmedel eller utför justeringar på ett hjälpmedel kommer dessa tillhandahållanden inte att omfattas av det nuvarande undantaget från skatteplikt för sjukvård. Mot bakgrund av vad som anförts i detta avsnitt gör regeringen den bedömningen att yrkesgrupperna audionomer, biomedicinska analytiker och dietister, under förutsättning att tjänsterna som tillhandahålls klassi- ficeras som sjukvård i mervärdesskatterättsligt hänseende, på samma sätt som andra yrkeskategorier med legitimation att utöva sjukvårdsyrke, kan omfattas av undantaget från skatteplikt för sjukvård. Det bör i samman- hanget erinras om att tolkningen av mervärdesskattelagens sjukvårdsbegrepp måste uppfylla de krav EG-rätten ställer för att en sjukvårdstjänst skall kunna undantas från mervärdesskatteplikt. När det gäller näringsidkande ortopedingenjörers omsättning av hjälpmedel eller justeringar på hjälpmedel gör regeringen bedömningen att dessa Prop. 2005/06:43 omsättningar inte omfattas av undantaget från skatteplikt för sjukvård. Utgångspunkten enligt mervärdesskattelagen (1994:200) är att kommu- ner och landsting skall behandlas på samma sätt som andra näringsidkare när de har skattepliktig omsättning av varor eller tjänster. Det betyder att dessa är skyldiga att debitera utgående mervärdesskatt på det pris som köparen betalar för varan eller tjänsten. Kommuner och landsting har i sådana fall, i likhet med andra näringsidkare, även rätt att dra av ingå- ende mervärdesskatt på varor och tjänster som köpts in till verksamheten. Liksom för vissa andra verksamheter gäller dock att kommuners och landstings verksamhet inte alltid medför skattskyldighet, se bl.a. undan- taget från skatteplikt för sjukvård (3 kap. 45 §§ ML). Mervärdesskatt som kommuner och landsting blir debiterade vid inköp och upphandling till verksamheter som inte medför skattskyldighet enligt mervärdesskattelagen kan inte dras av med stöd av mervärdesskattelagen. I stället finns särskilda regler om återbetalning av ingående skatt i dessa fall med stöd av det s.k. kommunkontosystemet. Kommunkontosystemet syftar till att utjämna vissa konkurrenssnedvrid- ande effekter som uppkommer till följd av att kommuner och landsting inte kan dra av ingående mervärdesskatt i det ordinarie mervärdesskatte- systemet när de bedriver icke skattepliktig verksamhet som vård, skola Ett konkurrensproblem uppkommer vid kommunens eller val mellan att köpa upp skattepliktiga tjänster som behövs för dess verksamhet och att utföra dem i egen regi. Detta problem har sin grund i att många av de tjänster som kommuner och landsting tillhanda- håller antingen har ett kraftigt subventionerat pris eller så tillhandahålls de utan avgift. När exempelvis ett landsting inte har avdragsrätt för den ingående skatten, kan de inte ta ut ett pris som täcker dess kostnad för belastas då med den ingående skatten som Därigenom får ett incitament att minimera den ingående skatten t.ex. genom att producera tjänsten i egen regi i stället. Ett annat konkurrensproblem uppstår när köper upp tjänster som är undantagna från skatteplikt, t.ex. sjukvård. håller från skatteplikt undantagna sjukvårdstjänster belastas med ingå- ende skatt som härrör från inköp till den verksamheten. ingående skatten inte är avdragsgill, kommer den att utgöra en kostnad Denne måste därför ta ut ett högre pris när han säljer sina tjänster till t.ex. för att täcka sina kostnader för den ingående skatten. Det pris som betalar för tjänsten kom- mer därmed att inkludera s.k. dold mervärdesskatt, vilken kommer att belasta som en kostnad. Sedan skattereformen har för kommuner och landsting gällt särskilda regler för att motverka mervärdesskattens konkurrenssnedvri- dande effekter vid val mellan verksamheter i egen regi och i extern regi. 2005/06:43 Olika lösningar har prövats. infördes en särskild kompensa- tionsordning för kommuner och landsting, det s.k. kommunkontosyste- met, se lagen (1995:1518) om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting och förordningen (1995:1647) om ersättning för mervärdesskatt enligt lagen om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting. Kommunkontosystemet innebär att kommuner och landsting får ersätt- ning för ingående mervärdesskatt som de inte har avdragsrätt för, dvs. ingående skatt hänförlig till den icke skattepliktiga verksamheten. Det kan här vidare nämnas att regeringen i samband med budgetpropositio- nen har lämnat propositionen Vissa kommunalekonomiska frå- gor (prop. 2005/06:7), där kommun- och landstingskontona föreslås slo- pade från och att ersättningen till kommuner och landsting i stället skall avräknas direkt mot inkomsttitel på statsbudgeten. Av 5 § lagen om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting följer att kommuner och landsting efter ansökan har rätt till ersättning motsvarande det mervärdesskattebelopp som anges på fakturan till . Härutöver kan ersättning erhållas för den dolda mervärdesskatt som ligger i priset när upphandlar från skatteplikt undantagna tjänster t.ex. sjukvård. Ersättningen utgår i dessa fall i form av en scha- blon om av fakturabeloppet, se 7 § samma lag och 2 § förord- ningen (1995:1647) om ersättning för mervärdesskatt enligt lagen (1995:1518) om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting. Regeringens förslag: Som en följd av att ut- bildningsstöd ombildas till ett särskilt beslutsorgan inom skall följdändringar göras i mervärdesskattelagen (1994:200), inkomst- skattelagen (1999:1229) och lagen (2002:624) om rekryteringsbidrag till vuxenstuderande. Regeringens förslag: I regeringens skrivelse Statlig organisation för handikappolitisk samordning (skr. 2004/05:86) till har rege- ringen redogjort för sin avsikt att inrätta en myndighet som har ansvar för den övergripande samordningen av genomförandet av handikappolitiken. redovisade regeringen sin bedömning att utbildningsstöd (Sisus) skulle ombildas till ett särskilt beslutsorgan inom . har beslutat att lägga skrivelsen till handlingarna (bet. 2004/05:SoU24, rskr. 2004/05:280). Ombildningen kräver följdändringar i mervärdesskatte- lagen (1994:200), inkomstskattelagen (1999:1229) och lagen (2002:624) om rekryteringsbidrag till vuxenstuderande. Regeringen föreslår att riks- dagen nu skall besluta om dessa. Med de föreslagna nya reglerna får vi ett enklare och mer enhetligt sy- stem inom hälso- och sjukvårdens behörighetssystem. Som har beskrivits i avsnitt 4.2.7 har vi fyra olika nivåer, nämligen skyddad yrkestitel i kraft av legitimation, ensamrätt till yrke, skyddad yrkesbeteckning i kraft av legitimation och skyddad yrkestitel i kraft av viss yrkesexamen. I fortsättningen får vi endast två behörighetsnivåer. Den ena innebär skyddad yrkestitel och skyddad yrkesbeteckning i kraft av legitimation. Legitimationen ger ensamrätt att ange att yrkesutövaren är legitimerad, och ingen annan får heller kalla sig exempelvis optiker utan att vara legitimerad. För vissa yrken apotekare barnmorska, läkare, receptarie och tandläkare gäller vidare, som en andra nivå, en ensamrätt till yrket. Ett sådant yrke får i princip inte utövas av någon annan än den som är legitimerad för det. För audionomerna, de biomedicinska analytikerna och dietisterna med- för möjligheten till legitimation att dessa, under förutsättning att tjäns- terna som tillhandahålls kan klassificeras som sjukvård i mervärdesskatterättsligt hänseende, på samma sätt som andra yrkesgrupper med legitimation att utöva sjukvårdsyrke kan omfattas av undantaget från skatteplikt för sjukvård. Detta kommer dock inte att gälla legitimerade ortopedingenjörer, vars tillhandahållanden inte kommer att omfattas av undantaget från skatteplikt för sjukvård, se avsnitt 8.2. För denna yrkesgrupp kommer således beskattningssituationen inte att förändras av förslaget. Tjänster som de aktuella yrkesgrupperna tillhandahåller utan legi- timation är normalt skattepliktiga i den mån de utförs i privat verksam- het. Det medför att yrkesgrupperna då debiterar utgående mervärdesskatt på det pris som köparen betalar för tjänsten. Om tjänsten köps av ett landsting för att användas i en verksamhet som inte är skattepliktig, t.ex. inom sjukvården, har enligt 5 § lagen (1995:1518) om mer- värdesskattekonton för kommuner och landsting rätt till ersättning från kommunkontosystemet motsvarande det mervärdesskattebelopp som anges på fakturan. Förslaget att ge yrkesgrupperna audionomer, biomedicinska analytiker och dietister möjlighet till legitimation innebär, som tidigare nämnts, att tjänster som dessa tillhandahåller kan komma att omfattas av undantaget från skatteplikt avseende sjukvård. I sådana fall skall utgående mer- värdesskatt inte debiteras köparen. Yrkesutövarna har då inte heller av- dragsrätt för ingående mervärdesskatt som belöper på förvärv i den verk- samhet som inte medför skattskyldighet. För att kompensera sig för den kostnadsökning detta medför kan det förutsättas att yrkesutövarna i vissa fall höjer priset på sina tjänster. Ett landsting som upphandlar sådana från skatteplikt undantagna tjänster har rätt till ersättning från kommunkonto- systemet motsvarande en schablon om av fakturabelopppet. Eftersom inte alla tjänster som audionomer, dietister och biomedi- cinska analytiker tillhandahåller i privat verksamhet kommer att omfattas av undantaget från skatteplikt, kommer landstingen för upphandlade skattepliktiga tjänster få ersättning via kommunkontosystemet med det faktiska mervärdesskattebeloppet som anges på fak- Prop. 2005/06:43 turan. Det finns ingen säker grund att beräkna vare sig omfattningen av den privata verksamhet som de berörda yrkesutövare bedriver eller i vilken utsträckning de tillhandahåller tjänster som kommer att omfattas av un- dantaget från skatteplikt. Det finns heller ingen möjlighet att säkert säga om detta kommer att leda till att staten på grund av de nya yrkesgrup- perna erhåller möjlighet till legitimation kommer att få ökade eller mins- kade inkomster från mervärdeskatt netto. En rimlig slutsats är att det le- der till netto oförändrade inkomster till följd av mervärdesskatt. Enligt beräkningar kommer antalet årliga ansökningar om legitimation att öka från nu drygt 8 000 till drygt 8 600. Ökningen, som inte föranlett att begära någon resursförstärkning, är enligt regeringens bedömning inte större än att den kan inom det anslag som regeringen föreslagit i budgetpropositionen . 12.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område Ändringen i första punkten är en följd av att det inte längre kommer att finnas användare av skyddad yrkestitel som inte är legitimerade, se av- snitt 5. 2 och 5 §§ Förslaget till nya legitimationsregler innebär att fyra nya yrken audio- nom, biomedicinsk analytiker, dietist och ortopedingenjör förs in i den tabell som finns intagen i 3 kap. 2 § över yrken som efter föreskriven utbildning kan berättiga till legitimation, se avsnitt 5. slopas de särskilda bestämmelser om skyddad yrkestitel som finns för dessa yrken i 3 kap. 6 § första stycket. Som en följd av att det i fortsättningen inte kommer att finnas skyddad yrkestitel för andra yrken än sådana som ger rätt till legitimation utgår på Lagrådets förslag också hänvisningen i 3 kap. 6 § andra stycket till bestämmelserna om rätt för yrkesutövare med utländsk utbildning att använda en skyddad yrkestitel. Nuvarande bestämmelse i 3 kap. 5 § andra stycket om undantag från regeln i första stycket om att skyddad yrkestitel endast får användas av den som har legitimation för yrket eller genomgår föreskriven praktisk tjänstgöring slopas. Optiker, kiropraktor och naprapat får därmed skyd- dad yrkestitel liksom övriga legitimerade yrkesutövare, se avsnitt 6.2. Som Lagrådet funnit behövs inte den nuvarande bestämmelsen när det inte längre kommer att finnas några yrkesgrupper, utöver de legiti- merade, med skyddad yrkestitel. Det finns emellertid i stället ett behov av att kunna ge föreskrifter om att utbildningar utöver dem som anges i Prop. 2005/06:43 12 § skall ge rätt till legitimation. Det rör sig då om äldre utbildningar till de nya yrken som blir legitimationsgrundande. En bestämmelse om detta har i lagförslaget fått ersätta den nuvarande bestämmelsen. 12 och 13 §§ Ändringarna är en följd av att bestämmelserna om skyddad yrkestitel för yrken som inte varit legitimationsgrundande har slopats, se av- snitt 6.2. Enligt de bestämmelser som gäller i 3 kap. 12 § får regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, meddela föreskrifter om att den som utomlands genomgått utbildning skall få legitimation, rätt att an- vända en i 6 § angiven yrkestitel eller särskilt förordnande att utöva yrke. Lagrådet har ansett att det bör klargöras om den föreslagna ordningen medför någon förändring för den som fått sådant förordnande som avses i 3 kap. 12 § när det gäller rätten att använda skyddad yrkestitel. Här kan sägas att den som enligt bestämmelserna i 3 kap. 4 § särskilt förordnats att utöva yrke som läkare eller tandläkare enligt nuvarande föreskrifter har rätt att använda skyddad yrkestitel. De föreslagna lagändringarna innebär ingen ändring härvidlag. Ändringen är en följd av att bestämmelserna i 3 kap. 6 § har slopats, se avsnitt 6.2. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . Social- styrelsen behöver härefter en rimlig tid för att behandla de ansökningar om legitimation som de nya bestämmelserna kan väntas medföra. I 7 § lagen (1998:532) om införande av lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område föreskrevs en särskild övergångstid för de då nya legitimationsyrkena under vilken den med föreskriven utbild- ning fick använda yrkestiteln utan att ha erhållit legitimation. I likhet med detta föreslås nu en särskild övergångsbestämmelse i andra punkten som medger att den som avlagt föreskriven examen , dvs. fram till , får använda yrkestiteln audionom, biomedi- cinsk analytiker, dietist respektive ortopedingenjör utan att ha erhållit legitimation för yrket. 12.2 Förslagen till lagar om ändringar i Prop. 2005/06:43 mervärdesskattelagen (1994:200), inkomstskattelagen (1999:1229) och lagen (2002:624) om rekryteringsbidrag till vuxenstuderande Lagändringarna utgör rena följdändringar till att skilt utbildningsstöd ombildas till ett särskilt beslutsorgan inom Social- styrelsen. Sammanfattning av departementspromemorian Legitimation och skyddad yrkestitel (Ds 2004:28) Sammanlagt 17 olika yrkesgrupper kan erhålla legitimation enligt lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (LYHS). Som ett komplement till legitimationen har de som utövar dessa yrken skyddad yrkestitel. Sådan titel gäller för alla legitimationsyrkena utom yrkena kiropraktor, naprapat och optiker. Vidare har yrkesgrup- perna audionomer, biomedicinska analytiker, dietister och ortopedin- genjörer skyddad yrkestitel men inte möjlighet att få legitimation. Utredningsuppdraget har gällt att bedöma förutsättningarna för att de yrkesgrupper som får skyddad yrkestitel utan att vara legitimerade ska omfattas av bestämmelserna om legitimation. Även förutsättningarna för optiker att omfattas av bestämmelserna om skyddad yrkestitel ska ses över. Detta har också begärts under utredningen av företrädare för legi- timerade kiropraktorer och naprapater. I LYHS anges i olika punkter vilka personer och vilken personal som enligt LYHS avses med hälso- och sjukvårdspersonal. Främst anges den som har legitimation eller använder en skyddad yrkestitel för yrke inom hälso- och sjukvården. I övrigt nämns bl.a. personal som är verksam vid sjukhus och andra vårdinrättningar och som medverkar i hälso- och sjuk- vård av patienter samt den som i annat fall vid hälso- och sjukvård biträ- der en legitimerad yrkesutövare. LYHS innehåller en rad skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal. Dessa gäller legitimerade yrkesutövare, antingen de arbetar i offentlig eller privat regi, men i allmänhet inte dem som utan legitimation arbetar i privat regi. Både de som är legitimerade och de som använder sig av skyddad yrkestitel på hälso- och sjukvårdens område står dock under samhällets tillsyn. Rätten till legitimation ska enligt förarbetena till LYHS förbehållas så- dan grupper av yrkesutövare som har en självständig yrkesfunktion med kvalificerade arbetsuppgifter och ett särskilt ansvar för patienternas säkerhet i vården och som i inte oväsentlig utsträckning vänder sig till allmänheten, t.ex. i egenskap av fria yrkesutövare. Legitimation kan den få efter ansökan som avlagt viss högskoleexamen eller annan föreskriven utbildning och, i vissa fall, dessutom fullgjort praktisk tjänstgöring. Legitimationen, som alltså är personlig, kan åter- kallas bl.a. om den legitimerade visat sig uppenbart olämplig att utöva sitt yrke. Beteckningen legitimerad får endast användas av den som har fått legitimation. I några fall (läkare m.fl.) ger legitimationen ensamrätt till ett yrke. Alla med legitimation har också skyddad yrkestitel utom som redan nämnts utövare av yrkena kiropraktor, naprapat och optiker. Skyddad yrkestitel har också enligt LYHS audionom, dietist, biomedicinsk analy- tiker och ortopedingenjör som har avlagt viss högskoleexamen och ut- övar yrket. Den innebär att ingen annan än de som är behöriga enligt la- gen får använda sig av skyddad yrkestitel. Denna är inte personligt och kan därmed inte återkallas. När audionomer, biomedicinska analytiker, dietister och ortopedin- genjörer fördes in under reglerna om skyddad yrkestitel motiverades detta bl.a. med att de därmed i sin verksamhet skulle ställas under sam- hällets tillsyn. Arbetsgivare och uppdragslämnare kunde också lättare bilda sig en uppfattning om deras kompetens, och det försvårade yrkes- verksamhet för personer som saknade behövlig utbildning för yrket. Förutsättningarna för legitimation resp. skyddad yrkestitel I förslaget till LYHS (prop. 1997/98:109) diskuterade man tämligen in- gående olika kriterier för att ett yrke skulle omfattas av bestämmelserna om legitimation. Dessa var patientsäkerheten som var överordnat öv- riga kriterier och vidare yrkesrollens innehåll, utbildningsnivån och internationella förhållanden. Man betonade att samtliga kriterier inte be- hövde vara uppfyllda utan omständigheterna fick vägas samman. När man i förslaget till LYHS undantog audionomer, biomedicinska analytiker, dietister och ortopedingenjörer som alltså alla gavs skyddad yrkestitel från möjligheterna att ansöka om legitimation motiverades detta bl.a. med att en legitimation endast är ett av samhällets instrument för att uppnå en hög patientsäkerhet. Om samhällets kontroll kan ske på ett i stort sett lika effektivt men mindre ingripande sätt bör det vara att föredra. Skyddet för yrkestiteln var tidigare förbehållet fem yrkesgrupper. Vid tillkomsten av LYHS utvidgades skyddet till nya legitimationsgrundande yrken. 1997/98:109 anförde regeringen att det måste vara möjligt för dem som har avlagd examen i något av dessa yrken att i verksamhet på hälso- och sjukvårdens område få ange sin yrkesexamen även om de inte har erhållit legitimation. Beträffande de legitimationsgrundande yrkena kiropraktor, naprapat och optiker anfördes att det inom dessa yrkesgrupper fanns ett inte obe- tydligt antal yrkesverksamma som hade annan utbildning än den som var legitimationsgrundande.