prop · GS03162 · 2005-06-14 00:00:00 — Bevis om gymnasieexamen skall utfärdas till den elev som fullföljt ett fullständigt nationellt eller specialutformat program och fått lägst betyget Godkänt i minst 2 250 gymnasiepoäng inklusive betyget Godkänt i gymnasiearbetet. I propositionen Kunskap och kvalitet elva steg för utvecklingen av gymnasieskolan (prop. 2003/04:140) framhöll regeringen att kraven på gymnasieexamen och grundläggande behörighet bör överensstämma, men att slutgiltig ställning bör tas i samband med att Flera av de remissinstanser som har yttrat sig över förslag anser också att kraven på gymnasieexamen och grundläggande behörighet bör vara desamma. Om kraven på gymnasieexamen och grundläggande behörighet skulle vara olika, skulle kopplingen mellan gymnasieskolan och högskolan bli oklar för elever i gymnasieskolan. Syftet med den av beslutade gymnasieexamen är att befästa och stärka kvaliteten i svensk gymnasie- utbildning. Examensbeviset blir ett kvalitetsbevis som ger en tydlig information om att utbildningens mål som helhet är uppnådda. Detta kvalitetsbevis är även väsentligt för att påvisa förutsättningar att kunna tillgodogöra sig högskolestudier. Den elev som uppfyller kraven för en gymnasieexamen har visat att den fullgjort sina studier i gymnasieskolan med goda resultat, och eleven bör därmed också uppfylla kraven på grundläggande behörighet. Regeringen anser att tydligheten i informationen till presumtiva studenter ökar på så sätt, och därför bör kraven på gymnasieexamen och grundläggande behörighet överens- stämma. Regeringen föreslår därför att grundläggande behörighet har den som fullföljt ett nationellt eller specialutformat program i gymnasie- skolan om 2 500 gymnasiepoäng med lägst betyget Godkänt i minst 2 250 gymnasiepoäng inklusive godkänt betyg i gymnasiearbetet. Till skillnad från är regeringen dock inte beredd att föreslå att godkänt betyg i Svenska/Svenska som andraspråk A och B samt Engelska A skall krävas för att uppfylla kraven på gymnasieexamen och grundläggande behörighet. Den grundläggande behörigheten har för- ändrats vid ett flertal tillfällen, senast med anledning av införandet av den nya gymnasieskolan. har kraven skärpts. Så sker även genom att det utöver nuvarande krav dessutom krävs att den sökande har godkänt betyg i gymnasiearbetet och betyg i 2 500 gymnasiepoäng. Att bland kärnämnena i gymnasieskolan välja ut två kärnämnen som får ett högre värde än andra i den grundläggande behörigheten skulle ge signaler om att olika kärnämnen har olika värde. Det har också visat sig att gruppen studenter i högskolan som saknar godkända betyg i kärnämnena svenska och/eller engelska är ytterst liten. En höjning av kraven skulle vidare minska gruppen sökande som kan antas till högre utbildning vilket riskerar att öka den sociala sned- rekryteringen. Mot denna bakgrund ser regeringen ingen anledning att ta ytterligare steg för att höja kraven på grundläggande behörighet. Däre- mot är det givetvis viktigt att de krav som ställs i behörighetshänseende skall ange vad som krävs för att den sökande skall ha förutsättningar att tillgodogöra sig en högskoleutbildning. I de fall ytterligare krav är helt nödvändiga för att studenten skall tillgodogöra sig en högskoleutbildning skall dessa, liksom , ingå i de särskilda behörighetskraven. Regeringen föreslår i avsnitt 8.3.2 att reglerna för särskild behörighet skall ändras. Förslaget innebär bl.a. att universitet och högskolor själva inom vissa av fastställda ramar skall besluta vilka krav på särskild behörighet som skall ställas till utbildningar som vänder sig till nybörjare och som inte leder till en yrkesexamen. En elev i gymnasieskolan som har uppenbara studiesvårigheter får, om rektor medger det, följa ett s.k. reducerat program. Det innebär att elevens studieprogram kan minska , dvs. 2 250 gymnasiepoäng. En elev som har läst ett reducerat program får ett slutbetyg och kan därmed uppfylla kraven för grundläggande behörighet enligt dagens bestämmelser. Regeringens förslag innebär att kraven på gymnasieexamen och grundläggande behörighet skall vara desamma, dvs. att enbart den elev i gymnasieskolan som erhållit en gymnasieexamen uppfyller kraven på grundläggande behörighet. beslut om en gymnasieexamen innebär att en elev i gymnasieskolan måste ha fullföljt hela utbildningen (dvs. ha betyg i 2 500 gymnasiepoäng) på ett nationellt eller special- utformat program för att uppfylla kraven på gymnasieexamen. En elev som följer ett reducerat program kommer således inte att uppfylla kraven på en gymnasieexamen och därmed inte heller kraven på grundläggande behörighet. Utbildnings- och har berett ett antal instanser tillfälle att ta del av en inom departementet upprättad promemoria (dnr U2005/4092/UH). I promemorian redovisas konsekvenserna av att elever som fullföljt ett reducerat program i gymnasieskolan inte uppfyller kraven på gymnasieexamen och därmed inte heller kraven på grundläggande behörighet. Flertalet av de instanser som yttrat sig över promemorian har inte haft några invändningar mot dessa konsekvenser. Däremot avstyrker Handikappförbundens sam- arbetsorgan och kommun förslaget. Regeringen anser att det är viktigt att alla elever i gymnasieskolan skall nå målen för utbildningen. Det kan emellertid vara bättre att elever med studiesvårigheter går kvar i gymnasieskolan även om de av olika skäl inte har förmåga att gå en hel utbildning inom avsedd tid. Det är heller inte givet att en reducerad studiegång skall omfatta av utbildningen. Sambandet mellan reducerat program och grundläggande behörighet bör därför upphöra. Regelverket för gymnasieskolan i denna del bör mot den bakgrunden ses över. En elev som har svårigheter att följa en fullständig gymnasieutbildning och därmed inte uppfyller kraven, bör dock ha möjlighet att läsa in de kurser som behövs och därigenom bli behörig. Regeringen vill även framhålla att nu gällande bestämmelser som ger en högskola möjlighet att, om det finns särskilda skäl, besluta om undantag från något eller några behörighetsvillkor kommer att finnas kvar. Enligt denna regel skall en högskola göra undantag från något eller några behörighetsvillkor, om sökanden har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen utan att uppfylla behörighetsvillkoren. Undantag från behörighetsvillkoren kan t.ex. göras för att främja studerandeutbyte när det gäller utländska studenter som läser kurser enbart på engelska. Vidare bör regeln kunna användas när det gäller sökande med funktionshinder som trots att de inte uppfyller kraven för t.ex. grundläggande behörighet har förutsättningar att tillgodogöra sig den sökta utbildningen. Enhetligare krav för grundläggande behörighet Som tidigare redovisats är kraven på grundläggande behörighet olika beroende på om den sökande har slutbetyg från gymnasieskolan eller slutbetyg eller samlat betygsdokument från gymnasial vuxen- För sökande från gymnasial vuxenutbildning krävs det Prop. 2004/05:162 exempelvis ett lägre antal godkända gymnasiepoäng för att uppfylla kraven på grundläggande behörighet. Utgångspunkterna för de nya tillträdesreglerna är att reglerna skall vara enkla, enhetliga och rättssäkra. För att öka likvärdigheten mellan sökande från gymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning anser regeringen att kraven på grundläggande behörighet för sökande som studerat i gymna- sial vuxenutbildning bör ändras. Det är inte rimligt att i behörighets- hänseende ställa lägre krav på en person som studerat i gymnasial vuxenutbildning än en person som studerat i gymnasieskolan. Regeringen föreslår därför att kravet på grundläggande behörighet skall anses uppfyllt av den som fått ett slutbetyg från gymnasial vuxen- utbildning och har lägst betyget Godkänt på kurser som omfattar minst 2 250 gymnasiepoäng. Till skillnad från anser regeringen att det samlade betygsdokumentet bör behållas som behörighetsgrundande dokument. Det viktiga är att kraven på kunskaper är desamma oavsett om de är dokumenterade i ett slutbetyg eller i ett samlat betygsdokument. I ett slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning krävs det som tidigare redovisats i detta avsnitt betyg i kärnämneskurser omfattande 600 gymnasiepoäng. Kärnämnena Idrott och hälsa och Estetisk verksamhet är undantagna. För sökande med samlat betygsdokument finns det inte något krav på vilka kurser som skall ingå i betygsdokumentet. Regeringen anser att samma krav bör ställas på alla sökande från gymnasial vuxenutbildning när det gäller grundläggande behörighet. Därför bör samma krav på betyg i kärnämneskurser som ställs för att en elev skall kunna ta ut ett slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning gälla även för sökande med samlat betygsdokument från gymnasial vuxenutbildning för att uppnå kraven på grundläggande behörighet. Härmed uppnås ökad likvärdighet genom att bedömningarna av grundläggande behörighet från vuxenutbildningen blir mer enhetliga. Förslaget innebär att sökande med slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning behöver ha betyget Godkänt i 2 250 gymnasiepoäng i stället för som i 2 115 gymnasiepoäng för att uppnå grundläggande behörighet, dvs. en differens på 135 gymnasiepoäng. Sökande med slut- betyg måste ha betyg i 2 350 gymnasiepoäng. För dessa blir det således ingen skillnad i studietid jämfört med . Regeringen avser även att ändra kraven för sökande med samlat betygsdokument på mot- svarande sätt. Förändringen innebär ytterligare studier för sökande med samlat betygsdokument. I detta sammanhang är det viktigt att peka på att möjligheten att uppfylla kraven på grundläggande behörighet genom såväl den s.k. 25:4-regeln som reell kompetens ofta kan vara en snabbare väg att bli behörig för flera i gymnasial vuxen- utbildning. Sammantaget anser regeringen att ovan föreslagna förändringar gör systemet enklare och enhetligare för såväl sökande som universitet och högskolor vid bedömning av sökandes grundläggande behörighet. Grundläggande behörighet för vissa andra sökande Som tidigare redovisats anses den ha grundläggande behörighet som fyller senast under det kalenderår då utbildningen börjar, varit yrkesverksam och har kunskaper i svenska och engelska som motsvarar ett fullföljt nationellt program i gymnasieskolan (25:4- regeln). anser att den s.k. 25:4-regeln bör tas bort i behörighetshänseende och ersättas med bedömning av reell kompetens. uppfattning är att 25:4-regeln i sin hittillsvarande form har spelat ut sin roll då den i princip innebär en schablonmässig bedömning av sökandes ålder. 25:4-regeln borde, enligt utredningen, ersättas med individuella bedömningar av den sökandes faktiska meriter. I likhet med flertalet remissinstanser anser regeringen att 25:4-regeln bör behållas. Regeln upplevs som administrativt lätthanterlig, lättbegriplig och är allmänt accepterad av såväl sökande som universitet och högskolor. Enligt flera lärosäten kommer en slopad 25:4-regel att innebära bl.a. merarbete genom ett ökat antal individuella prövningar som leder till en ökad administration och ökade kostnader för lärosätena. Många lärosäten redovisar positiva erfarenheter av de studenter som antagits genom 25:4-regeln. Enligt regeringens mening är det viktigt att det finns flera sätt att uppfylla kraven på grundläggande behörighet och att sökande med skiftande bakgrund och erfarenheter på så sätt kan antas. Det är vidare angeläget att lärosätena fortsätter att utveckla metoder för bedömning av reell kompetens. Utredningen har inte föreslagit några ändringar vad gäller sökande med folkhögskoleutbildning respektive sökande med utländsk förutbildning. Regeringen ser inte heller något behov av att ändra dessa regler. Bestämmelser om särskild behörighet finns i 7 kap. 79 §§ högskole- förordningen (1993:100). Av bestämmelserna framgår att de krav på särskilda förkunskaper som ställs skall vara helt nödvändiga för att studenten skall kunna tillgodogöra sig utbildningen. Kraven får avse kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolans nationella eller specialutformade program eller motsvarande kunskaper, kunskaper från en eller flera högskolekurser och andra villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder för. I fråga om utbildningar som vänder sig till nybörjare anges de särskilda behörighetskraven i form av standardbehörigheter. Kraven anges huvudsakligen i form av kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolan. har med stöd av 7 kap. 89 §§ högskoleförordningen utfärdat föreskrifter om standardbehörigheter (HSVFS 1996:21, omtryckt HSVFS 2003:4). finns 43 standardbehörigheter, varav en (standardbehörighet A) motsvarar kravet för grundläggande behörighet. För utbildningar som vänder sig till nybörjare och som leder till en yrkesexamen (exkl. konstnärliga utbildningar) beslutar vilken av de 43 standardbehörigheterna som skall gälla för respektive utbildning. För övriga utbildningar som vänder sig till nybörjare dvs. fristående kurser på A-nivå och program som inte leder till yrkesexamen bestämmer högskolan själv vilken av de av fastställda standardbehörigheterna som skall gälla. För utbildningar som inte vänder sig till nybörjare (dvs. fristående kurser över A-nivå samt påbyggnadsutbildningar) bestämmer högskolan vilka krav som skall gälla. Kraven anges huvudsakligen i form av kunskaper från en eller flera högskolekurser. Särskild behörighet för utbildningar som vänder sig till nybörjare Regeringens förslag: Det skall som finnas föreskrifter om vilka särskilda behörighetskrav som skall gälla för utbildningar som vänder sig till nybörjare och som leder till en yrkesexamen. Sådana föreskrifter skall meddelas av . Kraven skall anges huvudsakligen i form av kunskaper från kurser eller ämnen i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. För övriga utbildningar som vänder sig till nybörjare skall varje högskola, inom vissa ramar som fastställs av , få besluta om vilka krav som skall gälla. Begreppet standardbehörighet skall utmönstras. förslag: Nuvarande system med standard- behörigheter skall ersättas av ett system med 14 områdesbehörigheter. Varje områdesbehörighet skall bestå av två delar: behörighetsämnen och meritämnen. Behörighetsämnena skall anges i form av kurser eller ämnen som de sökande skall ha för att klara utbildningen. Behörighets- kraven skall också ligga till grund för högskolornas planering av utbild- ningarnas ingångsnivå. Meritämnenas främsta syfte är att signalera att vissa gymnasieämnen är önskvärda, utan att för den skull utgöra absoluta krav. skall meddela föreskrifter om vilken områdes- behörighet som skall gälla för en utbildning som leder till en yrkes- examen (exkl. konstnärliga utbildningar). För övriga utbildningar som vänder sig till nybörjare skall högskolan själv efter samråd med få bestämma vilka områdesbehörigheter som skall gälla. Om det finns särskilda skäl får medge att hög- skolan för tillträde till en viss utbildning får ställa upp andra krav än de som följer av den områdesbehörighet som behövs för utbildningen i fråga. Ingen förändring föreslås vad gäller utbildningar som vänder sig till icke-nybörjare. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till utredningens förslag till områdesbehörigheter, men anser att förslaget behöver bearbetas och utvecklas bl.a. mot bakgrund av beslut att införa ämnesbetyg och gymnasieexamen. synpunkter och förslag till ändringar samt förutsätter att reviderar förslaget i samråd med universitet och högskolor. Flera lärosäten som anordnar lärarutbildning är kritiska till den föreslagna områdesbehörigheten för området Undervisning. Några lärosäten bl.a. , , Högskolan på och avstyrker att områdesbehörigheter införs. De anser att dagens system med standard- behörigheter inte är anpassat till en flexibel och diversifierad högskola där tvärvetenskapliga studier och öppna, breda sökingångar är vanligt förekommande. De framhåller att det föreslagna systemet med områdes- behörigheter skulle bli än mer oprecist eftersom de är alltför få. Alltför schabloniserade kunskapskrav skulle strida mot högskoleförordningens (1993:100) bestämmelser om att de krav som ställs skall vara helt nödvändiga för att studenten skall kunna tillgodogöra sig utbildningen. Dessa lärosäten föreslår i stället att de särskilda behörighetskraven anpassas till varje utbildning oavsett kurs eller program. anser det olämpligt att organisera de särskilda för- kunskapskraven i områdesbehörigheter. I stället bör verket få besluta om kraven för utbildningar som leder till yrkesexamina medan universitet och högskolor själva inom vissa av fastställda ramar bör få besluta om kraven vad gäller övriga utbildningar. Skälen för regeringens förslag När systemet med standardbehörigheter infördes var syftet att åstadkomma ett regelverk som var tydligt, överblickbart och rättssäkert för den enskilde sökanden som det skulle underlätta högskolornas arbete med antagningen av sökande till högre studier. Alltsedan dess har systemet kritiserats. Det har ansetts dåligt anpassat till högskolans utbud av tvärvetenskapliga och internationellt inriktade utbildningar. Det har inte heller ansetts tillräckligt flexibelt för dem som läser fristående kurser. Den kritik som riktats mot systemet i kombination med beslut att införa såväl ämnesbetyg som en gymnasieexamen (prop. 2003/04:140, bet. 2003/04:UbU13, rskr. 2004/05:4) gör det nödvändigt att förändra bestämmelserna om särskild behörighet. Utgångspunkter för särskild behörighet Regeringen anser i likhet med att huvudsyftet med reglerna om särskild behörighet bör vara att ge relevant och begriplig information om de krav en högskoleutbildning ställer. Sådan information bör riktas åt två håll, mot den presumtive studenten och mot högskolan. Det är också viktigt att behörighetskraven återspeglar den faktiska kopplingen mellan gymnasieskolan och högskolan. Om syftet med den grundläggande behörigheten är att ange den breda kopplingen mellan gymnasieskolan och högskolan, är syftet med de särskilda behörighets- kraven att ange de specifika krav som därutöver behövs för att klara en viss utbildning. De krav på särskild behörighet som ställs får inte vara högre än vad som krävs för att studenten skall kunna tillgodogöra sig utbildningen i fråga, dvs. kraven skall vara helt nödvändiga för att studenten skall kunna tillgodogöra sig utbildningen. Särskild behörighet till utbildningar som vänder sig till nybörjare och som leder till en yrkesexamen Regeringen delar utredningens uppfattning att den potentielle studenten har en legitim rätt att få en tydlig och överblickbar information om vilka krav på förkunskaper en viss högskoleutbildning ställer. Därför bör behörighetskraven beskrivas på ett tydligt, överblickbart och enhetligt sätt. Även om regeringen anser att den modell med 14 områdesbehörigheter som utredningen har föreslagit och flertalet remissinstanser har uttalat sitt stöd för är tilltalande, är regeringen inte beredd att förorda modellen. Det finns risk för att ett sådant system, där varje områdesbehörighet skulle omfatta en stor mängd utbildningar, kan bidra till schabloniserade kunskapskrav. Till vissa utbildningar skulle kraven riskera att bli alltför höga och för andra utbildningar alltför låga. För lågt ställda krav skulle kunna leda till ökat antal studieavbrott, studiemisslyckanden eller förlängda studietider. För högt ställda krav skulle inte stämma överens med principen om att förkunskapskraven skall vara helt nödvändiga. Som tidigare redovisats anges de särskilda behörighetskraven för sökande till utbildningar som vänder sig till nybörjare i form av standardbehörigheter. Mot bakgrund av den kritik som riktats mot det systemet, anser regeringen att bestämmelserna i högskoleförordningen (1993:100) om särskild behörighet skall ändras och att begreppet standardbehörighet utmönstras ur förordningen. Oavsett hur de särskilda behörighetskraven uttrycks, kommer det att krävas ett omfattande arbete innan sådana krav kan utformas. beslut att införa ämnesbetyg i gymnasieskolan innebär att gymnasie- skolans styrdokument måste ses över. Styrdokumenten måste utformas så att de stödjer systemet med ämnesbetyg. har därför fått i uppdrag att se över gymnasieskolans programmål, ämnen, kurser, betygs- kriterier m.m. Den första delen av uppdraget, dvs. förslag till program- mål, obligatoriska karaktärsämnen och eventuella förändringar av antalet nationella inriktningar, skall redovisas . Resterande del av uppdraget skall redovisa . I likhet med utredningen anser regeringen att förkunskapskraven till utbildningar som vänder sig till nybörjare och som leder till yrkesexamen inte bör tillåtas variera mellan lärosätena. Därför skall i likhet med vad som gäller meddela föreskrifter om särskilda behörighetskrav för sådana utbildningar. Arbetet med att utveckla de särskilda behörighetskraven bör göras efter hörande av såväl som universitet och högskolor. Enligt regeringens bedömning är det inte möjligt för att besluta om nya bestämmelser innan gymnasieskolans nya styr- dokument fastställts. Däremot är det naturligtvis möjligt att berörda myndigheter påbörjar arbetet med att utveckla behörighetskraven. Särskild behörighet till övriga utbildningar som vänder sig till nybörjare För övriga utbildningar som vänder sig till nybörjare, dvs. fristående kurser på A-nivå och program som inte leder till yrkesexamen, har utredningen föreslagit att högskolorna själva efter samverkan med får besluta vilken områdesbehörighet som skall gälla. Ett antal lärosäten har framfört invändningar mot samverkanskravet. Som redovisats förordar regeringen inte den föreslagna modellen med områdesbehörigheter. Regeringen anser inte heller att det är nödvändigt att ställa upp krav på särskilda förkunskaper till alla fristående kurser och program som vänder sig till nybörjare. Många fristående kurser omfattar endast ett fåtal poäng till vilka krav på grundläggande behörighet bör vara tillräckligt. Även till vissa program krävs det endast grundläggande behörighet. Regeringen anser att högskolorna inom vissa av fastställa ramar skall få besluta vilka krav som skall ställas för övriga utbildningar som vänder sig till nybörjare. Regeringen avser därför att i högskoleförordningen föreskriva att skall utfärda föreskrifter om vilka krav på gymnasiekurser eller gymnasieämnen som får ställas utöver krav på grundläggande behörighet. I detta arbete bör samråda med universitet och högskolor, och Verket för högskoleservice. Enligt regeringens uppfattning är det viktigt att även kurser eller ämnen från gymnasieskolans yrkesinriktade program anges i sådana föreskrifter. I likhet med vad som gäller för program som leder till yrkesexamen är det inte möjligt att utfärda nämnda föreskrifter innan gymnasieskolans styrdokument fastställts. Särskild behörighet för utbildningar som leder till konstnärlig examen I dagens examensordning, bilaga 2 till högskoleförordningen, finns det fyra konstnärliga yrkesexamina. I avsnitt 6.5 gör regeringen bedömningen att de konstnärliga utbild- ningarna inte bör avslutas med en yrkesexamen. I stället bör en särskild examenskategori införas för konstnärliga examina på grundnivå och avancerad nivå (se avsnitt 6.7). Enligt regeringens mening innebär detta inte någon förändring i sak vad gäller bestämmelserna om särskild behörighet för de konstnärliga utbildningarna. Enligt 4 kap. 3 § högskolelagen (1992:1434) skall urval göras bland de sökande om inte alla behöriga sökande kan tas emot. I 7 kap. 10 § högskoleförordningen (1993:100) finns allmänna bestämmelser om urval. Urvalsgrundernas funktion är att rangordna sökande på ett lämpligt sätt. 3.andra särskilda prov, Högskolorna bestämmer vilka av ovan angivna urvalsgrunder som skall användas i fråga om utbildningar som inte vänder sig till nybörjare i högskolan. Urval vid likvärdiga meriter Enligt 7 kap. 10 § nämnda förordning framgår att vid urval med lik- värdiga meriter får urval med hänsyn till kön göras i syfte att förbättra rekryteringen av studenter från det underrepresenterade könet.