prop · GT0327 · 2005-10-10 00:00:00 — Det innebär att tvångsförvalt- ningslagen kommer att omfatta de nya bestämmelserna som regeringen nu föreslår skall införs i ellagstiftningen i syfte att säkerställa en leveranssäker elöverföring. De nya regler som införs i ellagstiftningen för att uppnå leveranssäkra elnät kan vara en del av en bedömning av om det finns förutsättningar för tvångsförvaltning av en elektrisk anläggning. Energimarknadsinspektio- nen har övervägt om det också finns skäl att skärpa tvångsförvaltnings- lagen så att det uttryckligen anges att en grund för tvångsförvaltning är att ett nätföretag inte kan säkerställa att elöverföringen sker på ett drift- säkert sätt. har dock bedömt att de nuvaran- de bestämmelserna om särskild förvaltning är tillräckliga. Regeringen delar denna bedömning. Nätföretags produktion av reservkraft vid Regeringens förslag: Undantaget från förbudet för nätföretag att be- driva produktion av el utökas så att nätföretag tillåts att bedriva produktion inte bara i mobila utan även i fasta aggregat. får bara ske tillfälligt i syfte att ersätta utebliven el vid elavbrott. förslag överensstämmer med reger- Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i frågan om fast installerad reservkraft har tillstyrkt förslaget. heten har anfört att förslaget skulle förbättra möjligheten för samhälls- viktiga elanvändare att få tillgång till avbrottsfri el och innebär ett bra komplement till dagens system där varje enskild elanvändare måste skaffa sin egen reservkraft vid behov. Skälen för regeringens förslag: Av 3 kap. 1 a § ellagen framgår att en juridisk person som bedriver nätverksamhet inte får bedriva produktion av eller handel med el. Från denna huvudregel finns det två undantag. Ett nätföretag får bedriva produktion av el om produktionen uteslutande är avsedd att täcka nätförluster eller om den sker i mobila reservkraft- aggregat som är avsedda för tillfälligt bruk vid elavbrott. Förbudet för nätföretag att producera eller handla med el är en av grundbultarna i regleringen på elområdet. Förbudet är också en viktig del av elmarknadsdirektivet (och rådets direktiv /54/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphörande av direktiv /92/EG, EUT L 176, , s. 37, Celex 32003L0054). Det är väsentligt att hålla nätverksamhet, som bedrivs i legala mono- pol, skild från produktion av och handel med el, som är konkurrensutsatt. Genom en ny regel som gäller från har också den åt- skillnaden skärpts. Regeln innebär att en styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare i ett nätföretag inte får vara styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare i en juridisk person som bedriver produktion av eller handel med el. Företag med färre än 100 000 elanvändare undantas från kravet. Möjligheten för nätföretagen att, trots förbudet mot produktion av el, producera el i syfte att ersätta utebliven el vid elavbrott kan vara en viktig del i arbetet med att säkerställa en driftsäker elöverföring. Detta kan t.ex. vara ett kostnadseffektivt alternativ till att förstärka lednings- nätet för företag som har ett fåtal elanvändare långt ut i elnätet. Så länge lagstiftningen endast tillåter detta om produktionen av el sker i mobila reservkraftaggregat är det dock inte ett realistiskt alternativ för nätföre- tagen. Regeringen anser därför att det också bör möjliggöras för nätföretagen att tillhandahålla el som produceras med fast installerade aggregat. Bestämmelsen bör utformas i enlighet med vad Lagrådet har föreslagit. Produktionen bör bara få ske tillfälligt i syfte att ersätta utebliven el vid elavbrott. En annan förutsättning är att det också säkerställs att nätföretaget inte bedriver produktion av eller handel med el på ett sätt som står i strid mot bestämmelserna i elmarknadsdirektivet. Med denna möjlighet kan nätföretagen välja att installera fasta aggre- gat för att snabbt och kostnadseffektivt uppfylla kravet på högst tjugofyra timmars elavbrott och för att minska sina utgifter för avbrottsersättning. Det kan även tänkas att enskilda eller grupper av elanvändare, som har ett behov av en extra hög leveranssäkerhet, ingår avtal med nätföretagen som mot ersättning ansvarar för att reservkraft finns tillgängligt om ett elavbrott inträffar. Det är ett starkt intresse att samhällsviktiga verksamheter fungerar även vid leveransstörningar i det allmänna elnätet. Ellagstiftningen bör därför inte försvåra för nätföretagen att delta i detta arbete. Om det exempelvis handlar om att bygga upp kollektiva reservkraftlösningar för ett antal elanvändare torde nätföretagen i kraft av nätkoncessionshavare vara en lämplig aktör. Enligt ellagen har nätkoncessionshavaren ensam- rätt att bygga starkströmsledningar inom sitt geografiska område. 2005/06:27 koncessionshavaren har därmed möjlighet att tillse att det finns erforder- liga ledningar för att ta hand om reservkraften. Den el som produceras i syfte att ersätta utebliven el vid elavbrott kommer att levereras till elanvändarna och mätas. Eftersom det i ellag- stiftningen inte finns krav på att el skall mätas i realtid kommer det inte att var möjligt att hos elanvändarna särskilja den el som producerats i det angivna syftet från den el som levererats i ordinarie ordning. 11Bemyndigande avseende uppgifter om elens ursprung Regeringens förslag: Regeringen eller, efter regeringens bemyndi- gande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om hur uppgifterna om elens ursprung i 8 kap. 12 § ellagen skall beräknas och redovisas för elanvändarna. Skälen för regeringens förslag: Ett bemyndigande avseende uppgifter om elens ursprung fanns med i det lagförslag som överlämnades för yttrande till Lagrådet och som föregick propositionen Genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m. (prop. 2004/05:62). Bemyndigandet behandlades även i propositionens allmänmotivering och författningskommentar (prop. 2004/05:62 s. 68 och 271). Till följd av ett förbiseende fanns dock bemyn- digandet inte med i det förslag till lagtext som propositionen innehöll. Den lag som senare utfärdades innehåller inte heller något sådant bemyn- digande, se lagen (2005:404) om ändring i ellagen (1997:857). Bemyn- digandet bör därför införas . I den angivna propositionen motiverades förslaget enligt följande. Elmarknadsdirektivet (och rådets direktiv /54/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv /92/EG, EUT L 176, , s. 37, Celex 32003L0054) föreskriver i artikel 3.6 att el- leverantörerna på eller i samband med fakturorna och i reklam skall lämna uppgifter till elanvändarna om varje enskild energikällas andel av den genomsnittliga bränslesammansättningen som företaget använt eller, om elen anskaffats via en elbörs eller importerats från ett land utanför gemenskapen, de aggregerade uppgifter för före- gående år som erhållits från elbörsen eller importören. Elleverantören skall också genom hänvisning till befintliga referenskällor, t.ex. webbplatser, lämna uppgift om vilken inverkan på miljön elen från den aktuella bränslesammansättningen haft , i vart fall i form av utsläppt koldioxid och radioaktivt utsläpp. Det kan inte uteslutas att det kommer att finnas ett behov av att i regelverket ytterligare precisera sättet att ange elens ursprung, sättet att beräkna de olika energikällornas andel av elen och sättet att beräkna mängden utsläpp av koldioxid och kärnbränsleavfall. Det bör därför finnas en möjlighet för regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten att, om detta blir aktu- ellt, närmare utforma de relevanta reglerna. Elmarknadsdirektivet genomförs i svensk rätt bl.a. med lagen (2005:404) Prop. 2005/06:27 om ändring i ellagen (1997:857). Reglerna i artikel 3.6 har införts i 8 kap. 12 § ellagen. Bemyndigandet avseende uppgifter om elens ursprung bör därför föras in i denna paragraf. Regeringens förslag: Bestämmelsen om ett funktionskrav på högst tjugofyra timmars elavbrott träder i kraft . Övriga bestämmelser träder i kraft . förslag överensstämmer med rege- ringens. Remissinstanserna: har anfört att det kan förefalla ologiskt att införa regler om avbrottsersättning efter tolv timmars avbrott, under det att kravet att inga avbrott skall överskrida införs . Kammarrätten i har anfört att förslaget om avbrottsersättning, som skall träda i kraft , i praktiken innebär att nätföretagen är ålagda att upprätt- hålla funktionskravet . Flera mindre nätföretag har påtalat att kravet på högst tjugofyra timmars elavbrott innebär stora finansiella påfrestningar för företagen och att de har svårt att finansiera de stora investeringar som behövs för att uppfylla kravet . Enligt nätföretagen kan funktionskravet leda till en strukturomvandling då de tvingas sälja sin verksamhet till större nät- företag som har lättare att planera för och finansiera nödvändiga för- stärkningar av elnätet. har anfört att kravet på träd- säkring av regionnät inte bör gälla för ledningar som har lägre spänning än och att kravet att trädsäkra regionnäten till inte är praktiskt eller ekonomiskt genomförbart. har anfört att det bör införas en övergångstid för kravet på träd- säkerhet med hänsyn till den tid som behövs för markägarkontakter och erforderliga tillstånd. Bolaget har också anfört att tiden till är för kort för att tekniskt åtgärda elnäten, bl.a. genom att ersätta 1 mellanspänningsnät med ett nytt kabelnät. har anfört att tiden för att genomföra kravet på trädsäkra ledningar för en spänning över bör utsträckas till 2011. Eldistri- bution AB har anfört att kravet på att regionnäten skall vara trädsäkra är helt orealistiskt. har anfört att det är orimligt att kraven på avbrottsersättning skall gälla , när funktionskravet skall gälla först . Skälen för regeringens förslag: har föreslagit att kravet på att luftledningar skall vara trädsäkert utförda skall gälla redan från . och flera nätföretag har anfört att det inte finns en rimlig möjlighet att uppfylla kravet till . Samhällets ökade krav på en tillförlitlig elöverföring gör dock att det är angeläget att kravet träder i kraft . Det är enligt regeringen inte längre rimligt att vänta med införandet av kravet på trädsäkra luftledningar. Utgångspunkten vid utformningen av före- skrifterna om tekniska krav på elnäten är därför att bestämmelserna bör Prop. 2005/06:27 gälla från . har föreslagit att funktionskravet på högst tjugofyra timmars elavbrott skall gälla . Det kan jämföras med branschens planeringsmål som innebär att målet om en längsta godtagbar avbrottstid bör upp- fyllas . Av intresse är även att 250 000750 000 elanvändare riskerar att bli utsatta för elavbrott som varar än under vad som definieras som normala förhållanden. För att säkerställa en tillförlitlig elöverföring är det angeläget att kravet på högst tjugofyra timmars avbrott träder i kraft . Erfarenheterna av de senaste årens omfattande avbrott talar för detta. Även om leveranssäkerheten inte bara påverkas av anläggningens ut- förande, utan också av nätföretagens organisation för drift, underhåll och reparation, kommer det nya kravet i många fall att innebära ett ökat investeringsbehov. Nätföretagen behöver därför för att utföra de nödvändiga investeringarna. Kostnaderna för att införa ett funktionskrav 2011 har av Energi- marknadsinspektionen beräknats till . Detta är mer än de som branschen räknat med att investera i elnäten för att höja leveranssäkerheten . Att kostnaderna är högre beror till stor del för införandet, att ytterligare åtgärder måste vidtas samt att det finns ett behov av individuella lös- ningar . Vid en samlad bedömning anser regeringen att det är rimligt att kräva att nätföretagen skall uppfylla funktionskravet på högst tjugofyra timmars avbrott . Lagrådet har i fråga om avbrottsersättning anfört att tiden mellan ett riksdagsbeslut och det avsedda ikraftträdandet framstår som alltför knapp för att det beskrivna syftet med lagstiftningen, att skapa starka drivkrafter för leveranssäkra elnät, skall kunna uppnås åtminstone på kortare sikt. Enligt Lagrådet kan det ifrågasättas om den föreslagna ikraftträdandetidpunkten i praktiken ens ger utrymme för företagen att överväga eventuella försäkringslösningar och vid behov vidta åtgärder i detta avseende. Syftet med reglerna om avbrottsersättning är att skapa en stark driv- kraft för nätföretagen att ordna sina elnät så att de blir leveranssäkra. Drivkraften har sin största betydelse från nu och till dess elnäten blivit leveranssäkra. Reglerna bör därför få verkan . Dess- utom är det angeläget att ge de elanvändare som drabbas av långvariga elavbrott en rimlig ersättning. När det gäller nätföretagens möjligheter att anpassa sig till de nya reglerna har utredningen visat att av elanvändarna redan får någon form av ersättning från nätföretagen vid långvariga elavbrott. Bestämmelserna om avbrottsersättning bör med hänsyn till det anförda gälla redan från . Även bestämmelserna om risk- och sårbarhetsanalyser bör gälla från . I denna proposition presenterar regeringen förslag som är ägnade att driva fram ett säkerställande av leveranssäkra elnät. är central förvaltningsmyndighet för frågor om användning och tillförsel av energi. Myndigheten skall verka för att trygga tillgången på el och annan energi på kon- kurrenskraftiga villkor. Myndigheten skall vidare inom sitt verksamhets- område verka för en effektiv och hållbar energianvändning och en kost- nadseffektiv energiförsörjning, i båda delarna med en låg negativ in- verkan på hälsa, miljö och klimat. Myndigheten skall bidra till omställ- ningen till ett ekologiskt uthålligt energisystem. Myndigheten är också nätmyndighet enligt ellagen och tillsynsmyndighet enligt naturgaslagen. vid kommer att få utökade uppgifter, främst som tillsynsmyndighet över nätföretagen. kommer att bemyndigas att utfärda föreskrifter på nya områden. Det föreslagna funktionskravet på högst tjugofyra timmars elavbrott kan vidare leda till ett ökat antal koncessionsansökningar från nätföretagen för att på högre spänningsnivåer få ersätta luftledningar med jordkabel. Enligt regeringens bedömning ryms de tillkommande uppgifterna inom befintliga anslagsramar. Regeringens förslag påverkar främst nätföretagen och Statens energi- I viss mån kan även de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna beröras. Funktionskravet på högst tjugofyra timmars elavbrott innebär ökade kostnader för nätföretagen. Kostnaden för att klara kravet beräknas upp- gå till , varav och resterande belopp under de närmast följande åren. Kostnaden är högre än de som angivit för att nå Det beror delvis på att nätföretagen som en del av åtgärderna efter stormen sannolikt kommer att uppgradera sina lösningar för skogsbygdernas mellanspänningsnät; kostnaderna är alltså högre i jämförelse med vad man har bedömt utifrån Eftersom funktionskravet skall vara uppfyllt 2011, medan branschen gjort sina beräkningar utifrån att planeringsmålet skall uppnås 2014, kommer det också att krävas ett större mått av reservkrafttillämpningar och andra individuella kundlösningar för att Funktionskravet har störst inverkan på nätföretag med mycket lands- bygdsdistribution, särskilt företag med stor distribution i skogsbygder. Att uppfylla kravet kan bli mycket betungande för ett fåtal mindre före- tag med sådan distribution. Huvuddelen av de mest väderkänsliga näten ägs dock av de tre största nätföretagen. Det föreslagna kravet på trädsäkra ledningar kommer att innebära vissa Prop. 2005/06:27 ökade kostnader för regionnätföretagen. De flesta luftledningarna för de högsta spänningarna är redan trädsäkra. Endast en mindre del luftled- ningar på framför allt 20, 40 och bedöms ännu inte vara trädsäkra. I de fall luftledningar inte har tillräckligt breda ledningsgator kan nätföretaget behöva ersätta markägaren för utökat markintrång. Det föreslagna kravet på avbrottsersättning kommer att innebära ökade kostnader för de företag som drabbas av långvariga elavbrott. Nätföre- tagens utbetalning av ersättning kommer att variera beroende på fre- kvensen stormar, snöoväder och andra händelser som orsakar avbrott. Ett stormfritt år drabbas kanske av elanvändarna av avbrott mellan tolv och medan en procent av elanvändarna utsätts för dygnslånga avbrott. med storm eller extrema för- hållanden kan dessa procenttal bli större och ett antal elan- vändare kan dessutom förlora strömmen i många dygn. har uppskattat utbetalningarna av avbrotts- ersättning för fyra väderscenarier. Bedömningen gäller ett tänkt nät- område med 300 000 elanvändare, en omsättning på och ett resultat på . Utbetal- ningen av avbrottsersättning skulle kunna uppgå till utan storm och med storm. I extrema fall skulle det kunna handla om och mer. Analysen förutsätter att det är lågspänningskunderna som drabbas av avbrott och däröver. Om de långa avbrotten även skulle beröra högspänningskunderna kan de angivna beloppen stiga. Hur enskilda nätföretag påverkas beror av förhållandena i deras distri- butionsområden. Mindre och medelstora nätföretag är ofta geografiskt koncentrerade, medan de tre största nätföretagen är geografiskt utspridda. De geografiskt koncentrerade företagen bedöms ha goda möjligheter att etablera en trimmad och effektiv fältorganisation. Detta kan vara svårare för de största företagen. I dessa ställs därför ökade krav på ett välut- vecklat IT-stöd både i driftcentraler och för fältpersonalen. De geografiskt koncentrerade nätföretagen löper större risk vid stormar och oväder. I olyckliga fall kan de bli utsatta för störningar i hela sitt distributionsområde med stora ersättningskrav som följd. Det kan inte uteslutas att några mindre nätföretag hamnar under konkurshot om de drabbas av ett större oväder innan näten har förbättrats. De största nätföretagen har i detta avseende ett bättre utgångsläge. De riskerar inte på samma sätt att hela verksamheten drabbas. Kraven på risk- och sårbarhetsanalyser, åtgärdsplaner och information till elanvändarna kan innebära vissa merkostnader. Detta vägs upp av att företagen får en bättre bild av de brister som måste åtgärdas och effekten av olika insatser. Kravet på information har utformats på ett sådant sätt att det bedöms medföra endast marginella merkostnader för företagen. De för tillkommande uppgifterna ryms inom befintliga anslagsramar. Konsumenter kan redan enligt nuvarande regler i ellagen kräva skade- stånd vid elavbrott. De regler som föreslås innebär en ersättnings- möjlighet i form av en schablonersättning. De nya reglerna bör dock inte öka konsumenternas processbenägenhet. Även enligt de nuvarande reglerna gäller att ett nätföretag kan undgå betalningsansvar med hänvis- ning till att avbrottet beror på ett hinder utanför nätföretagets kontroll. Bestämmelserna om avbrottsersättning får också anses vara tydliga och enkla att tillämpa. Att även näringsidkare kan få avbrottsersättning inne- bär en nyhet i ellagen. Den svåraste juridiska frågan torde även här vara gränserna för nätföretagens kontrollansvar, som det alltså redan finns be- stämmelser om i ellagen. Det bör också beaktas att tvister om närings- idkares rätt till ersättning vid elavbrott även kan förekomma med stöd av avtal eller allmänna skadeståndsbestämmelser. Att ersättningen för de skador som följer av elavbrott skall beräknas enligt en schablon innebär processekonomiska fördelar. Sammantaget bedöms tvister om er- sättning vid elavbrott, i likhet med vad som är fallet, endast i enstaka fall bli föremål för prövning i de allmänna domstolarna. Domstolarnas uppgift att pröva eventuella tvister om avbrottsersättningen bör därför rymmas inom befintliga anslagsramar. De allmänna förvaltningsdomstolarnas verksamhet bedöms endast på- verkas marginellt av de förslag som lämnas. Förslagen bedöms inte medföra några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet, för syssel- sättningen och offentlig service i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrations- politiska målen. 3 kap. 1 a § Den andra punkten i andra stycket har utformats enligt Lagrådets förslag. Med ändringen utökas möjligheten för ett nätföretag att producera el i syfte att ersätta utebliven el vid elavbrott till att även gälla fasta aggregat. 3 kap. 9 § Bemyndigandet i fjärde stycket har utformats enligt Lagrådets förslag. Genom ändringen framgår det att föreskrifterna får avse de krav som skall vara uppfyllda för att överföringen av el skall vara av god kvalitet. Föreskrifterna får avse en precisering av vilka kvalitativa krav på över- föringen som skall vara uppfyllda, exempelvis i fråga om avvikelser i spänning och frekvens, transienter och övertoner. Föreskrifterna får även avse exempelvis tekniska krav i syfte att säkerställa en leveranssäker överföring av el. 3 kap. 9 a § Den nya bestämmelsen i första stycket anger en miniminivå för leverans- säkerheten i överföringen av el. Strängare krav kan följa av bestämmel- serna i 9 § andra och tredje styckena, som innehåller ett grundläggande krav på att överföringen av el skall vara av god kvalitet, eller av före- skrifter som meddelats med stöd av 9 § fjärde stycket. Bestämmelsen i andra stycket innebär att funktionskravet i första stycket inte gäller avbrott som orsakas av händelser som ligger utanför vad ett nätföretag normalt kan förvänta sig eller rusta sig mot, dvs. utanför det s.k. kontrollansvaret. Bedömningen av kontrollansvaret görs utifrån varje nätföretags möjligheter att kontrollera sådana händelser inom sitt koncessionsområde. Det betyder exempelvis att ett avbrott som är direkt hänförligt till ett överliggande nät är en händelse av sådant slag att nätföretaget med ansvar för det underliggande nätet inte är skyldigt att uppfylla det nya funktionskravet. 3 kap. 9 b § Bestämmelsen i första stycket innebär att ett nätföretag på egen ansökan kan få dispens från funktionskravet på högst tjugofyra timmars elavbrott. Det är inte möjligt för nätmyndigheten att generellt föreskriva om undantag. Bestämmelsen om dispens bör tillämpas restriktivt. Vid bedömningen av om funktionskravet är oskäligt betungande med hänsyn till nätföre- tagets ekonomiska situation kan beaktas att nätföretaget har fått betala onormalt mycket i avbrottsersättning p.g.a. svåra väder- förhållanden som faller inom kontrollansvaret. Med synnerliga skäl avses t.ex. att en del av koncessionsområdet ligger mycket besvärligt till på grund av bergig terräng eller mycket långa ledningsdragningar i glesbygds- områden. Ett annat skäl kan vara att nätföretaget trots stora ansträng- ningar inte har kommit överens med enskilda markägare för att kunna vidta de åtgärder som behövs för att uppfylla funktionskravet. Det är inte möjligt att få dispens från skyldigheten att uppfylla funktionskravet för hela koncessionsområdet utan endast för en viss del av området. Ett nätföretag ingår inte sällan i en koncern som består av flera bolag med ansvar för produktion, handel och leverans av el. När bestämmelsen tillämpas bör man beakta de bestämmelser och den praxis som gäller i fråga om betalningsansvar vid koncernförhållanden. Myndigheten måste noga överväga om dispens skall ges till ett nätföretag som på grund av värdeöverföringar till andra bolag inom koncernen hamnat i en sådan situation att företaget kan genomföra ett ambitiöst program för förbättringar av det egna nätet. Nätföretaget har bevisbördan för att det finns förutsättningar för att få dispens. Enligt bestämmelsen i andra stycket får dispens ges i sammanlagt högst . Ett nätföretag som är angeläget om att få dispens bör ansöka om detta så att beslutet kan meddelas innan funktionskravet träder i kraft . Bestämmelsen hindrar dock inte att exempelvis ett nätföretag som har övertagit ett annat nätföretags kon- cessionsområde ansöker om dispens från funktionskravet efter den I ett sådant fall innebär bestämmelsen att dispens får ges i sammanlagt högst från den dag då beslutet om dispens meddelas. 3 kap. 9 c §