prop · GS0380 · 2005-03-22 00:00:00 — Inom ramen för satsningen på starka forskningsmiljöer bör och gemensamt utlysa, prioritera, finansiera och följa upp ett mindre antal miljöer som har särskilda förutsättningar att både utveckla svensk grundforskning och bidra till en hållbar tillväxt. Denna del av satsningen syftar till att förena kunskaper om villkoren för den nyfikenhetsstyrda och forskarinitierade forskningen med kompetens inom innovations- och tillväxtfrågor. Regeringen avser att öronmärka delar av de medel som fördelas till satsningen på starka forskningsmiljöer för gemensamt beslutade satsningar enligt ovan. Finansiering av starka forskningsmiljöer För finansiering av starka forskningsmiljöer bör myndigheterna 2006 för arbetsliv och socialvetenskap, till för miljö, areella näringar och samhällsbyggande samt till Verket för innovationssystem. för arbetsliv och socialvetenskap bör tillföras 2006, ytterligare 2007 och ytterligare 2008. för miljö, areella näringar och samhällsbyggande bör tillföras 2006, ytterligare 2007 och ytterligare 2008. Verket för innovationssystem bör tillföras 2006, ytterligare 2007 och ytterligare 2008. Genom att de nya resurserna för starka forskningsmiljöer tillförs stegvis kan myndigheterna utlysa medel i flera omgångar. Därmed begränsas inte satsningen till de förslag till starka forskningsmiljöer som föreligger redan när satsningen inleds. De nya medlen för starka forskningsmiljöer skall komplettera och förstärka de insatser för starka forskningsmiljöer som myndigheterna redan genomför. Myndigheterna måste även utnyttja andra delar av sina anslag för ändamålet. Regeringen avser att noga följa upp att insatser för starka forskningsmiljöer får en hög prioritet inom myndigheterna. De forskningsfinansierande myndigheterna bör inte helfinansiera starka forskningsmiljöer. , högskolor, forskningsinstitut, företag och övriga intressenter måste också bidra med betydande egna resurser till satsningen. I ansökan om stöd till en stark forskningsmiljö bör berört universitet eller högskola samt eventuella andra intressenter ange hur de avser att ekonomiskt eller på andra sätt bidra till utvecklingen av miljön. Ansvaret för finansieringen av en enskild forskningsmiljö bör klarläggas i skriftliga överenskommelser mellan de forskningsfinansierande myndigheterna och övriga intressenter. Av överenskommelserna måste också framgå hur den framtida finansieringen av de aktuella miljöerna skall lösas när de Prop. 2004/05:80 forskningsfinansierande myndigheterna avvecklar sitt stöd. För att kunna fylla sitt syfte måste stödet till starka forskningsmiljöer vara långsiktigt och kraftfullt. I rapporten av starka forskningsmiljöer en internationell utblick angavs som ett riktmärke att bidragsperioden för stöd till starka forskningsmiljöer borde vara och det årliga bidraget till en miljö uppgå till . Detta under förutsättning att den aktuella forskningsmiljön uppvisade tillfredsställande resultat vid mellanliggande utvärderingar. Regeringen instämmer i likhet med flertalet remissinstanser i promemorians rekommendationer. Inom ramen för satsningen på starka forskningsmiljöer bör bidrag kunna ges och omfatta . Regeringen ser inte skäl att låta promemorians riktvärden utgöra generella krav för alla bidrag till starka forskningsmiljöer. Som flera remissinstanser påpekat kan de forsknings- finansierande myndigheterna behöva anpassa villkoren för stödet till de delvis olikartade förhållanden som råder inom olika vetenskapsområden och forskningsfält. Stödets utformning måste också anpassas till de konkreta förslag till satsningar på starka forskningsmiljöer som inkommer till de forskningsfinansierande myndigheterna. , , och bör inom sina respektive ansvarsområden genomföra satsningar på starka forskningsmiljöer enligt de riktlinjer som anges i denna proposition. Myndigheterna bör utarbeta närmare villkor och kriterier för stödet till starka forskningsmiljöer. Innan dessa fastställs bör myndigheterna samråda med universitet och högskolor, forskningsinstitut, näringslivsföreträdare och andra som kan komma att bli värdorganisationer, deltagare eller finansiärer av starka forskningsmiljöer. Det är också angeläget att myndigheterna samråder med och aktivt strävar efter konkret samverkan med andra forsknings- finansiärer, t.ex. forskningsstiftelserna, som har betydelse för det nationella arbetet för starka forskningsmiljöer. En effektiv hantering av satsningen på starka forskningsmiljöer kräver samverkan och samordning mellan myndigheterna under olika faser av genomförandet. Utlysning av medel till starka forskningsmiljöer bör ske samordnat och myndigheterna bör så långt deras olika ansvarsområden tillåter använda gemensamma rutiner, krav och kriterier i hanteringen av satsningen. När miljöerna inlett sin verksamhet kan t.ex. myndighets- gemensamma krav på årlig uppföljning och redovisning ge förenklingar och rationaliseringar. Ytterligare områden för samverkan kan vara utvärderingar eller olika former av utbildningsinsatser för forskningsledare. Regeringen avser att ge myndigheterna ett tydligt uppdrag att samverka kring satsningen på starka forskningsmiljöer och förutsätter att samordningen sker genom någon form av myndighetsgemensam arbetsgrupp eller motsvarande. Det är angeläget med en väl fungerande uppföljning av de starka forskningsmiljöerna för att vid behov kunna sätta in stödjande eller korrigerande insatser av olika slag. Med lämpliga intervall måste också mer genomgripande utvärderingar genomföras som underlag för beslut om fortsatt finansiering. Långsiktigheten i forskningsstödet får inte innebära att forskningen tillåts stagnera i miljöer som tappat sin dynamik. Behovet av sådan uppföljning och utvärdering har också lyfts fram av Eftersom alla de berörda myndigheterna har en bred erfarenhet av att utvärdera forskning ser regeringen emellertid inget behov av att reglera de närmare formerna för denna utvärdering och Regeringen förutsätter dock att satsningar som har en varaktighet blir föremål för flera utvärderingar under Det är på också angeläget att satsningen på starka forskningsmiljöer i sin helhet utvärderas för att analysera vilka effekter den haft på utvecklingen av svensk forskning, innovation och dess För att underlätta regeringens uppföljning och redovisning till avser regeringen att ge myndigheterna i uppdrag att regelbundet lämna en samlad redogörelse för hur satsningen på starka Forskningens infrastruktur spelar en allt viktigare roll. De instrument som forskarna använder blir allt större och utnyttjas ofta av många forskargrupper. Staten finansierar därför genom dyrbar utrustning, nationella anläggningar för forskning samt avgifter för medlemskap i europeiska och andra internationella forsknings- anläggningar. Utöver dessa insatser finns större utrustning vid flera lärosäten där utrustningen är tillgänglig även för andra användare. De riktigt stora anläggningarna når kostnadsnivåer som gör det svårt för ett enskilt land att på egen hand finansiera konstruktion och drift och dessa drivs i form av större europeiska eller internationella samarbeten. De största av dessa är den europeiska kärnforskningsorganisationen, i , det europeiska sydobservatoriet, med huvudkontor i , det europeiska molekylärbiologiska laboratoriet, EMBL i samt den europeiska synkrotronljuskällan, ESRF i . Förutom att sådan internationell samverkan gör anläggningarna ekonomiskt nåbara för varje enskilt medlemsland ger detta även upphov till större internationella samarbeten runt forskningsprojekten, något som är till ytterligare gagn för forskningens kvalitet. Nedan beskrivs några nya projekt där forskningsfinansiärerna överväger finansiering i relation till behovet av stöd och medlemskap i andra pågående projekt. Ett initiativ har tagits vid elektronacceleratorlaboratoriet MAX- laboratoriet för att utveckla ett koncept för frielektronlasrar i samband med en nästa generations synkrotron (). Det finns även andra mindre framskridna planer på frielektronlasrar för struktur- och materialstudier. har avsatt resurser för finansiering av utveckling av tekniska koncept med målet att en anläggning innehållande en frielektronlaser byggs i . Ett nytt program för acceleratorforskning, i syfte att skapa en nationell bas för svensk användning av internationella acceleratorfaciliteter, har övervägts i samband med förslag att avveckla The Svedberglaboratoriet och för fysik som nationella forskningsanläggningar. I planeras för flera nya anläggningar för frielektronlasrar och acceleratorfysik i vilka svenska fysiker kan delta. I finns tre stora acceleratorprojekt. Vid i byggs en VUV- mjukröntgenfrielektronlaser, vid i planeras för en frielektronlaser för fotoner i röntgenområdet (TESLA X-FEL) och vid GSI i planeras en ny acceleratoranläggning för hadronfysik m.m. (FAIR Facility for Antiproton and ). Finansieringen av de tyska projekten bygger på internationella ekonomiska åtaganden utöver den finansiering som den tyska staten och de tyska delstaterna tar på sig (av totalkostnaden för TESLA X-FEL, respektive för FAIR). Avsikten är att de två projekten skall utvecklas till europeiska projekt med som värdnation. , och har genomfört en utvärdering av större laboratorier med renrum för mikroelektronikforskning, Halvledarlaboratoriet vid Kungl. tekniska högskolan, Ångström- laboratoriets renrum vid samt MC2 vid . Ett nationellt nätverk med uppgift att samordna och profilera verksamheterna vid dessa laboratorier har därvid föreslagits. Nätverket skulle även syfta till att förenkla och bredda användningen av laboratorierna. har skapat ett geografiskt distribuerat centrum, Infrastructure for Computing (SNIC), för samordning av högpresterande datorer i . Vid sidan av rådets basfinansiering har även andra finansiärer, exempelvis , beviljat medel. Detta centrum har möjliggjort för svenska forskare att delta i stora nordiska och europeiska samarbetsprojekt, t.ex. och Grids for European e-Science. Dessutom möjliggörs hemtagning av data från den nya partikelkollideraren LHC vid . Framtiden för Incoherent Scatter Facility (EISCAT) med huvudkontor i måste beslutas . arbetar aktivt för att verksamheten vid EISCAT skall få en fortsättning på lämplig nivå även om några länder väljer att utträda ur samarbetet. Målet är att anläggningen skall få en fortsättning som internationell facilitet med huvudkontor i . Staten finansierar via svenskt deltagande vid spallationskällan i och vid kärnreaktorn i . bedömer att det finns ett behov av att långsiktigt öka det svenska engagemanget vid dessa neutronfaciliteter. Myndigheten avser med hänvisning till detta behov att utarbeta en långsiktig plan för svensk användning av neutronspridningsteknik. Den information som finns samlad i de svenska biobankerna är viktig för att bl.a. utveckla kunskapsläget inom hälso- och sjukvården och för att kvalitetssäkra sådan verksamhet. Därtill är informationen av stor betydelse för forskningen. Kombinationen av klinisk forskning, nationella högkvalitativa register och offentliga biobanker utgör en grund för att bibehålla och vidareutveckla ledande position inom vissa forskningsområden, såsom molekylär epidemiologi. Eftersom insamling, lagring och underhåll av biobanker är resurskrävande är det tänkbart att en särskild stödstruktur bör utformas. Ett sådant nationellt initiativ för att stödja svenska biobanker skulle även vara värdefullt för att kunna ta hand om informationen från de många genom- och proteomstudier som pågår både i och internationellt. Aktörer som berörs av frågan är framför allt , () och . Antalet kliniska läkemedelsprövningar som genomförs i har minskat enligt uppgifter från . Kliniska läkemedelsprövningar är en lång och dyr process vilket innebär att det i huvudsak är större företag som har resurser för att genomföra dem. , såsom avknoppningsföretag vid lärosätena, väljer ofta att sälja intressanta läkemedelskandidater istället för att utveckla dem inom ramen för den egna verksamheten. Förutsättningarna medför även att det är svårt att utveckla läkemedel där den kommersiella fördelen inte är tydlig, t ex läkemedel avsedda för tredje världen. Ett sätt att stödja kliniska läkemedelsprövningar skulle kunna vara att skapa en nationell centrumbildning med översikt över landets kliniska prövningar. En sådan centrumbildning skulle även kunna ha en nationell överblick över hälso- och sjukvårdsutförare och vilka patientunderlag som kan vara lämpade för framtida kliniska läkemedelsprövningar. Centrumbildningen skulle även kunna skapa forum för att förmedla kontakter mellan beställare, utförare, finansiärer och andra intressenter som är berörda av kliniska läkemedelsprövningar. De offentliga aktörer som berörs av frågan är framför allt , och sjukvårdshuvudmännen. har en väl upparbetad struktur för olika databaser och register som innehåller mycket värdefullt, ibland unikt, longitudinellt material. Olika ämnesområdes databaser och register kan på ett effektivt sätt berika varandra och öka det mångvetenskapliga samarbetet. Ett exempel på ett sådant område är ohälsa, där uppgifter i olika register och databaser inom t.ex. medicin och samhällsvetenskap med fördel kan studeras och jämföras. finansiering av forsknings- infrastruktur ökar bl.a. möjligheten till synlighet och användning inom humaniora och samhällsvetenskap av olika databaser och register såsom svenskt samhällsvetenskapligt dataarkiv (SSD). Stödet ökar dessutom förutsättningarna för samarbete över disciplingränserna och till svensk forsknings internationella konkurrenskraft. Regeringen har givit i uppdrag att kartlägga infrastrukturen inom humaniora och samhällsvetenskap, samt att föreslå en struktur för bevarande och tillhandahållande av databaserat material från human- och samhällsvetenskaperna. Uppdraget skall redovisas . Ett förslag om en omfattande longitudinell kohortstudie har förts fram Prop. 2004/05:80 av olika forskningsfinansiärer, bl.a. socialvetenskap (FAS). Detta s.k. , byggs upp på mångvetenskaplig grund för att följa cirka 100 000 barn under deras livstid. Projektet syftar till att presentera forskning och studier av barns utveckling i bl.a. medicinska och psykologiska avseenden, men kommer också att kunna ha potential att lämna bidrag till andra vetenskaps- områden allt eftersom barnen växer upp. Planer finns även på europeisk nivå att initiera ett liknande projekt. Olivträdsprojekt har potential att samla olika nationella aktörer på ett område där det finns hög kompetens i . Regeringen avser därför att ge i uppdrag att studera formerna för ett sådant projekt att uppskatta kostnaderna samt att se över möjligheterna till samfinansiering mellan berörda aktörer. Av särskild betydelse är att belysa projektets etiska aspekter, såsom frågor kring personlig integritet. Regeringens förslag: Regeringen skall inte längre besluta om nya nationella forskningsanläggningar. Regeringens bedömning: Elektronacceleratorlaboratoriet MAX- laboratoriet vid och vid bör även i fortsättningen utgöra nationella forskningsanläggningar vid respektive . Bakgrund: Med anledning av propositionerna 1992/93:170 och 1993/94:100 beslutade att överföra ansvaret för drift och vetenskapliga bedömningar för fyra nationella forskningsanläggningar till (bet. 1992/93:UbU15, rskr. 1992/93:388). Anläggningarna var MAX-laboratoriet vid , vid , vid dåvarande och The Svedberg-laboratoriet vid . Ansvaret för dessa anläggningar övertogs 2001 av . Löner och driftmedel har finansierats genom bidrag från rådet medan anläggningarnas fasta utgifter har finansierats av lärosätet. I regleringsbrevet uppdrogs åt att utifrån vetenskapliga utvärderingar och andra analyser lämna förslag på vilka verksamheter som bör ha ställning som en nationell forsknings- anläggning. Utifrån detta uppdrag genomförde en internationell utvärdering av forskningen vid de nationella anläggningarna (Review of the Facilities 2002, 2002:6). Utvärderingen rekommenderade en resursförstärkning eller, om detta inte var möjligt, att prioriterar verksamheten vid MAX-laboratoriet och vid . Utvärderingen föreslog även att ett nationellt acceleratorfysikprogram skulle inrättas för utveckling av framtida acceleratorer i samt för medverkan i större internationella Vidare föreslogs att en nationell astronomipanel skapas med uppgift att samordna svensk astronomiforskning skulle skapas. För att säkerställa verksamheten vid MAX-laboratoriet och har med anledning av utvärderingen beslutat att driftsbidragen till The Svedberg-laboratoriet och skall nedtrappas och rådet har föreslagit att anläggningarnas status som nationella anläggningar skulle avslutas (U2002/4079/F). Förutom överföring av anslagen från The Svedberg- laboratoriet och till MAX-laboratoriet och har bedömt att driftbidraget till MAX-laboratoriet måste mer än fördubblas och att driftbidraget till bör ökas. I enlighet med rådets förslag beslutade regeringen att och Svedberg-laboratoriet skulle upphöra som nationella forskningsanläggningar genom upphävande av förordningen (1995:966) om den nationella forskningsanläggningen och förordningen (1994:948) om den nationella forskningsanläggningen acceleratorlaboratoriet (The Svedberg-laboratoriet) i . har i en skrivelse till regeringen (U2002/4079/F) påpekat att en tydlig process bör utarbetas för hur nya nationella åtaganden liknande dagens nationella forskningsanläggningar görs. Rådet har utifrån detta påpekande föreslagit regeringen att det skall diskuteras om bör och formellt kan ta eget ansvar för inrättande och avveckling av nationella anläggningar. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen instämmer med om att beslut om att göra dyrbar vetenskaplig utrustning tillgänglig för forskare från universitet, högskolor och övriga forskningsinstitutioner och forskare från andra länder inte bör fattas av regeringen. Beslut om sådan verksamhet bör fattas i nära anslutning till den vetenskapliga verksamheten och kompetensen. Det föreslås därför att regeringen i fortsättningen inte skall besluta om nya nationella anläggningar. En myndighet under regeringen, såsom , bör inte fatta beslut om organisation vid en annan myndighet. Däremot framstår det enligt regeringens mening som en lämplig ordning att beviljar bidrag till dyrbar vetenskaplig utrustning vid ett lärosäte i syfte att utrustningen skall göras tillgänglig för forskare från universitet, högskolor och övriga forskningsinstitutioner i samt för forskare från andra länder. Lärosäten med erfarenhet av värdskap av nationella anläggningar samt har beretts möjlighet att yttra sig över ett förslag till en sådan ordning. Dessa har ställt sig positiva till förslaget. , som är värd för den nationella anläggningen MAX- laboratoriet, instämmer med förslaget. påpekar att det även är nödvändigt att finna en tydligare ordning för hur en avveckling av en nationell anläggning skall göras och är beredd att föra diskussioner med om detta. , som är värd för den tidigare nationella anläggningen , stöder i sitt svar den föreslagna nyordningen och påpekar att rådet genom bildandet av kommittén för forskningsinfrastruktur får ett särskilt organ för bedömning av frågor om nationellt tillgängliggörande av tung Prop. 2004/05:80 utrustning. betonar att får en viktig roll som finansiär av sådana initiativ. , som är värd för den tidigare nationella anläggningen The Svedberg-laboratoriet, påpekar att ett lärosäte som är värd för en nationell anläggning har ett förhandlingsunderläge gentemot vid diskussion om avslutning av forskning som lärosätet medverkat ekonomiskt till att bygga upp. Med hittillsvarande ordning är det därför enligt uppfattning alltför riskfyllt för ett lärosäte att vara värduniversitet eftersom detta kan medföra en risk för att medel från universitet förs över från universitet till en nationell anläggning under . anser även att organisationsformen för de två återstående nationella anläggningarna bör diskuteras i detta sammanhang. anser att föreliggande förslag är en lämplig modell. Regeringens bedömning är att tillgängligheten till dyrbar vetenskaplig utrustning bör finansieras och organiseras genom att beviljar bidrag till dyrbar vetenskaplig utrustning vid ett lärosäte i syfte att utrustningen skall göras tillgänglig för forskare från universitet, högskolor och övriga forskningsinstitutioner i samt för forskare från andra länder. Regeringen ser dock ingen anledning till att ändra organisationen för de två nuvarande nationella forskningsanläggningarna, Elektron- acceleratorlaboratoriet, MAX-laboratoriet, vid och vid . Finansieringen av dessa pågår efter överenskommelser mellan finansiärer och respektive lärosäte och det gagnar inte anläggningarna att bryta dessa överenskommelser till förmån för en ny organisationsform. Det är därför regeringens bedömning att MAX-laboratoriet även i fortsättningen skall utgöra en sådan särskild inrättning som avses i 3 kap. 8 § högskoleförordningen (1993:100) vid och att skall utgöra en nationell forskningsanläggning enligt avtal mellan staten och . Regeringens bedömning: bör under 20072008 tillföras för stöd till forskningsinfrastruktur inom alla områden. Resurserna bör öka med 2007 och ytterligare 2008. Bakgrund: Tillgång till dyrbar utrustning och större forskningsinfrastruktur blir allt viktigare för svensk forskning. Om även skall befinna sig vid den internationella forskningsfronten måste finansiärerna avsätta en andel av budgeten för sådan infrastruktur. I något forum måste en avvägning mellan satsningar på infrastruktur för forskning och forskningsprojekt göras, liksom även en avvägning mellan satsningar på infrastruktur på nationell respektive internationell basis. Dessa avvägningar kräver ett genomarbetat beslutsunderlag och har i den forskningsstrategi som lämnats till regeringen konstaterat att strategiska överväganden om forskningens infrastruktur försvåras av att beslutsbefogenheter har lagts Prop. 2004/05:80 på skilda nivåer inom organisationen både avseende uppdelning på olika anslagsposter och avseende delat ansvar för internationellt forskningssamarbete mellan styrelsen och ämnesråden. Då internationella frågor om infrastruktur formellt måste behandlas av såväl styrelsen som berört ämnesråd leder detta enligt rådet till försvagat svenskt agerande i internationella sammanhang. Från finns vid en särskild kommitté för infrastrukturfrågor för beredning inför styrelsens beslut om prioritering av infrastruktur samt för bedömning av ansökningar från lärosäten och forskare rörande dyrbar vetenskaplig utrustning. Kommittén har en majoritet av forskare som utses av styrelsen, men där även andra organisationer ges möjligheten att föreslå ledamöter. Kommitténs kompetens skall täcka hela den verksamhet inom och andra forskningsfinansiärer som behöver utnyttja forskningsinfrastruktur. Samarbete och nära kontakt med ämnesråden och andra myndigheter är viktig och kan etableras genom att dessa på något sätt är representerade i kommittén. Som en följd av rådets nya interna organisation för hantering av forskningsinfrastruktur föreslog regeringen i budgetpropositionen att medel inom anslagsposterna 13 som är avsedda för infrastruktur, inklusive internationella forsknings- anläggningar, samt anslagspost 5 och medlen i anslagsposten 6 förs till en gemensam anslagspost. Den nya anslagsposten betecknas 5, Övrig forskningsfinansiering m.m. Skälen för regeringens bedömning: Infrastruktur för forskning, som t.ex. stora anläggningar samt databaser och nätverk, får allt större betydelse för på forskningen. Tillgång till sådan infrastruktur, vare sig den är en enskild anläggning eller distribuerad utrustning, placerad i eller utomlands, är av stor och ökande betydelse för svenska forskare. Det är därför viktigt att forskningsfinansiärerna avsätter tillräckliga medel för dyrbar utrustning och annan forsknings- infrastruktur. Dessutom är samverkan mellan forskningsfinansiärer, såväl svenska som utländska, nödvändig för ett effektivt resursutnyttjande och i många fall den enda möjligheten att åstadkomma och driva en infrastruktur.