prop · GS03129 · 2005-04-01 00:00:00 — Genom att täkter prövas på samma sätt som övriga miljöfarliga verk- samheter kan en täkt och en samlokaliserad annan miljöfarlig verksamhet prövas gemensamt. Detta betyder att verksamhetsutövaren slipper dub- belpröva sin verksamhet vilket i de flesta fall innebär en förenkling. När det slutligen gäller regeringens tillåtlighetsprövning kommer regeringen i fortsättningen inte alls att pröva de verksamheter som inte motiverar en tillåtlighetsprövning. Eftersom ett helt prövningsmoment försvinner kommer handläggningstiden för prövningen av dessa verk- samheter att i genomsnitt bli 18,0 månader kortare. I de fall kommunen begär en prövning enligt den förslagna 17 kap. 4 a § kommer dock tids- förkortningen inte att bli så stor. Eftersom det är sällsynt att kommunfullmäktige använder sig av det kommunala vetot är det dock inte troligt att den nya bestämmelsen kommer att tillämpas i särskilt många fall. Genom att regeringen avlastas från att behöva handlägga ärenden som ofta mynnat ut i att regeringen avstår från prövningen ges förutsättningar för ökad effektivitet i handläggningen av övriga ärenden. För de verksamheter som i fortsättningen obligatoriskt tillåtlighetsprövas kan alltså handläggningstiden bli kortare jämfört med . Handläggningstiderna för miljöprövningen i olika länder är en fråga som multinationella företag måste ta med i beräkningen när större inve- steringar planeras. Det är svårt att göra en rättvisande jämförelse av handläggningstider i olika länder eftersom prövningssystemen skiljer sig åt. Oberoende av detta är det väsentligt för företagen att prövningsmyn- digheternas handläggningstider hålls så korta som möjligt. Det är svårt att förutse hur som krävs innan det går att utvärdera om de föreslagna förändringarna har lett till avsett resultat. Erfarenheten av tillämpning har visat att det tar innan berörda myndigheter och verksamhetsutövare utarbetat nödvändiga arbetsrutiner. För detta krävs att de har tillämpat bestämmelserna . Regeringen avser att 2008 undersöka om det går att utvär- dera om de föreslagna förändringarna har lett till en effektivare prövning eller om reglerna behöver tillämpas ytterligare för att en sådan utvärdering skall bli meningsfull. Reformen ger förutsättningar för flexibilitet och effektivitet men fram- gången är beroende av hur bestämmelserna kommer att tillämpas i prak- Länsstyrelserna behöver vara aktiva i samrådsprocessen. För verk- Prop. 2004/05:129 samhetsutövarna ligger den stora framgångsfaktorn i att tidigt se till att bedömningsunderlaget blir så fullständigt och relevant som möjligt. 4 kap. 3 § Paragrafen konsekvensändras till följd av att de verksamheter som enligt nuvarande reglering räknas upp i 17 kap. 1 § 111 och 17 efter ändring- arna återfinns i 17 kap. 1 § 1 och 4 a § 111. 4 kap. 4 § Paragrafens andra stycke konsekvensändras till följd av att de verksam- heter som enligt nuvarande reglering räknas upp i 17 kap. 1 § 17 och 1011 efter ändringarna återfinns i 17 kap. 1 § 1 samt 4 a § 16, 9 och Ordalydelsen i styckets avslutning ändras med hänsyn till att den nya bestämmelsen i 17 kap. 4 a § inte innebär att de angivna verksamheterna skall prövas enligt den bestämmelsen. 6 kap. 4 § I paragrafen samlas de bestämmelser som reglerar samrådsförfarandet inför tillståndsprövningen av miljöfarliga verksamheter och åtgärder, med undantag för att samråd med annat land även fortsättningsvis regle- ras i 6 kap. 6 §. Genom att samla samrådsbestämmelserna till i huvudsak en paragraf tydliggörs att det är fråga om ett sammanhängande samråds- Den nuvarande uppdelningen i tidigt och utökat samråd tas Samrådsförfarandet behandlas närmare i avsnitt 5.1. I paragrafen görs vissa språkliga ändringar för att göra texten mer kon- sekvent och stringent. Bland annat inleds den nuvarande lydelsen i första stycket med att skyldigheten gäller alla som avser att för att sedan i samma stycke rikta sig till den som avser att. lydelsen är formulerad så att bestämmelsernas adressat konsekvent anges som den (dvs. varje person) som avser att bedriva en viss verksamhet eller vidta en viss åtgärd. I paragrafens första stycke regleras samrådskretsens omfattning. samrådskrets som samråd alltid skall ske med enligt första stycket första meningen motsvarar vad som gäller för det tidiga samrådet enligt 6 kap. 4 § första stycket, men med den skillnaden att det fortsättningsvis blir obligatoriskt att höra även tillsynsmyndigheten under samrådet. fall också är tillsynsmyndighet innebär detta ingen utökning Liksom tidigare gäller att samråd skall ske med de enskilda som kan antas bli särskilt berörda. Med särskilt berörda avses framför allt närboende men även andra som kan anses bli särskilt En enskild organisation kan alltså också komma att behöva tas med i samrådet, om organisationen kan antas bli särskilt berörd. berörda avses däremot inte en bredare allmänhet. meningen följer att utöver den samrådskrets som anges i första meningen skall, i fråga om verksamheter och åtgärder som anses medföra en betydande miljöpåverkan, samråd även ske med övriga statliga myndig- heter, de kommuner, den allmänhet och de organisationer som kan antas bli berörda. Samrådskretsen överensstämmer med vad som gäller för det utökade samrådet enligt 6 kap. 5 § . De verksamheter som skall antas medföra en betydande miljöpåverkan är dels de som enligt vad regeringen föreskriver med stöd av bemyndigandet i 4 a § skall anses medföra betydande miljöpåverkan, dvs. de som förtecknas i bilaga 1 till förordningen om miljökonsekvensbeskrivningar, dels de som skall anses medföra en betydande miljöpåverkan till följd av länsstyrel- sens beslut i det enskilda fallet. Andra stycket reglerar när samrådet skall genomföras och vad det skall avse. Att samrådet skall genomföras framgår av 6 kap. 4 § första stycket och någon ändring är inte avsedd. Den omständigheten att många verksamhetsutövare redan från början kommer att kunna inleda samrådet i den vidare krets som föreskrivs i första stycket innebär inte någon skillnad mot vad som gäller samrådet skall inledas tidigt i processen. Regleringen av vad samrådet skall avse motsvarar vad som anges i 6 kap. 5 §. Till skillnad mot vad som gällt kommer reglerna om vad samrådet skall avse uttryckligen att gälla för allt samråd och inte som enbart för det utökade samrådet. Detta innebär ingen skillnad i sak eftersom även det nuvarande tidiga samrådet bör ha avsett dessa frågor. Tredje stycket motsvarar vad som gäller enligt 6 kap. 4 § första stycket sista meningen, med den skillnaden att underlaget i fortsättningen även skall lämnas till tillsynsmyndigheten. Fjärde stycket motsvarar det nuvarande andra stycket och har bara änd- rats som en konsekvens av ändringarna i 4 §. 6 kap. 4 a § Paragrafen är ny och motsvarar nuvarande 6 kap. 4 § fjärde stycket . 6 kap. 5 § Paragrafen anger vilka skyldigheter har under samrådsför- farandet. I första stycket tydliggörs roll under samrådet. Länssty- relsens ansvar för att ge vägledning utvecklas i avsnitt 5.4. framgår av allmänna råd om miljökonsekvensbeskrivningar (NFS 2001:9) att under samrådet i lämplig omfattning bör lämna sin syn på vad miljökonsekvensbeskrivningen bör innehålla. Genom att denna skyldighet nu förs in i tydliggörs länssty- relsens ansvar för att ta en aktiv roll under samrådet. Bestämmelsen in- nebär att skall verka för att miljökonsekvensbeskrivningen får den inriktning och omfattning som behövs för tillståndsprövningen. Det anförda gäller för samtliga verksamheter och åtgärder oavsett graden av deras miljöpåverkan. roll tar sikte på att miljökonse- kvensbeskrivningen skall få ett ändamålsenligt innehåll. Det handlar alltså inte enbart om att hjälpa verksamhetsutövaren. t.ex. ser att hänsyn behöver tas till eventuella synpunkter från allmän- heten eller att någon företrädare för allmänheten har synpunkter som behöver komma med i bedömningsunderlaget, så ligger det i sakens natur att också verkar för att dessa synpunkter kommer fram så att de kan belysas. Med denna allsidiga utgångspunkt bör aktiva medverkan underlätta för verksamhetsutövaren att ta fram ett bra beslutsunderlag tidigt i processen och minska behovet av sena komplette- ringskrav. Verksamhetsutövaren är dock fortfarande den som är ansvarig för att ansökan och miljökonsekvensbeskrivningen utgör ett fullgott beslutsunderlag. Den nu införda skyldigheten för att lämna vägledning om miljökonsekvensbeskrivningens inriktning och omfatt- ning innebär inte att verksamhetsutövarens ansvar för miljökonsekvens- beskrivningen i något avseende minskar. Den vägledning som länsstyrel- sen lämnar under samrådet utgör inget hinder mot att eller annan myndighet senare framställer krav på kompletteringar. Enligt andra stycket skall under samrådet besluta om verksamheten eller åtgärden skall antas medföra en betydande miljöpå- verkan. Till skillnad mot vad som gällt skall i fort- sättningen inte ta ställning till en verksamhets eller åtgärds miljöpåver- kan i de fall regeringen med stöd av bemyndigandet i 4 a § har föreskrivit att verksamheten eller åtgärden skall antas medföra en betydande miljö- påverkan. Antagandet om verksamhetens eller åtgärdens miljöpåverkan är då redan gjort. I övriga fall skall även fortsättningsvis, i varje enskilt fall, pröva om verksamheten eller åtgärden skall antas med- föra betydande miljöpåverkan. I de fall beslutar att en verk- samhet eller åtgärd skall antas medföra en betydande miljöpåverkan måste verksamhetsutövaren se till att samrådet enligt 4 § sker med den vidare krets som anges i 4 § första stycket andra meningen. Det betyder att om samrådet har inletts endast med den snävare krets som anges i 4 § första stycket första meningen, måste samrådskretsen utvidgas. Eftersom tillsynsmyndigheten enligt 4 § skall höras under samrådet saknas anled- ning att särskilt inhämta tillsynsmyndighetens yttrande i frågan om verk- samhetens miljöpåverkan. Vad som gäller för beslut ut- vecklas ytterligare i avsnitt 5.2. Eftersom beslut om betydande miljöpåverkan skall fattas under det pågående samrådsförfarandet och inte som efter att det tidigare samrådet avslutats, föreskrivs att inte får fatta beslut i frågan om en verksamhets eller åtgärds miljöpåverkan innan till- synsmyndigheten och de enskilda som kan antas bli särskilt berörda haft tillfälle att samråda med verksamhetsutövaren i frågan. Därigenom säker- ställs att enskildas möjlighet att lämna synpunkter i frågan om en verk- samhets eller åtgärds miljöpåverkan inte minskar jämfört med vad som gäller . På samma sätt som gäller får beslut inte överklagas särskilt. 6 kap. 7 § Paragrafen anger vad en miljökonsekvensbeskrivning skall innehålla. Av första stycket framgår att en miljökonsekvensbeskrivning alltid skall uppfylla syftet med miljökonsekvensbeskrivningar enligt 3 §. svarande gäller , men genom ändringen framgår redan av paragra- fens inledning att det är ett grundläggande krav för samtliga verksam- heter och åtgärder oavsett graden av deras miljöpåverkan. Vidare förtyd- ligas att en miljökonsekvensbeskrivning skall ha det innehåll som är motiverat i det enskilda fallet. Det är viktigt att det inte ställs längre gående krav på miljökonsekvensbeskrivningen är vad som är motiverat i varje enskilt ärende. I andra stycket anges obligatoriska krav på vad miljökonsekvensbe- skrivningar skall innehålla när en verksamhet eller åtgärd skall antas medföra en betydande miljöpåverkan. Den hänvisning som finns till de obligatoriska kraven även för verksamheter och åtgärder som inte skall antas medföra en betydande miljöpåverkan tas bort. Därigenom tydliggörs att det inte uppställs några specificerade obligatoriska krav på miljökonsekvensbeskrivningens innehåll när en verksamhet eller åtgärd inte skall antas medföra en betydande miljöpåverkan. De specificerade krav som anges i andra stycket är ett uttryck för att de uppgifterna alltid behövs för bedömningen av verksamheter som skall antas medföra en betydande miljöpåverkan. När det gäller verksamheter som inte antas medföra en betydande miljöpåverkan är de uppräknade uppgifterna inte alltid relevanta. Att en miljökonsekvensbeskrivning alltid skall innehålla de uppgifter som behövs följer redan av paragrafens första stycke. Vad en miljökonsekvensbeskrivning skall innehålla utvecklas i avsnitt 5.3. Tredje stycket motsvarar det nuvarande andra stycket. Ordalydelsen i bestämmelsen har delvis ändrats som en konsekvens av att inte längre kommer att fatta beslut i frågan om en verksamhets eller åtgärds miljöpåverkan i de fall verksamheten eller åtgärden är upptagen i bilaga 1 till förordningen om miljökonsekvensbeskrivningar. Fjärde stycket kvarstår oförändrat. Det nuvarande femte stycket tas bort. Att en ansökan i vissa fall skall innehålla en säkerhetsrapport följer direkt av 22 kap. 1 § första stycket 6 . Det finns inget behov av att erinra om detta krav i den be- stämmelse som reglerar vad en miljökonsekvensbeskrivning skall inne- hålla. Ändringen innebär inte några minskade krav på redovisning i dessa delar jämfört med . 6 kap. 9 § Ändringen i paragrafens andra stycke är en konsekvensändring med an- ledning av att 6 kap. 5 § inte längre reglerar samrådsförfarandet. 6 kap. 10 § Ändringen i paragrafen är en konsekvens av att termen miljökonsekvens- bedömning inte längre skall användas som en beteckning för samrådsför- farandet. Någon ändring i sak är inte avsedd. 9 kap. 6 § Ett nytt fjärde stycke införs så att det klart uttrycks i lagtexten att en anmälningspliktig verksamhet inte får påbörjas innan förflutit från det att anmälan har gjorts om inte tillsynsmyndigheten bestämmer annat. kan i det enskilda fallet besluta att verksam- heten får påbörjas tidigare eller att påbörjandet inte får ske förrän senare, allt beroende på vad som är nödvändigt för att myndigheten skall kunna Prop. 2004/05:129 ta ställning till behovet av eventuella förelägganden om försiktighets- 9 kap. 6 a § Paragrafen är ny. I första stycket har den särskilda behovsprövningen vid prövningar av ansökan om täkter flyttats från 12 kap. till 9 kap. Detta gäller även förbudet att lämna tillstånd till en täkt som kan befaras för- sämra för vissa djur- och växtarter. I andra stycket har bestämmelsen om skyldighet att vid täkt av matjord beakta behovet av brukningsbar jord- bruksmark flyttats från 12 kap. Tredje stycket anger att det krävs säker- het för villkor som skall gälla för tillstånd till täkt på samma sätt som gäller . Även den bestämmelsen har flyttats från 12 kap. 11 kap. 8 § Genom att vissa vattenverksamheter i fortsättningen kan anmälas, komp- letteras paragrafen med att förelägganden kan meddelas till skydd för fisket. Även om tillsynsmyndigheten enligt 26 kap. 9 § får meddela de förelägganden som behövs i ett enskilt fall, kompletteras bestämmelsen med att förelägganden kan meddelas till skydd för fisket på samma sätt som gäller för villkor för tillstånd. Bestämmelsen är av särskild betydelse för att försäkra att tillsynsmyndigheten beaktar fiskeintressen. 11 kap. 9 § Andra och tredje meningen i första stycket har flyttats till en ny paragraf, 9 b §. Tredje stycket upphävs eftersom det endast är en hänvisning till en bestämmelse i samma kapitel. 11 kap. 9 a § Paragrafen, som är ny, bemyndigar regeringen i första stycket att före- skriva att vissa vattenverksamheter skall vara anmälningspliktiga. I andra stycket anges att tillsynsmyndigheten i det enskilda fallet kan förelägga en verksamhetsutövare att ansöka om tillstånd. Regeringen kommer att föreskriva om i vilka fall detta får ske. 11 kap. 9 b § Bestämmelsen är ny men innehållet i första stycket har flyttats från 11 kap. 9 § första stycket. I andra stycket finns en upplysning om att en anmälan om vattenverksamhet skall göras till generalläkaren, länsstyrel- sen eller kommunen enligt föreskrifter som meddelas av regeringen. I tredje stycket anges att en verksamhet får börjas tidigast efter det att anmälan har gjorts. kan i det enskilda fallet besluta att verksamheten får påbörjas tidigare eller att påbörjandet inte får ske förrän senare, allt beroende på vad som är nödvändigt för att myndigheten skall kunna ta ställning till behovet av eventuella förelägg- anden om försiktighetsmått. 11 kap. 12 § Paragrafen har kompletterats med att anmälan enligt 9 a § inte behövs om det är uppenbart att varken allmänna eller enskilda intressen skadas genom vattenverksamhetens inverkan på vattenförhållandena. 16 kap. 2 § Ändringen har behandlats i avsnitt 5.6. I paragrafen införs ett nytt tredje stycke. Bestämmelsen innebär att det vid ansökan om tillstånd till ändring av en miljöfarlig verksamhet är möj- ligt att begränsa tillståndet till att enbart avse ändringen. Syftet med be- stämmelsen är att underlätta för verksamhetsutövare att genomföra angelägna och brådskande ändringar eller utökningar av verksamheten utan att, i enlighet med den praxis som utvecklats, det tillstånd som redan gäller för verksamheten skall behöva ersättas med ett helt nytt tillstånd. Genom möjligheten att avgränsa tillståndet förenklas prövningen av till- ståndspliktiga ändringar. Prövningen av om ändringen kan tillåtas måste naturligtvis ske med beaktande av det slutresultat som verksamheten som helhet får med änd- ringen. Det är inte möjligt att pröva ändringen isolerat från sitt samman- hang. Om tillståndsmyndigheten finner att det från miljöskyddssynpunkt är möjligt att begränsa tillståndet till att enbart avse en ändring, bör änd- ringstillståndet få förenas med villkor även för delar av verksamheten som har ett miljömässigt samband med ändringen. Det förslag som pre- senterades i lagrådsremissen innehöll en bestämmelse om detta. På Lag- rådets inrådan föreslås i stället att den bestämmelsen tas in i 24 kap. 5 §. Det är verksamhetsutövaren som väljer hur ansökan och miljökonse- kvensbeskrivningen skall avgränsas. Enligt 6 kap. 5 § första stycket miljö- balken skall ha en aktiv roll under samrådet. Verksamhets- utövaren bör då kunna få viss vägledning om vilken avgränsning som är godtagbar. Det är slutligen tillståndsmyndigheten som avgör om den av verksamhetsutövaren gjorda avgränsningen kan godtas och om ansökan och miljökonsekvensbeskrivningen kan ligga till grund för prövningen av ärendet. Vad som gäller för det förenklade förfarandet i samband med ändring av miljöfarlig verksamhet utvecklas i avsnitt 5.6. Den ändrade hänvisningen i paragrafens fjärde (tidigare tredje) stycke är en konsekvens av att bestämmelserna i lagen (2004:656) om utsläpp av koldioxid nu finns i lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter. 17 kap. 1 § Genom att den obligatoriska tillåtlighetsprövningen i fortsättningen endast skall avse anläggningar för kärnteknisk verksamhet, anläggningar för att bryta uranhaltigt material eller andra ämnen som kan användas för framställning av kärnbränsle och stora infrastrukturanläggningar har övriga verksamheter utgått. 17 kap. 4 a § De slag av verksamheter som enligt förslaget till ny lydelse av 17 kap. 1 § utgår från regeringens obligatoriska tillståndsprövning kommer i stället att kunna bli föremål för regeringens tillåtlighetsprövning med stöd av 17 kap. 3 §. För att bibehålla kommunernas starka ställning i fråga om sådana verksamheter kan kommunfullmäktige begära att re- geringen med stöd av 17 kap. 3 § skall förbehålla sig tillåtlighetspröv- ningen. Kommunfullmäktige måste dock ta initiativ till att begära en så- dan prövning. Om någon annan har begärt en sådan prövning bör reger- ingen inte vara skyldig att hämta in kommunfullmäktiges yttrande i den frågan. I det enskilda fallet måste naturligtvis de förutsättningar för för- behåll som gäller enligt 3 § vara uppfyllda (dvs. att någon av de förut- sättningar som räknas upp i 17 kap. 3 § första stycket är uppfyllda). Det krävs särskilda skäl för att regeringen skall avstå från att pröva en verk- samhet efter en sådan begäran. Särskilda skäl kan vara att verksamheten inte har en sådan betydelse att det är motiverat med en regeringspröv- ning. Det kan t.ex. röra sig om en verksamhet med liten omfattning eller som inte är av ingripande beskaffenhet. Etableringar inom ett befintligt industriområde eller i andra redan exploaterade områden kan vara exem- pel på sådana förhållanden. Särskilda skäl kan även finnas om det annars är onödigt att verksamheten prövas av regeringen. Bestämmelsen är tillämplig på prövningen av verksamheter som tidigare omfattades av den obligatoriska tillåtlighetsprövningen. 17 kap. 6 § Eftersom flera verksamheter utmönstras ur 17 kap. 1 § har hänvisningen i första stycket ändrats. Hänvisningen i tredje stycket har ersatts med en uppräkning av de verksamheter som skall kunna tillåtas av regeringen om regeringen obligatoriskt skall pröva verksamheterna eller om reger- ingen har förbehållit sig prövningen av dem och det från nationell syn- punkt är synnerligen angeläget att de kommer till stånd. 19 kap. 3 § Ändringen gör det möjligt för en länsstyrelse som handlägger ett anmäl- ningsärende om vattenverksamhet att på eget initiativ ta över handlägg- ningen av ett ärende hos en kommun om ärendena bör handläggas till- sammans. Kommunen är på begäran skyldig att lämna över ärendet till . Eftersom 21 kap. 3 § avser sökande i ett tillståndsärende behöver en komplettering ske så att bestämmelsen även kan tillämpas i ett anmälningsärende. 22 kap. 1 § Ändringen i paragrafens första stycke 3 är en konsekvensändring med anledning av ändringarna i 6 kap. Ändringen i andra stycket är redak- tionell. 24 kap. 3 § Ett nytt tredje stycke förs in. Innehållet kommer från 24 kap. 5 § andra stycket. Med hänsyn till att det kan finnas skäl att på nytt pröva en täkt som återupptas efter att ha varit nedlagd , är det angeläget att även kunna helt eller delvis upphäva tillstånd till täkt när förflutit från det att tillståndet vunnit laga kraft. 24 kap. 5 § Innehållet i andra stycket upphävs och delar av det flyttas till 24 kap. 3 §. Övriga delar av stycket utgår helt. I ett nytt andra stycke tas den omprövningsbestämmelse in som i lag- rådsremissen föreslogs ingå i 16 kap. 2 §. Om tillsynsmyndigheten finner att det finns förutsättningar för att meddela ett ändringstillstånd enligt 16 kap. 2 §, bör det finnas en möjlighet att göra ändringar i villkoren för den del av verksamheten som har miljöprövats (dvs. att göra ändringar i grundtillståndet). För grundtillståndet blir det alltså i praktiken fråga om att göra en omprövning av vissa villkor. Detta talar för, som Lagrådet pekat på, att bestämmelsen om omprövning placeras i 24 kap. 5 §. De nuvarande bestämmelserna i 24 kap. innebär att till- ståndshavaren påtvingas ändrade villkor. Detta utgör en skillnad i jämfö- relse med att tillståndshavaren ansöker om ett ändringstillstånd. Verk- samhetsutövaren kan nämligen låta bli att ta ett nytt tillstånd i anspråk med följden att det tidigare tillståndet och dess villkor fortsätter att gälla. Den omprövningsbestämmelse som tas in i 24 kap 5 § har en formule- ring som tar hänsyn till detta. Med formuleringen att ändringstillstånd får förenas med bestämmelser om ändringar i villkor som har meddelats avses att det är i ändringstillståndet som tillståndsmyndig- heten skall ta in de bestämmelser som innebär att villkor i grundtillstån- det ändras för det fall ändringstillståndet tas i anspråk. I lagrådsremissen innehöll omprövningsbestämmelsen uttrycket miljö- mässigt samband. Lagrådet har påpekat att uttrycket är diffust. Med de delar av verksamheten som inte omfattas av själva ändringen men som har ett miljömässigt samband med den avsågs följande. Med utgångs- punkt i ett visst miljöhänseende (t.ex. att skydda luften från att förorenas av ett visst ämne) kan grundtillståndet ha förenats med villkor (t.ex. villkor om utsläpp av ämnet till den omgivande luften).