prop · GS0362 · 2005-03-01 00:00:00 — Enligt artikel 7 skall medlemsstaterna, för som de själva bestäm- mer, utse eller ålägga de naturgasföretag som äger överförings-, lagrings- eller LNG-anläggningar att utse en eller flera systemansvariga. Med- lemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de systemansvariga för överföringssystem, lagringssystem eller LNG- anläggningar handlar i enlighet med artiklarna 810. De svenska naturgasföretagen driver sina nät i egen regi. I 3 kap. naturgaslagen finns bestämmelser om skyldigheter för den som innehar en naturgasledning. Det råder ingen ovisshet om vem som har driftansva- ret och därmed de skyldigheter som följer av 3 kap. naturgaslagen. Det är också klart utpekat vilka som är ansvariga för driften av såväl överfö- rings- som distributionssystemen. Någon lagstiftningsåtgärd krävs därför inte i denna del. Direktivets innebörd av begreppet systemansvarig är att denne bl.a. skall ansvara för drift och underhåll och, om nödvändigt, utveckling av över- föringssystemet och dess länkar till andra system för att garantera för- sörjningstrygghet. Begreppet innebär således att den systemansvarige har ett tekniskt driftansvar för det egna systemet. Artikel 8 första punkten innehåller de närmare bestämmelser om vilka uppgifter de systemansva- riga skall ha. Där anges att varje systemansvarig för överförings-, lag- rings- eller LNG-anläggningar på affärsmässiga villkor och med veder- börlig hänsyn till miljön skall driva och utveckla säkra, tillförlitliga och effektiva överförings-, lagrings- och eller LNG-anläggningar. De får inte göra någon diskriminerande åtskillnad mellan systemanvändare eller kategorier av systemanvändare. De skall förse övriga systemansvariga med den information som behövs för att säkerställa att transport och lag- ring av naturgas kan ske på ett sätt som är förenligt med säker och effek- tiv drift av det sammanlänkade systemet. De skall också förse system- användarna med den information som behövs för ett effektivt tillträde till systemet. Den andra punkten behandlar systemansvarigas regler och villkor för balansering av gasöverföringssystemet och hur dessa regler och villkor skall vara utformade. Villkoren, inklusive regler och tariffer, för de tjänster som tillhandahålls av den som är systemansvarig för ett överföringssystem skall fastställas på ett icke-diskriminerande sätt och avspegla de verkliga kostnaderna enligt en metod som är förenlig med artikel 25.2. Villkoren skall offentliggöras. Enligt artikel 25.2 skall till- synsmyndigheterna ansvara för att fastställa villkoren för tillhanda- hållande av balanstjänster, eller åtminstone godkänna de metoder som används för att beräkna eller fastställa villkoren. Detta skall göras innan villkoren träder i kraft. Den tredje punkten ger medlemsstaterna möjlig- het att begära att den systemansvariga för överföringssystemet uppfyller vissa minimikrav i fråga om underhåll och utbyggnad av överförings- systemet, inbegripet sammanlänkningskapaciteten. Enligt fjärde punkten skall systemansvariga för överföringssystemet anskaffa den energi de behöver för att kunna utföra sin verksamhet på ett öppet, icke-diskrimi- nerande och marknadsorienterat sätt. Som tidigare angetts råder det i svensk rätt ingen ovisshet om vem som har driftansvaret för naturgasledningarna. Det är således klart vilka som är ansvariga för driften av såväl överförings- som distributionssystemen. De skyldigheter som följer av naturgaslagen uppfyller också kraven i artikel 8.1. Någon åtgärd behöver därför inte vidtas i denna del. Naturgaslagen innehåller , till skillnad från ellagen, inga bestämmel- ser om balanstjänster eller balansansvar. I ellagens åttonde kapitel regle- ras vad som avses med systemansvar och balansansvar. För att införliva naturgasmarknadsdirektivet bör bestämmelser om systemansvar och ba- lansansvar införas i naturgaslagen. Mer om detta i avsnitt 17. Eftersom naturgaslagen inte innehåller bestämmelser om balansansvar finns inga bestämmelser om offentliggörande av villkoren för tillhanda- hållande av sådana tjänster. För att uppfylla direktivets krav är det därför också nödvändigt att införa bestämmelser om att villkoren för dessa tjänster skall offentliggöras. Mer om detta i avsnitt 18. Som framgått har medlemsstaterna en möjlighet, men ingen skyldig- het, att begära att den systemansvarige för överföringssystemet skall upp- fylla vissa minimikrav i fråga om underhåll och utbyggnad av överfö- ringssystemet. Regeringen ser inte att det finns skäl att införa en sådan ordning . Någon åtgärd vidtas därför inte i denna del. Vid överföring av naturgas åtgår viss energi. Den energi som de systemansvariga behöver för att driva sin verksamhet skall enligt direktivet anskaffas på ett öppet, icke-diskriminerande och marknads- orienterat sätt. I den svenska naturgaslagstiftningen finns inte några regler för på vilket sätt de företag som bedriver överföring av naturgas skall införskaffa denna energi. För att uppfylla direktivet i denna del bör därför införas en skyldighet för de systemansvariga att anskaffa den energi som behövs på ett öppet, marknadsorienterat och icke-diskrimine- rande sätt. Denna fråga behandlas vidare i avsnitt 19. Om den som är systemansvarig för överföringssystemet är en del av ett vertikalt integrerat naturgasföretag skall den systemansvarige enligt arti- kel 9 första punkten, åtminstone i juridisk form, organisation och besluts- fattande, vara oberoende av annan verksamhet utan samband med över- föringen. Med ett vertikalt integrerat naturgasföretag avses ett naturgasföretag, eller en grupp av företag, där det berörda företaget eller den berörda gruppen bedriver verksamhet inom minst ett av områdena överföring, distribution, LNG eller lagring och minst ett av områdena produktion eller leverans av naturgas. I naturgaslagen finns inga krav på att den som bedriver både monopolverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet på naturgasmarknaden skall bedriva verksamheterna i skilda juridiska per- soner. I ellagen föreskrivs däremot att en juridisk person som bedriver nätverksamhet inte får bedriva produktion av el eller handel med el. I och med det krav på skilda juridiska personer för system- ansvarig för överföringssystemet som ställs i den första punkten av arti- kel 9 måste den svenska lagstiftningen ändras. Mer om detta i avsnitt 20. I artikel 15 ges en möjlighet att tillåta ett kombinerat systemansvar för överförings-, LNG-, lagrings- och distributionssystem som i juridisk form, organisation och beslutsfattande är oberoende av annan verksamhet utan samband med överförings-, lagrings-, och distributionssystem. Såväl den svenska naturgaslagstiftningen som ellagstiftningen tillåter ett kombinerat systemansvar för överförings- och distributionssystemet. Regeringen bedömer att det bör vara fortsatt tillåtet med ett kombinerat systemansvar för överförings-, LNG-, lagrings- och distributionssystem på naturgasmarknaden. Naturgaslagen bör därför utformas så att detta även i fortsättningen är tillåtet. Mer om detta i avsnitt 20. I naturgaslagstiftningen finns inte heller bestämmelser som säkerställer att monopolverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet bedrivs obero- ende i organisation och beslutsfattande. För att säkerställa detta bör naturgaslagen kompletteras med sådana krav. Mer om detta i avsnitt 20. Andra åtgärder för att säkerställa oberoende Artikel 9 andra punkten innehåller ett antal kriterier som skall säkerställa att den systemansvarige för överföringssystemet är oberoende. Den systemansvarige skall dessutom upprätta en övervakningsplan med när- mare angivet innehåll. Övervakningsplanen skall motverka diskrimine- rande beteende från den systemansvariges sida. En årlig rapport skall överlämnas till den tillsynsmyndighet som avses i artikel 25.1 över de åtgärder som vidtagits. Rapporten skall dessutom offentliggöras. Ett införande av ett krav på juridisk separation och ett oberoende i organisation och beslutsfattande medför också att tillsynsmyndigheten skall kontrollera efterlevnaden. Om tillsynsmyndigheten finner att ett företag inte följer bestämmelserna, kan myndigheten med stöd av 6 kap. 3 § naturgaslagen förelägga företaget att vidta rättelse. För att säkerställa att den systemansvarige upprättar den ovan angivna övervakningsplanen, överlämnar den till tillsynsmyndigheten i föreskri- ven tid och offentliggör den, måste naturgaslagen kompletteras med sådana bestämmelser. Mer om detta i avsnitt 21. Enligt artikel 10 första punkten skall den systemansvarige för över- föringssystemet bevara sekretessen för de kommersiellt känsliga upp- gifter som den systemansvarige får i verksamheten. Den systemansvarige skall också förhindra att sådana uppgifter om den egna verksamheten som kan vara kommersiellt fördelaktiga röjs på ett diskriminerande sätt. Enligt andra punkten får den systemansvarige, i samband med försälj- ning eller köp av naturgas från anknutna företag, inte missbruka kom- mersiellt känsliga uppgifter från tredje part. Ansvariga för det svenska överföringssystemet är Nova Naturgas och , vilka båda är enskilt ägda aktiebolag. Tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen är således inte tillämpliga i företagens verksamhet. Den mest ingripande åtgärden för att uppfylla direktivets krav vore att föreskriva om tystnadsplikt för anställda i de företag som inte omfattas av den befintliga sekretesslagstiftningen. När det tidigare elmarknads- direktivet (direktiv /92/EG) skulle genomföras ansåg både regeringen och att starka skäl talade mot att införa tystnadsplikt för de elnätsföretag som inte drivs i regi (jfr prop. 1997/98:159, s. 25 f.). Även vid genomförandet av det tidigare naturgasmarknadsdirekti- vet (direktiv /30/EG), som också innehöll bestämmelser om sekretess, gjordes bedömningen att några regler om tystnadsplikt för företagen på naturgasmarknaden inte borde införas i den svenska lagstiftningen (jfr prop. 1999/2000:72, s. 74 f.). Regeringen kan inte heller nu se att det har kommit fram några starkt vägande skäl som talar för att införa särskilda regler om tystnadsplikt för företagen på naturgasmarknaden. Av genomgången av artikel 25.9 (se nedan) framgår också att det, enligt konkurrenslagens regel om missbruk av dominerande ställning, inte är tillåtet att i en konkurrensutsatt verk- samhet utnyttja information som man fått tillgång till i en monopolverk- samhet. Någon lagstiftningsåtgärd behövs därför inte. 13.4Kapitel IV Distribution och försörjning Regeringens bedömning: Det behövs ingen lagstiftningsåtgärd för att genomföra det som i direktivet sägs om utseende av systemansvariga för distributionssystem och om de systemansvarigas uppgifter. I fråga om åtskillnad av systemansvariga innebär en undantagsmöj- lighet i direktivet att någon lagstiftningsåtgärd inte behövs. Det behövs ingen lagstiftningsåtgärd med anledning av det som i direktivet sägs om sekretess hos systemansvariga. Det bör vara tillåtet med s.k. kombinerat systemansvar. Kapitel IV, distribution och försörjning, innehåller artiklarna . Enligt artikel 11 skall medlemsstaterna, för som de själva bestäm- mer, utse eller ålägga de företag som äger eller ansvarar för distributions- system att utse en eller flera systemansvariga. Medlemsstaterna skall se till att de systemansvariga handlar i överensstämmelse med artiklarna 12 och 14. Direktivets innebörd av begreppet systemansvarig är att denne bl.a. skall ansvara för drift och underhåll och, om nödvändigt, utveckling av systemet och dess länkar till andra system för att garantera försörjnings- trygghet. Det innebär att den systemansvarige har ett tekniskt driftansvar för det egna systemet. I 3 kap. naturgaslagen finns bestämmelser om skyldigheter för den som innehar en naturgasledning. De svenska naturgasföretagen driver ledningarna i egen regi. Det råder därför ingen ovisshet om vem som har driftsansvaret och därmed de skyldigheter som följer av 3 kap. naturgas- lagen. Det är också klart utpekat vilka som är ansvariga för driften av såväl överförings- som distributionssystemen. Någon lagstiftningsåtgärd krävs därför inte i denna del. Direktivets artikel 12 innehåller i fem punkter bestämmelser om uppgift- erna för den som är systemansvarig för ett distributionssystem. I 3 kap. naturgaslagen anges ett antal skyldigheter och villkor för den som innehar en naturgasledning. Det rör sig om anslutning av naturgas- ledning, transport av naturgas, mätning och rapportering av naturgas, anslutningsavgifter och transporttariffer. Dessa skyldigheter och villkor omfattas av tillsynsmyndighetens tillsyn enligt 6 kap. naturgaslagen. Be- stämmelserna i naturgaslagen är tillräckliga för ett genomföra direktivets artikel 12.14. Artikel 12.5 avser situationen då en systemansvarig ansvarar för balan- seringen av gasdistributionssystemet och de villkor som i så fall skall gälla för det ansvaret. Med hänsyn till den ringa omfattningen av det svenska naturgassystemet bedömer regeringen att det inte finns något behov av att ålägga de systemansvariga för distributionssystemet att ansvara för balansering. Bestämmelsen föranleder därför inte någon lag- stiftningsåtgärd. Direktivets artikel 13 innehåller i två punkter bestämmelser om åtskill- nad av systemansvariga för distributionssystemet. I artikelns sista stycke finns ett betydelsefullt undantag som medger att medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa artikel 13.1 och 13.2 på integrerade naturgas- företag som har mindre än 100 000 kunder. Regeringen gör i avsnitt 20, bl.a. mot bakgrund av den ringa omfatt- ningen och strukturen på den svenska naturgasmarknaden, bedömningen att det finns skäl att utnyttja möjligheten att tillämpa undantaget i artikel 13. De krav som följer av artikel 13 föranleder därför inte någon lagstift- ningsåtgärd. Enligt artikel 14 första punkten skall den systemansvarige för distribu- tionssystemet bevara sekretessen för de kommersiellt känsliga uppgifter som den systemansvarige får i verksamheten. Den systemansvarige skall också förhindra att sådana uppgifter om den egna verksamheten som kan vara kommersiellt fördelaktiga röjs på ett diskriminerande sätt. Enligt andra punkten får den systemansvarige, i samband med försäljning eller köp av naturgas från anknutna företag, inte missbruka kommersiellt känsliga uppgifter från tredje part. Systemansvariga för distributionssystemen är de företag som bedriver verksamhet i form av distribution av naturgas. Företagen drivs av en- skilda aktiebolag och i regi. I den mån distributionssystemen drivs i regi är bestämmel- serna i tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen (1980:100) tillämp- liga varvid samma övervägande som under artikel 12 i elmarknads- direktivet gör sig gällande. Regeringen gör därför den bedömningen att kraven i artikel 14 är uppfyllda i denna del. Om ett distributionssystem däremot drivs av ett privat eller statligt företag är tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen inte tillämpliga på företagets verksamhet, varför andra överväganden måste göras. I den frågan gör regeringen samma bedömning som redovisats under rubriken Sekretess hos systemansvariga i avsnitt 13.3. Direktivets artikel 15 innehåller bestämmelser om kombinerat system- ansvar. I artikeln anges att bestämmelserna i artiklarna 9.1 och 13.1 inte hindrar verksamhet med ett kombinerat systemansvar för överförings-, LNG-, lagrings- och distributionssystem som i juridisk form, organisa- tion och beslutsfattande är oberoende av annan verksamhet utan samband med överförings-, lagrings-, och distributionssystem. I de fall ett kombi- nerat systemansvar tillåts skall vissa närmare angivna krav på organisa- tion och beslutsfattande ställas. I frågan om kombinerat systemansvar gör regeringen den bedömning som redovisats under rubriken av systemansvariga i avsnitt 13.3. Se också avsnitt 20. Regeringen föreslår där att det skall vara fort- satt tillåtet med ett kombinerat systemansvar. 13.5Kapitel V Särredovisning av olika verksamhets- grenar samt insyn och öppenhet i bokföringen Regeringens bedömning: Det behövs ingen lagstiftningsåtgärd för att genomföra direktivets bestämmelser om myndigheters tillgång till naturgasföretagens bokföring och om sekretess. För att uppfylla direktivets krav om särredovisning i naturgasföreta- gens bokföring behöver nya bestämmelser införas i naturgaslagstift- ningen. föreskrifter om redovisning behöver också anpassas till direktivets krav. Kapitel V, särredovisning av olika verksamheter samt insyn och öppenhet i bokföringen, innehåller artiklarna 16 och 17. Enligt artikel 16 skall medlemsstaterna, eller varje behörig myndighet som medlemsstaterna utser, i den utsträckning det behövs för att de skall kunna utföra sina uppgifter ha tillgång till naturgasföretagens bokföring i enlighet med artikel 17. Medlemsstaterna och myndigheterna skall be- handla kommersiellt känsliga uppgifter konfidentiellt. Medlemsstaterna får föreskriva att sådan information offentliggörs om detta är nödvändigt för att de behöriga myndigheterna skall kunna utföra sina uppgifter. har tillsyn över efterlevnaden av naturgaslagen. Tillsynen omfattar bl.a. företagens transporttariffer. För att kunna utöva denna tillsyn måste ha tillgång till företagens bok- föring. Med stöd av 6 kap. 2 § naturgaslagen har den möjligheten. Enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen gäller sekretess, i den utsträckning regeringen föreskriver det, i statlig myndighets verksamhet som består bl.a. i tillsyn avseende produktion, handel, transportverksamhet eller näringslivet i övrigt för uppgift om 1. enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forsk- ningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, och 2.andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt iaffärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet. I sekretessförordningen (1980:657) har regeringen föreskrivit att denna sekretess skall gälla för verksamhet såvitt avser till- syn av produktion, handel, transportverksamhet eller näringslivet i övrigt. Någon lagstiftningsåtgärd behövs alltså inte för att genomföra direktivet i denna del. Enligt artikel 17 första punkten skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att naturgasföretagens bokföring utförs i enlighet med punkterna 25. De företag som kan beviljas undantag från denna bestämmelse enligt artikel 28.2 och 28.4 skall åtminstone genomföra sin interna bokföring enligt denna artikel. Enligt andra punkten skall ett naturgasföretag oberoende av ägartyp eller juridisk form upprätta, låta revidera och offentliggöra sina års- redovisningar enligt bestämmelser i nationell lagstiftning som avser års- redovisning för aktiebolag och som har fastställts i enlighet med rådets fjärde direktiv /660/EEG av grundat på artikel i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag. Företag som enligt lag inte är skyldiga att offentliggöra sin årsredovisning skall hålla en kopia av denna tillgänglig för allmänheten på sitt kontor. Bestämmelser om upprättande, revision och offentliggörande av årsre- dovisningar finns i årsredovisningslagen (1995:1554). Årsredovisnings- lagen gäller för alla naturgasföretag, utom om de bedrivs som kommu- nala eller statliga verk. För de naturgasföretag som bedriver överföring eller lagring av naturgas för annans räkning har regeringen, med stöd av bemyndigande i naturgaslagen, i en förordning meddelat föreskrifter om redovisning och revision av naturgas och lagring av naturgas för annans räkning. Förordningen gäller för alla företag som bedriver verksamhet som rör överföring av naturgas och lagring av naturgas för annans räk- ning oavsett associationsform. Förordningen bygger på samma principer som årsredovisningslagen. Några lagstiftningsåtgärder behövs inte för att genomföra artikel 12 första och andra punkterna. Enligt artikel 17 tredje punkten skall naturgasföretag i sin interna bok- föring särredovisa verksamhetsgrenarna överföring, distribution, LNG och lagring så som de skulle behöva göra om verksamheterna drevs av separata företag. De skall också redovisa, eventuellt genom en samman- ställd redovisning, andra gasverksamheter utan samband med överföring, distribution, LNG och lagring. Fram till skall de särredo- visa leveranserna till de berättigade kunderna och leveranserna till icke- berättigade kunder. Inkomster från äganderätt till överförings- eller dis- tributionsnät skall specificeras i bokföringen. Vid behov skall de upprätta en sammanställd redovisning för annan verksamhet utanför gassektorn. Den interna bokföringen skall omfatta en balansräkning och en resultat- räkning för varje verksamhetsgren. Enligt fjärde punkten skall företagen i sin interna bokföring ange de regler för fördelning av tillgångar och skulder, utgifter och inkomster samt för avskrivningar som de följer vid upprättandet av den separata bokföringen som anges i punkt 3. Dessa interna regler får endast ändras i undantagsfall och skall vara väl under- byggda. Enligt femte punkten skall årsredovisningen i noter ange alla transaktioner av en viss storlek som har genomförts med anknutna före- tag. Enligt 4 kap. 1 § naturgaslagen skall verksamhet som rör överföring av naturgas och lagring av naturgas för annans räkning ekonomiskt redo- visas var för sig. Regeringen eller den myndighet som regeringen utser får meddela ytterligare föreskrifter om redovisning av verksamhet som rör överföring av naturgas och lagring av naturgas för annans räkning. De krav som ställs på redovisning i artikel 17 tredje punkten omfattar fler verksamhetsgrenar än de som anges i naturgaslagen. Mot denna bak- grund måste bestämmelsen i 4 kap 1 § ändras så att den står i överens- stämmelse med de krav som ställs i direktivet. Vidare måste även bemyndigandet i tredje stycket ändras så att också regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får ett tillräckligt omfattande bemyndigande att ge ut föreskrifter. Mer om detta i avsnitt 22. I föreskrifter och allmänna råd om redovisning och revision av verksamhet avseende överföring och av naturgas och lagring av naturgas för annans räkning (STEMFS 2001:1) finns bestäm- melser som avser skyldighet att i bokföringen ange sådant som anges i artikel 17 tredje punkten. Eftersom direktivets krav är mer omfattande behöver föreskrifter anpassas. Detta gäller också noter om transaktioners storlek. Mer om detta redovisas i avsnitt 22. Kapitel VI Organisering av tillträdet till systemet Regeringens bedömning: I fråga om tillträde för tredje part behöver den svenska lagstiftningen kompletteras med regler för LNG samt med bestämmelser om att tariffer eller metoder för att fastställa tariffer skall förhandsgodkännas av en myndighet. Även de svenska be- stämmelserna om transporttariffer behöver ändras. reglerar tredje parts tillträde till lager eller lagring av gas i ledningar I fråga om vägrat tillträde överensstämmer det svenska regelverket med direktivet men en anpassning behöver göras i fråga om s.k. take-or-pay-åtaganden. I den svenska naturgaslagstiftningen bör införas undantagsmöjlig- heter för nya infrastrukturprojekt. I fråga om öppnande av marknaderna behöver den svenska defini- tionen av vad som menas med berättigad kund anpassas till direktivets Det behövs inga lagstiftningsåtgärder med anledning av vad som i direktivet sägs om byggande av direktledningar. I fråga om tillsynsmyndigheter och deras uppgifter uppfyller den svenska lagstiftningen inte direktivets krav på förhandsgodkännande av villkoren för tillträde och anslutning till nationella nät samt för Det som i direktivet sägs om tvistelösning uppfylls genom de svenska bestämmelserna om tillsyn. De svenska bestämmelserna om klagomål mot beslut kan behöva anpassas till direktivets krav. behöver en resursförstärkning. Några lagstiftningsåtgärder behövs inte för att genomföra direktivet i fråga om att hindra missbruk av dominerande ställning, i fråga om påföljder vid brott mot sekretessreglerna, i fråga om rätten att över-