prop · GT0359 · 2005-12-14 00:00:00 — Efter remiss av departementspromemorian Företagsbot (Ds 2001:69) har yttrande avgetts av ombudsmän, , Hovrätten över och , , , , , , , , , , , , , Datainspektionen, Kam- markollegiet, , , , , Räddnings- verket, , , , , , , , Lotteriin- spektionen, i , i Västra Göta- lands län, i län, vid Lunds uni- versitet, , Statens utsädeskontroll, , Fis- keriverket, , och , , , , Statens kärnkraftsin- spektion, , , , , , , , Sveri- ges geologiska undersökning, , Rymdstyrelsen, Affärsver- ket , , Verket för näringslivsutveckling , , , , , , Svenskt Närings- liv, , i och . Riksåklagaren har bifogat yttranden från i , i , i , i , i och i . har bifogat yttranden från Ekobrottsmyndighe- ten Östra avdelningen, och . har bifogat yttrande från i , i och i . Följande instanser har erbjudits men avstått från att yttra sig: riksbank, , , kommun, kommun, Falu kommun, och . Remissinstanserna (promemo- ria Antagande av rambeslut om straffrättsliga regler vid föroreningar från fartyg) Efter remiss har yttrande över promemorian avgetts av Riksåklagaren, , , , Sjöfolk, , och . för mindre passagerarfartyg (SWEREF) och har inbjudits att lämna synpunkter på pro- memorian men har avstått från det. Rådets rambeslut om förstärkning av det straffrätts- liga regelverket för bekämpande av föroreningar orsakade av fartyg RÅDETS RAMBESLUT 2005/667/RIF om förstärkning av det straffrättsliga regelverket för bekämpande av föroreningar orsakade av fartyg EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 31.1 e och artikel 34.2 b i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av yttrande,1 och av följande skäl: (1)Såväl i rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa2 som i slutsatserna från Europe- iska rådets möte i , särskilt punkt 48 i dessa, efterlyses lagstiftningsåtgärder mot miljöbrott, bland annat ge- mensamma påföljder och jämförbara förfarandegarantier. (2)Kampen mot föroreningar som orsakas av fartyg, uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, prioriteras av unionen. Av punkterna 32 34 i slutsat- serna från Europeiska rådets möte i och särskilt av uttalandet från rådets möte (rättsliga och inrikes frå- gor) efter oljetankern förlisning framgår att unionen är fast besluten att vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att undvika att sådana skador upprepas. (3)Det bör därför genomföras en tillnärmning av medlemsstaternas lag- stiftning, vilket kommissionen redan har påpekat i sitt meddelande till och rådet om ökad sjösäkerhet med anledning av olje- tankern förlisning. (4)och rådets direktiv /35/EG av den 7 septem- ber 2005 om föroreningar förorsakade av fartyg och införandet av sank- tioner för överträdelser3 liksom detta rambeslut, som kompletterar direk- 1Europaparlamentets yttrande av (EUT C 92, , s. 19). 2EGT C 19, 23.1.1999, s.1. 3Se sidan 11 i detta nummer av EUT. tiv 2005/35/EG med detaljerade straffrättsliga bestämmelser, syftar till en (5)Detta rambeslut, som grundar sig på artikel 34 i fördraget om Europe- iska unionen, är rätt instrument för att ålägga medlemsstaterna skyldighe- ten att föreskriva straffrättsliga påföljder. (6)Det bör införas gemensamma påföljder för juridiska personer på grund av beteendets särskilda art. (7)havsrättskonvention , som har under- tecknats av samtliga medlemsstater och i vilken Europeiska gemenska- pen är part, är särskilt viktig när det gäller samarbete. (8)Samarbetet mellan medlemsstaterna bör organiseras på bästa möjliga sätt för att medlemsstaterna snabbt skall kunna överföra upplysningar till varandra. Kontaktpunkter bör därför utses och fastställas. (9)Eftersom målen för detta rambeslut inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av den skada över nationsgränserna som beteendet i fråga kan orsaka, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprin- cipen i artikel 5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta ram- beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (10)Detta rambeslut står i överensstämmelse med de grundläggande rät- tigheter och tar hänsyn till de principer som erkänns i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen och återspeglas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. (11)Detta rambeslut innehåller inte någon uttrycklig skyldighet för med- lemsstater med kust vid sund som används för internationell sjöfart och som omfattas av reglerna för genomfartstrafik i enlighet med havsrättskonvention , del III kapitel 2, att fastställa behörighet för brott begångna i sådana sund. Behörighet beträffande brott bör fastställas i enlighet med internationell rätt och i synnerhet artikel 34 i havsrättskonvention . (12)Den praktiska tillämpningen av de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit för att genomföra detta rambeslut bör övervakas av kommis- sionen, som från och med dagen för genomförandet av detta rambeslut bör lägga fram en rapport för rådet. Denna rapport får inbegri- pa lämpliga förslag. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Vid tillämpningen av detta rambeslut skall definitionerna i artikel 2 i di- rektiv 2005/35/EG gälla. 1.Med förbehåll för artikel 4.2 i detta rambeslut skall varje medlemsstat vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att en över- trädelse i den mening som avses i artiklarna 4 och 5 i direktiv /35/EG skall betraktas som ett brott. 2.Punkt 1 skall inte gälla besättningsmedlemmar, när det gäller överträ- delser i sund som används för internationell sjöfart, i exklusiva ekono- miska zoner och på det fria havet när villkoren i regel 11 b i bilaga I eller regel 6 b i bilaga II till 73/78 är uppfyllda. Medhjälp, bistånd och anstiftan Varje medlemsstat skall, i enlighet med nationell lagstiftning, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att medhjälp, bistånd och anstiftan till sådana brott som avses i artikel 2 är straffbara. 1.Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att de brott som avses i artiklarna 2 och 3 beläggs med effektiva, proportionella och avskräckande straffrättsliga påföljder som, åtminstone i allvarliga fall, innefattar ett maximalt frihetsstraff på minst ett till . 2.I mindre allvarliga fall där de begångna handlingarna inte orsakar för- sämring av vattenkvaliteten, får medlemsstaten besluta om påföljder av ett annat slag än de som fastställs i punkt 1. 3.De straffrättsliga påföljder som anges i punkt 1 kan åtföljas av andra påföljder eller åtgärder, särskilt böter eller av att en fysisk person mister rätten att utöva en verksamhet som kräver officiellt tillstånd eller god- kännande, eller rätten att grunda, förvalta eller leda ett företag eller en inrättning i det fall då de omständigheter som lett till hans eller hennes fällande dom visar att det föreligger uppenbar risk för att samma sorts brottsliga verksamhet kan komma att fortsätta. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att ett uppsåtligt brott enligt artikel 2 beläggs med ett maximalt frihetsstraff på minst fem till om brottet har vållat bety- dande och omfattande skada på vattenkvaliteten, på djur eller växtarter eller på delar av dem och dödsfall eller allvarlig personskada. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att ett uppsåtligt brott enligt artikel 2 beläggs med ett maximalt frihetsstraff på minst två till , om a)brottet har vållat betydande och omfattande skada på vattenkvaliteten, på djur eller växtarter eller på delar av dem, eller b)brottet begicks inom ramen för en kriminell organisation i den mening som avses i rådets gemensamma åtgärd 98/733/RIF av 1998 om att göra deltagande i en kriminell organisation i unionens medlemsstater till ett brott4, oavsett den straffnivå som anges i den gemensamma åtgärden. 6.Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att ett brott enligt artikel 2, om det har begåtts av grov oaktsamhet, beläggs med ett maximalt frihetsstraff på minst två till , om överträdelsen vållat betydande och omfattande skada på vatten- kvaliteten, på djur eller växtarter eller på delar av dem och dödsfall eller allvarlig personskada. 7.Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att ett brott enligt artikel 2, om det har begåtts av grov oaktsamhet, beläggs med ett maximalt frihetsstraff på minst ett till , om överträdelsen har vållat betydande och omfattande skada på vatten- kvaliteten, på djur eller växtarter eller på delar av dem. 8.I fråga om frihetsstraff skall denna artikel tillämpas om inte annat föl- jer av internationell rätt, särskilt artikel 230 i havs- rättskonvention . Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att juridiska personer kan ställas till ansvar för sådana brott som avses i artiklarna 2 och 3 och som begås till deras förmån av en person som har agerat antingen på egen hand eller som en del av ett or- gan inom den juridiska personen och som har en ledande ställning inom den juridiska personen, grundad på a) befogenhet att företräda den juridiska personen, eller 4 EGT L 351, 29.12.1998, s. 1. b) befogenhet att fatta beslut på den juridiska personens vägnar, eller c) befogenhet att utöva kontroll inom den juridiska personen. 2.Förutom de fall som anges i punkt 1 skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att en juridisk person kan ställas till ansvar om brister i den övervakning eller kontroll som skall utföras av en sådan person som avses i punkt 1 har möjliggjort ett brott enligt artikel 2, när detta sker till den juridiska personens förmån av en person som är underställd denne. 3.Den juridiska personens ansvar i enlighet med punkterna 1 och 2 får inte utesluta lagföring av fysiska personer som är gärningsmän, anstiftare eller medhjälpare till brott enligt artiklarna 2 och 3. Påföljder för juridiska personer Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att en juridisk person som ställs till ansvar i enlighet med artikel 5.1 kan bli föremål för effektiva, proportionella och avskräckande påföljder. a)skall innefatta bötesstraff eller administrativa avgifter, som åtminstone i fall där den juridiska personen ställs till ansvar för brott som avses i artikel 2, har i)en maximal påföljd på till , ii)en maximal påföljd på till i de allvarligaste fallen, inklusive åtminstone de uppsåtliga brott som om- fattas av artikel 4.4 och 4.5, b)kan i samtliga fall omfatta andra påföljder än böter, som i)fråntagande av rätt till offentliga förmåner eller stöd, ii)tillfälligt eller permanent näringsförbud, iii)rättslig övervakning, iv)rättsligt beslut om upplösning av verksamheten, eller v)skyldighet att vidta särskilda åtgärder för att undanröja följderna av den överträdelse som ledde till ansvar för den juridiska personen. För att genomföra punkt 1 a, dock utan att det strider mot första me- ningen i punkt 1, skall de medlemsstater som inte har euron som valuta tillämpa den växelkurs mellan euron och deras egen valuta som offent- liggörs i Europeiska unionens officiella tidning . En medlemsstat får genomföra punkt 1 a genom att tillämpa ett system där bötesbeloppet står i proportion till den juridiska personens omsätt- ning, den ekonomiska fördel som erhölls eller planerades när brottet be- gicks eller något annat värde som ger en anvisning om den juridiska per- sonens ekonomiska situation, under förutsättning att ett sådant system gör det möjligt att tillämpa maximibelopp för böterna som åtminstone motsvarar det lägsta beloppet för de maximala böter som anges i punkt 4.En medlemsstat som har för avsikt att genomföra rambeslutet i enlig- het med punkt 3 skall underrätta rådets generalsekretariat och kommis- sionen om att den avser att göra detta. 5.Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att en juridisk person som ställs till ansvar i enlighet med artikel 5.2 skall kunna bli föremål för effektiva, proportionella och av- skräckande påföljder eller åtgärder. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att fastställa sin behörighet i enlighet med internationell rätt med avseende på sådana brott som avses i artiklarna 2 och 3 och som har begåtts a)helt eller delvis inom medlemsstatens territorium, b)inom dess exklusiva ekonomiska zon eller inom en likvärdig zon som har fastställts i enlighet med internationell rätt, c)ombord på ett fartyg som för dess flagg, d)av en av dess medborgare om brottet är straffbart enligt strafflagstift- ningen där det begicks eller om den plats där det begicks inte faller under någon territoriell behörighet, e)till förmån för en juridisk person som har ett huvudkontor på dess ter- ritorium, f)utanför dess territorium men har förorsakat eller kan komma att föror- saka föroreningar inom dess territorium eller dess ekonomiska zon, och fartyget frivilligt befinner sig i en av medlemsstatens hamnar eller off- shore-terminaler, g)på det fria havet och fartyget frivilligt befinner sig i en av medlemssta- tens hamnar eller offshore-terminaler. Varje medlemsstat får besluta att den inte skall tillämpa eller att den endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheter skall tillämpa bestämmelserna om domstols behörighet i a) punkt 1 d, b) punkt 1 e. 3.Medlemsstaterna skall informera rådets generalsekretariat om de be- slutar att tillämpa punkt 2, i förekommande fall med angivande av de särskilda fall eller omständigheter då beslutet skall gälla. 4.När fler än en medlemsstat har behörighet skall de berörda medlems- staterna vinnlägga sig om att samordna sina åtgärder på lämpligt sätt, i synnerhet vad gäller villkoren för lagföring och förfarandena för ömsesi- dig rättslig hjälp. 5.Hänsyn skall tas till följande relevanta omständigheter: a)Den medlemsstat på vars territorium, inom vars exklusiva ekonomiska zon eller motsvarande zon brottet har begåtts. b)Den medlemsstat på vars territorium, inom vars exklusiva ekonomiska zon eller motsvarande zon följderna av brottet visar sig. c)Den medlemsstat på vars territorium, inom vars exklusiva ekonomiska zon eller motsvarande zon det fartyg från vilket brottet har begåtts befin- ner sig i transitpassage. d)Den medlemsstat där gärningsmannen är medborgare eller fast bosatt. e)Den medlemsstat på vars territorium den juridiska person för vars räk- ning brottet har begåtts har sitt huvudkontor. f)Den medlemsstat som är flaggstat för det fartyg från vilket brottet har begåtts. Vid tillämpningen av denna artikel omfattar ett territorium det område som avses i artikel 3.1 a och 3.1 b i direktiv /35/EG. 1.Om en medlemsstat underrättas om att ett av de brott som avses i arti- kel 2 har begåtts eller riskerar att begås och detta förorsakar eller sanno- likt kan komma att förorsaka överhängande föroreningar skall medlems- staten underrätta de andra medlemsstater som kan drabbas av dessa skador och kommissionen. 2.Om en medlemsstat underrättas om att ett av de brott som avses i arti- kel 2 har begåtts eller riskerar att begås och detta sannolikt faller under en av medlemsstaternas behörighet skall medlemsstaten un- derrätta den sistnämnda medlemsstaten. Medlemsstaterna skall utan dröjsmål underrätta flaggstaten eller varje annan berörd stat om de åtgärder som vidtagits enligt detta rambeslut, särskilt artikel 7. 1.Varje medlemsstat skall utse befintliga kontaktpunkter eller, om det är nödvändigt, upprätta nya kontaktpunkter, i synnerhet för utbyte av in- formation enligt artikel 8. 2.Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om vilken eller vil- ka myndigheter som fungerar som kontaktpunkt enligt punkt 1. Kommis- sionen skall underrätta övriga medlemsstater om dessa kontaktpunkter. Detta rambeslut skall ha samma territoriella tillämpningsområde som direktiv /35/EG. 1.Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta rambeslut. 2.Senast den 12 januari 2007 skall medlemsstaterna till rådets general- sekretariat och till kommissionen överlämna texterna till de bestämmel- ser genom vilka skyldigheterna enligt detta rambeslut införlivas med de- ras nationella lagstiftning. På grundval av denna information och en skriftlig rapport från kommissionen skall rådet bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har följt bestämmel- serna i detta rambeslut. 3.Senast den 12 januari 2012 skall kommissionen på grundval av infor- mation från medlemsstaterna om den praktiska tillämpningen av be- stämmelserna för att genomföra detta rambeslut förelägga rådet en rap- port och lägga fram de förslag den anser lämpliga, vilket får inbegripa förslag om att medlemsstaterna när det gäller brott som har begåtts på deras territorialvatten eller inom deras exklusiva ekonomiska zon eller en likvärdig zon inte skall betrakta ett fartyg som för en annan medlemsstats flagg som ett utländskt fartyg i den mening som avses i artikel 230 i För- enta nationernas havsrättskonvention . Detta rambeslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. och rådets direktiv om föroreningar förorsakade av fartyg och införandet av sanktioner för överträdelser OCH RÅDETS DIREKTIV 2005/35/EG av om föroreningar förorsakade av fartyg och införandet av sanktioner för överträdelser OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska- pen, särskilt artikel 80.2, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ytt- rande1, efter att ha hört , i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget2, och av följande skäl: (1)Gemenskapens sjösäkerhetspolitik syftar till att uppnå en hög säker- hets- och miljöskyddsnivå och grundas på förutsättningen att alla parter som är inbegripna i godstransporter till sjöss ansvarar för att se till att de fartyg som används i gemenskapsvatten uppfyller gällande regler och normer. (2)De relevanta normerna för utsläpp av förorenande ämnen från fartyg i alla medlemsstater grundas på (MARPOL 73/78); dessa bestämmelser förbigås emellertid av ett mycket stort antal fartyg som trafikerar gemenskapsvatten, utan att korrigerande åtgärder vidtas. (3)Eftersom medlemsstaternas genomförande av MARPOL 73/78 skiljer sig åt, särskilt när det gäller deras praxis beträffande införandet av sank- tioner för utsläpp av förorenande ämnen från fartyg, är det nödvändigt att harmonisera genomförandet av MARPOL 73/78 på gemenskapsnivå. 1EUT C 220, , s. 72. 2Europaparlamentets yttrande av (EUT C 92 E, , s. 77), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 25 E, , s. 29), ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (4) Avskräckande åtgärder utgör en viktig del av gemenskapens sjösä- kerhetspolitik, eftersom de garanterar en koppling mellan ansvaret hos var och en av de parter som är inbegripna i transporter av förorenande gods till sjöss och de sanktioner som kan utdömas. För att uppnå ett ef- fektivt miljöskydd, krävs därför effektiva, avskräckande och proportio- (5)Det är därför av avgörande betydelse att det, med hjälp av lämpliga rättsinstrument, görs en tillnärmning av befintliga rättsliga bestämmelser, särskilt avseende den exakta definitionen av överträdelsen i fråga, undan- tagen och minimibestämmelser för sanktioner samt ansvar och domsrätt. (6)Detta direktiv kompletteras med detaljerade regler om brott och sank- tioner samt andra bestämmelser i enlighet med rådets rambeslut 2005/667/RIF av om förstärkning av det straffrättsliga regelverket för bekämpande av föroreningar orsakade av fartyg3. (7)Vare sig de internationella bestämmelserna om skadeståndsansvar och ersättning för oljeföroreningar eller de internationella bestämmelser- na om förorening genom andra farliga eller skadliga ämnen är tillräckliga för att avskräcka de parter som är inbegripna i transporter av farliga las- ter till sjöss från att använda sig av undermåliga metoder. De avskräck- ande effekter som krävs kan endast uppnås genom införandet av sanktio- ner som skall gälla för alla personer som orsakar eller bidrar till havsför- oreningar. Sanktionerna bör inte enbart gälla för redaren eller fartygets befälhavare, utan även för lastägaren, klassificeringssällskapet eller alla övriga inblandade. (8)Utsläpp av förorenande ämnen orsakade av fartyg bör betraktas som överträdelser om de skett uppsåtligen eller genom vårdslöshet eller grov oaktsamhet. Dessa överträdelser räknas som brott enligt rambeslut /667/RIF, som kompletterar detta direktiv, under de omständigheter som anges i detta rambeslut. (9)Sanktioner för utsläpp av förorenande ämnen från fartyg påverkar inte de berörda parternas skadeståndsansvar och omfattas därför inte av bestämmelser som rör begränsning eller fördelning av skadeståndsan- svar. De begränsar inte heller möjligheterna att ge en effektiv ersättning till de drabbade personerna vid föroreningsincidenter. (10)Ett effektivt närmare samarbete mellan medlemsstaterna krävs för att se till att utsläpp av förorenande ämnen från fartyg upptäcks och att lagbrytarna identifieras. Av denna anledning har Europeiska sjö- säkerhetsbyrån, som inrättades genom och rådets förordning (EG) nr 1406/20024, en nyckelroll när det gäller att samarbeta med medlemsstaterna för att utveckla tekniska lösningar och ge tekniskt stöd avseende genomförandet av detta direktiv samt när det gäller att ge 3Se sidan 164 i detta nummer av EUT. 4EGT L 208, , s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 724/2004 (EUT L 129, 29.4.2004, s. 1). kommissionen stöd vid utförandet av uppgifter som den tilldelat för att detta direktiv skall genomföras på ett effektivt sätt. (11)För att på ett bättre sätt kunna förebygga och bekämpa föroreningar till havs bör det skapas synergieffekter mellan tillsynsmyndigheterna, exempelvis de nationella kustbevakningarna. I detta sammanhang bör kommissionen göra en genomförbarhetsstudie om en europeisk kustbe- vakning med uppgift att förebygga och reagera på föroreningar, varvid kostnader och nytta bör tydliggöras. Om så är lämpligt bör denna studie följas av ett förslag om en europeisk kustbevakning. (12)När det föreligger klara objektiva bevis på ett utsläpp som medfört omfattande skada eller hot om omfattande skada, bör medlemsstaterna överlämna ärendet till sina behöriga myndigheter så att förfaranden kan inledas i enlighet med artikel 220 i havsrättskonven- tion . (13)Säkerställandet av efterlevnaden av och rådets direktiv /59/EG av om mottagningsanord- ningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester5 utgör, tillsam- mans med det här direktivet, ett nyckelinstrument för vidtagande av åt- gärder för att förebygga föroreningar orsakade av fartyg. (14)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens ge- nomförandebefogenheter6. (15)Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att införliva de interna- normerna för föroreningar orsakade av fartyg i gemenskapslag- stiftningen och att införa sanktioner straffrättsliga eller administrativa för överträdelser av dessa bestämmelser i syfte att uppnå en hög sä- kerhets- och miljöskyddsnivå vid sjötransporter, inte i tillräcklig ut- sträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre kan upp- nås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportiona- litetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.