prop · GS03163 · 2005-05-31 00:00:00 — När det äger rum mer än ett val måste vidare beaktas risken för sam- manblandning av dessa, med påföljd att valkuvert läggs ned i fel urna. Detta skulle, åtminstone vid den preliminära rösträkningen, med all san- nolikhet leda till att andelen underkända röster ökar. Vid en samlad bedömning finner regeringen att det inte finns någon anledning att frångå den bedömning som utredningen gjort. Någon änd- ring bör således inte ske av nuvarande ordning som innebär att det är röstmottagarna som skall lägga ned mottagna valkuvert i valurnan. Regeringens bedömning: Möjligheten att ångerrösta bör inte begrän- Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser instämmer i eller har inte något att invända mot utredningens bedömning. ne län, kommun, , kommun och Prop. kommun förordar att ångerröstningen begränsas eller avskaffas. Skälen för regeringens bedömning: Ångerröstningens för- och nack- delar har varit föremål för en relativt omfattande tidigare diskussion. Slutsatsen har alltid varit att några begränsningar inte bör genom- föras. Detta är också utredningens ståndpunkt. Regeringen gör för sin del följande bedömning. Röstning sker i första hand i vallokalen på valdagen. Som komplement till detta finns olika möjligheter att förtidsrösta för väljare som inte kan ta sig till sin vallokal eller som av annan orsak före valdagen gör bedöm- ningen att de inte skall rösta där. Valresultatet skall så långt möjligt avspegla väljaropinionen på val- dagen. Utgångspunkten måste därför vara att en väljare som har förtids- röstat men som till följd av händelser som inträffar därefter vill ändra sin röst också skall kunna göra det genom att på valdagen bege sig till sin vallokal. Ett argument mot ångerröstning eller för en begränsning av denna är att den leder till ett oacceptabelt merarbete för valförrättarna och riskerar att försena rösträkningen. Det primära måste enligt regeringen emellertid vara att valutslaget så troget som möjligt återger väljarnas uppfattning på valdagen. Vidare in- nebär själva hanteringen av ångerröster ett försumbart merarbete för val- förrättarna och fördröjningen av rösträkningen får anses obetydlig i sammanhanget. De enda åtgärder som skall återstå för valförrättarna när vallokalerna har stängt är att lägga ned redan förhandsgranskade och godkända förtidsröster i valurnorna, varpå dessa kan tömmas och röst- räkningen påbörjas. Vid en samlad bedömning kan regeringen inte finna några övertygande skäl för en annan ståndpunkt än den utredningen föreslagit. Några in- skränkningar i rätten att ångerrösta bör därför inte genomföras. Regeringens förslag: Ett beslut av eller den centrala valmyndigheten att fastställa utgången av ett val skall få överklagas också av en kandidat som inte varit upptagen i den aktuella röstläng- den, såvitt avser förordnande av honom eller henne som ledamot, ef- terträdare eller ersättare. Det skall genom en uttrycklig bestämmelse i den nya vallagen tyd- liggöras att omval till eller skall avse endast det antal fasta mandat och utjämningsmandat som tilldelades den berörda valkretsen vid det upphävda valet. skall självmant kunna göra rättelser i röstlängden, t.ex. då valnämnden eller själva upptäcker fel där. Utredningens förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regering- ens. Remissinstanserna: Instämmer i eller har inget att invända mot utred- ningens förslag. i anser att det bör införas en möj- lighet för att självmant göra rättelser i röstlängden, t.ex. då valnämnden eller själva upptäcker fel i längden. Skälen för regeringens förslag: Som utredningen föreslagit bör alla bestämmelser om överklagande samlas i ett kapitel i den nya lagen. För tydlighetens skull bör kapitlet inledas med en bestämmelse som klargör att beslut eller andra åtgärder enligt lagen får överklagas endast i den utsträckning som anges där. Det materiella innehållet i bestämmelserna om överklagande bör inte ändras, förutom i två avseenden. Bakgrunden till den första ändringen är ett ärende som Valmyndig- heten redovisar i sin utvärdering av val (rapport 2003:1 s. 18). För att en kandidat ska kunna väljas in gäller att villkoren för valbarhet är uppfyllda på valdagen, bl.a. att en person för att kunna bli invald i landstings- och kommunfullmäktige återfinns i skattemyndighetens folk- bokföringsregister som folkbokförd den dagen i rätt landsting respektive kommun. fann vid sin valbarhetskontroll i ett val till landstings- och två till kommunfullmäktige att en kandidat, som stått i tur att bli in- vald, inte varit folkbokförd på valdagen. utsåg därför inte de berörda kandidaterna till ledamot respektive ersättare. De aktuella kandidaternas flyttningsanmälningar var dock gjorda före valdagen men skattemyndigheten beslutade först efter valdagen att retroaktivt folkbok- föra dem. På valdagen var villkoren för valbarhet alltså uppfyllda. Kandidaterna överklagade beslut men avvisade överklagandena med motiveringen att kandidaterna inte hade rätt att klaga över valutgången. Enligt 19 kap. 2 § i den nuvar- ande vallagen får ett beslut nämligen överklagas endast av den som enligt röstlängden har rösträtt vid valet och av ett parti som deltagit i valet. I dessa fall fanns klagandena upptagna i röstlängd men i annan kommun än i det valområde där de kandiderade. Enligt strider utgången i ärendena mot det allmänna rättsmedvetandet. Det är enligt myndigheten nödvändigt att kandidater som påverkas av ett beslut själv får möjlighet att överklaga detta. Myn- digheten anser därför att en lagändring bör genomföras på denna punkt. Regeringen anser i likhet med att nuvarande bestäm- melser leder till otillfredsställande resultat i fall som det nu beskrivna. Ett beslut av att fastställa utgången av ett val bör därför få överklagas också av en kandidat som inte varit upptagen i den aktuella röstlängden, såvitt avser frågan om förordnande av honom eller henne som ledamot, efterträdare eller ersättare. Ytterligare en justering bör göras såvitt avser reglerna för omval till eller . Vid val till och tillämpas ett system med fasta mandat och utjämningsmandat. När det gäller förde- las de fasta valkretsmandaten på varje valkrets proportionellt mellan par- tierna på grundval av valresultatet i valkretsen. Utjämningsmandaten fördelas mellan partierna så att fördelningen av alla mandat i , med undantag av de fasta valkretsmandat som har tillfallit parti med av rösterna, blir proportionell mot de i fördel- ningen deltagande partiernas röstetal i hela riket. Om ett parti vid fördel- ningen av de fasta valkretsmandaten har erhållit fler mandat än som mot- svarar den proportionella representationen i för partiet, bortses vid fördelningen av utjämningsmandaten från partiet och de fasta val- kretsmandat detta har erhållit. Sedan utjämningsmandaten har fördelats mellan partierna, tillförs de valkretsar. Dessa bestämmelser finns i 3 kap. 8 § regeringsformen. I 18 kap. 2429 §§ vallagen finns bestämmelser om fördelningen av mandat vid val till . Ett förordnande om omval skall avse den valkrets som berörs av de oegentligheter som föranleder omvalet. Resultatet av ett omval skulle därför kunna medföra t.ex. att fördelningen av utjämningsmandat blir en annan än vad som följde av det tidigare valet. Det kan också bli att ett parti som tidigare legat över fyra- respektive treprocentsspärren hamnar under denna. Det måste i vallagen finnas uttryckliga bestämmelser som hanterar en sådan situation. I likhet med utredningen anser regeringen att det inte är rimligt att i en sådan situation låta ett omval avse hela riket respektive hela . Resultatet av det tidigare valet bör därför kvarstå oförändrat utom såvitt avser den berörda valkretsen. De fasta mandaten och i förekommande fall utjämningsmandaten som tilldelats den berörda valkretsen vid det upphävda valet påverkas då inte av att omval skall göras i kretsen. Om- valet avser då samtliga mandat som tilldelats kretsen. Detta innebär att ett parti som före omvalet låg över men vid omvalet hamnar under fyra- respektive treprocentsspärren får behålla de mandat partiet erhållit i övriga valkretsar. Däremot deltar partiet givetvis inte i fördelningen av mandat i den valkrets som omvalet avser. Det bortses alltså i sådant fall från partiets resultat i valkretsen. Detsamma gäller för ett parti som vid det tidigare valet hamnat under tre- respektive fyrapro- centsspärren. Ett sådant parti deltar över huvud taget inte i fördelningen av mandat i den valkrets som omvalet avser utom, när det gäller val till , i de fall som avses i 3 kap. 7 § andra stycket andra meningen regeringsformen (den s.k. tolvprocentsregeln). Det bör i den nya vallagen införas en uttrycklig bestämmelse som för- tydligar det nu sagda. i har föreslagit att det skall införas en möjlighet för att självmant göra rättelser i röstlängden, t.ex. då valnämnden eller själva upptäcker fel i längden. Som exempel nämner den situationen att en väljare anmäler att hans eller hennes röstkort innehåller felaktiga uppgifter om vallokal. Om det då visar sig att felaktigheten avser även andra väljare, bör läns- styrelsen på eget initiativ kunna göra de rättelser i röstlängden som be- hövs. Regeringen anser att detta förslag har fog för sig och att det därför bör genomföras. Åtgärder för ökat valdeltagande Regeringens bedömning: Det är en viktig uppgift för Valmyndig- heten att informera väljarna om de allmänna valen. Genom att hela det lokala ansvaret för genomförande av val samlas hos kommunerna ställs också på dessa ett ökat krav på informationsinsatser. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har gjort någon annan be- dömning än utredningen. Skälen för regeringens bedömning: Ett lågt valdeltagande riskerar att urholka den representativa demokratins legitimitet. Ett ökat valdeltagan- de är därför viktigt för att de valda församlingarna skall kunna göra an- språk på att företräda folkviljan och för att medborgarna skall vara delak- tiga i de olika samhällsfrågorna. Regeringen har redovisat sin syn på roll i demokra- tipropositionen (prop. 2001/02:80). Som framgår där är det regeringens uppfattning att en valmyndighet endast skall genomföra åtgärder som kan upplevas som opartiska och sakliga. En valmyndighet får aldrig riskera att bli försatt i en situation där väljarna kan få uppfattningen att myndig- heten har gjort ett politiskt ställningstagande eller på annat sätt försöker påverka väljarna i deras val. En valmyndighet bör därför inte agera t.ex. genom utbildnings- eller folkbildningsverksamhet i demokratifrågor ut- över den utbildning som sker av valfunktionärer. anslöt sig till regeringens bedömning (bet. 2001/02:KU14, rskr. 2001/02:190). Som utredningen konstaterat utesluter vad som sagts givetvis inte att en valmyndighet har en viktig funktion när det gäller att sakligt och opartiskt informera väljarna om de allmänna valen. Detta kan bidra till att väljare använder sin rösträtt. Den informativa verksamheten kan handla om hur den representativa demokratin fungerar och att de fria och allmänna valen är en del av denna. Den kan också handla om att beskriva och förklara de administrativa rutinerna kring valen, t.ex. personvalet. Denna informationsuppgift gäller självklart inte bara för den centrala valmyndigheten utan för alla delar av valadministrationen. Inte minst när kommunerna, vilket nu föreslås, får det samlade lokala ansvaret för ge- nomförande av val kommer dessa att framöver få en ännu viktigare funk- tion att fylla på detta område. Den centrala valmyndighetens informationsansvar återspeglas av en uttrycklig bestämmelse i vallagen (1 kap. 15 §). I enlighet med de principer som utredningen lagt till grund för utformningen av den nya lagen har någon motsvarande bestämmelse inte tagits med i denna. Re- geringen anser inte heller att det behövs någon sådan bestämmelse. Det följer av allmänna principer att en myndighet på lämpligt sätt skall in- formera allmänheten och andra berörda om verksamheten inom dess an- svarsområde. Regeringens förslag: Den nya vallagen och övriga lagförslag skall träda i kraft . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har särskilt uttalat sig i denna Skälen för regeringens förslag: Den nya vallagen bör tillämpas års val. För att valadministrationen skall få rimliga möj- ligheter att förbereda sig för de ändringar som detta innebär, bör lagen träda i kraft . I likhet med utredningen gör regering- en bedömningen att är en lämplig tidpunkt. På samma sätt som när den nuvarande vallagen trädde i kraft bör det av en ikraftträdandebestämmelse till den nya lagen framgå att partibeteckningar som har registrerats enligt den gamla lagen skall anses registrerade enligt den nya lagen. Likaså bör det framgå att beslut om indelning i valkretsar och valdistrikt som har fattats enligt den gamla lagen skall anses fattade enligt den nya lagen. Regeringens bedömning: Den del av valanslaget som Valmyndig- heten använder för den s.k. poströstningen och institutionsröst- ningen bör föras över till kommunerna. Avdrag bör göras för Posten AB:s kostnader avseende distribution av förtidsröster som har tagits emot här i landet samt för kostnader som avser lantbrevbärarnas med- verkan vid val. För dessa kostnader bör erhålla ersättning från . Ersättningen till kommunerna bör utgå med dels ett fast belopp, som är lika stort för alla kommuner, dels ett rörligt belopp som beräknas på grundval av antalet röstberättigade i varje kommun vid valet till kom- munfullmäktige. Utredningens bedömning: Överensstämmer i huvudsak med reger- ingens bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna inom den kommunala sektorn framhåller vikten av att den kommunala finansieringsprincipen beaktas. och tillstyrker att kom- pensation sker genom att ett regleringsbelopp utbetalas som ett special- destinerat statsbidrag i samband med valår. Bidraget bör bestå av dels ett fast belopp per kommun, dels en rörlig del som baseras på antalet röstbe- rättigade i valet till kommunfullmäktige. Det är enligt förbunden angelä- get att löne- och prisökningar regelmässigt beaktas när bidraget fastställs. anser att bolagets ersättning för lantbrevbärarnas tjänster mås- te inrymma kompensation för direkta kostnader, andel i gemensamma kostnader samt kapitalkostnader och skälig vinst. Skälen för regeringens bedömning: Kostnaderna för administratio- nen av allmänna val täcks i huvudsak via anslaget i statsbudgeten för Allmänna val och demokrati och av kommunerna. Anslagsbelastningen beror till största delen på vilka val som hålls un- der året. användes av anslaget för förbe- redelser och genomförandet av val. Kostnaderna folkomröstning om införande av euron inklusive kostnaderna för fortsatt arbete med utvecklingen av valdatasystemet uppgick till . användes av anslaget för valet till . Det finns inte några helt aktuella uppgifter om hur kostnaderna för val fördelar sig. Den senaste beräkning som har gjorts avser all- männa val. Enligt denna beräkning svarade staten för av kostnaderna och kommunerna för återstoden (SOU 1992:108 s. 108). Röstmottagningen svarade för drygt hälften av kostnaderna, varav kom- munernas kostnader utgjorde och poströstningen . Kommunernas kostnader för valförrättare utgjorde i sin tur drygt 60 pro- cent av kommunernas samlade kostnader. När kommunerna enligt vad som föreslås får hela det lokala ansva- ret för genomförande av val innebär detta att de får nya uppgifter. Kom- munerna ansvarar för att det finns en vallokal till varje valdistrikt där väljarna kan rösta på valdagen. Med den nya ordningen skall kom- munerna också svara för förtidsröstningen i respektive kommun, dvs. vad som motsvaras av den s.k. poströstningen. Vid val lämna- des 1 600 000, vid folkomröstning 1 800 000 och vid EU-val 650 000 poströster. Den nya vallagen innebär alltså att den s.k. poströstningen ersätts av förtidsröstning i kommunernas regi. Detta torde inte medföra några öka- de kostnader för röstningen som sådan. Däremot innebär det att kostna- derna för röstningen flyttas från staten till kommunerna. Den del av valanslaget som använt för förtidsröstning på posten och vid särskilda röstmottagningsställen (institutionsröstning- en) bör i enlighet härmed föras över till kommunerna. Som angetts i av- snitt 5 bör även fortsättningsvis, genom ett avtal med , samlat administrera kostnaderna för distribution av förtids- röster som har tagits emot här i landet. Detta innebär att en kommun som i enlighet med ett sådant avtal använder för att skicka förtids- röster som hör till en annan kommun inte får några kostnader för detta. Dessa kostnader skall därför avräknas från det belopp som skall föras över till kommunerna. Detsamma bör gälla de kostnader som har för lantbrevbärarnas medverkan vid val. I enlighet med vad utredningen föreslagit bör statsbidraget utgå till kommunerna då det hålls val eller folkomröstning. Bidraget bör således vara specialdestinerat för detta ändamål. När det gäller beräk- ningen av de belopp som varje enskild kommun skall erhålla, anser re- geringen att det är lämpligt att på det sätt som Svenska Kommunförbun- det och har föreslagit dela upp bidraget i en fast och en rörlig del. Härigenom kommer de minsta kommunerna att erhålla en något högre ersättning med syftet att undvika en befarad underkompensa- tion. Återstoden bör fördelas mellan kommunerna i förhållande till an- talet röstberättigade i valet till kommunfullmäktige. Enligt regeringens mening bör valanslaget ligga kvar på nuvarande Prop. 2004/05:163 nivå även efter den huvudmannaskapsförändring som den nya vallagen Härutöver bör det utgå ett engångsbelopp för att täcka de ökade kostnader för utbildning m.m. som kommunerna kommer att ha i sam- band med val. Sammantaget bedömer regeringen att ersättningen till kommunerna för deras nya uppgifter vid val bör uppgå till för . Av beloppet avser kostnader av engångskaraktär. Fördelningen mellan kommunerna kommer att regleras i en särskild för- ordning. För övriga delar av valadministrationen vid sidan av kommunerna och medför reformen inte några beaktansvärda ekonomiska konsekvenser. 18.1Förslaget till ny vallag Första stycket motsvarar del av 1 kap. 1 § i den nuvarande vallagen. Andra stycket har ingen motsvarighet i den nuvarande vallagen Det in- nehåller en upplysning om det finns grundläggande bestämmelser om val i regeringsformen och kommunallagen. Någon hänvisning till dessa be- stämmelser behövs inte i vallagen. Det gäller följande bestämmelser i nuvarande 1 kap.: 1 § första stycket, 24 §§, 68 §§, 10 § andra stycket, 11 § och del av 13 §. Innehållsförteckningen till lagen, som av utredningen tagits in före själva lagen, har av författningstekniska skäl flyttats till 1 §. Motsvarar 1 kap. 9 § i den nuvarande vallagen. Första stycket motsvarar 1 kap. 10 § första stycket och del av 13 § i den nuvarande vallagen. Andra stycket motsvarar 1 kap. 12 § i den nuvarande vallagen. I förhållandet till utredningens förslag har den justeringen gjorts att det i tredje och fjärde stycket har tagits in bestämmelser om att det är reger- ingen respektive talman som bestämmer dag för extra val en- ligt 3 kap. 4 § respektive 6 kap. 3 § regeringsformen. I dessa avseenden innehåller nämligen 1 kap. 11 § i den nuvarande vallagen materiella före- skrifter och inte enbart hänvisningar till bestämmelser som finns i annan lagstiftning (jfr vad som sägs i avsnitt 4.1 om utmönstring av bestämmel- ser av rent refererande art). Motsvarar 1 kap. 4 § i den nuvarande vallagen. Motsvarar 1 kap. 8 § i den nuvarande vallagen. Motsvarar 18 kap. 71 § i den nuvarande vallagen. Vid Europeiska rådets möte i enades stats- och regeringscheferna i EU:s medlemsländer om utformningen av ett fördrag om upprättande av en (det konstitu- fördraget). Fördraget och dess slutakt undertecknades i och träder ikraft , förutsatt att samtliga medlemsländer då har ratificerat fördraget. För svensk del innebär detta att måste godkänna fördraget innan ratifikation kan ske. Ett tillträde till det konstitutionella fördraget föranleder en ändring av lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen (anslutningslagen). Med anledning av detta har en departementspromemoria om det konstitutionella fördraget remissbehandlats (Ds 2004:52). håller för när- varande en lagrådsremiss på att utarbetas. Det konstitutionella fördraget ersätter stora delar av unionens nuvaran- de primärrätt. Unionen ersätter vidare Europeiska gemenskapen som ju- ridisk person och de rättsliga instrumenten samt flera institutioner byter namn. För att anpassa svensk lagstiftning till det konstitutionella fördrag- et måste konsekvensändringar göras i ett flertal lagar. Detta gäller bl.a. den nu aktuella paragrafen i den nya vallagen. Regeringen kommer i ett senare sammanhang att återkomma till denna fråga. Det är således inte aktuellt att genomföra erforderliga ändringar inom ramen för nu föreliggande lagstiftningsärende. Bestämmelser om registrering av partibeteckning och anmälan av kandi- dater finns i 5 kap. i den nuvarande vallagen. Motsvarar del av 5 kap. 35 §§ i den nuvarande vallagen. I bestämmel- sen har ordet ansökan ersatts med anmälan. Motsvarar 5 kap. 4 § i den nuvarande vallagen. Motsvarar i huvudsak del av 5 kap. 6 § i den nuvarande vallagen. I för- hållande till utredningens förslag har den justeringen gjorts att det inte krävs dokumenterat stöd för registrering av en partibeteckning för ett parti som redan är representerat i den beslutande församling som an- mälan avser. Se avsnitt 15.2. Motsvarar 5 kap. 7 § i den nuvarande vallagen. Motsvarar 5 kap. 8 § i den nuvarande vallagen. Motsvarar 5 kap. 9 § i den nuvarande vallagen. Innebörden av bestämmelsen kan sägas vara att ett parti som medger att ett annat parti registrerar en partibeteckning på en högre nivå i prak- tiken också går med på att underordna sig det partiet och inte i fortsätt- ningen uppträda i val på egen hand. Något annat vore nämligen knappast möjligt med hänsyn bl.a. till behovet av att väljarna skall kunna få klara och meningsfulla besked om vilka registrerade partier som ställer upp i val. Som exempel kan nämnas följande scenario. Partibeteckningen X har registrerats för val till i ett antal olika län (X- partiet i Y län osv.). Om ett parti därefter aktualiserar en registrering av beteckningen X för val till och de redan registrerade regionala X-partierna medger detta, får det nya X-partiet använda sin registre- rade partibeteckning också för val till landstings- och kommunfullmäk- tige i hela landet (se 5 kap. 8 § i den nuvarande vallagen; jfr 2 kap. 5 § i förslaget till ny vallag). Det måste anses uteslutet att i ett sådant fall två olika partier uppträder i val till samma med samma registrerade beteckning (X). Något annat skulle inte bara skapa en orim- lig situation för väljarna, utan kan även förhindra en korrekt tillämpning av bestämmelserna om rätten till valsedlar på statens bekostnad (se 6 kap. 9 § i den nuvarande vallagen; jfr 6 kap. 8 § i förslaget till ny val- lag) och reglerna om valadministrationens ansvar för tillgången till val- sedlar på röstmottagningsställen (se 9 kap. 12 § i den nuvarande vallag- en; jfr 8 kap. 2 § i förslaget till ny vallag). Motsvarar del av 5 kap. 11 § i den nuvarande vallagen. Någon motsva- righet till punkten 3 att en registrerad partibeteckning skall tas bort ur registret om partiet inte har anmält ett ombud finns inte eftersom kravet att anmäla ombud har tagits bort (jfr 5 kap. 10 § i den nuvarande val- lagen). Att partier i vissa situationer måste företrädas av ombud har be- dömts innebära en otidsenlig reglering. finns inte beträffande andra mellanhavanden med det allmänna. Vem som är behörig att företräda ett parti får i stället avgöras enligt allmänna associationsrättsliga bestämmelser. Motsvarar 5 kap. 12 § i den nuvarande vallagen.