prop · GS0362 · 2005-03-01 00:00:00 — Om underrättelse sker för sent fortsätter den gamle balansansvariges Prop. 2004/05:62 ansvar att gälla till det första månadsskifte som infaller sedan en månad förflutit från underrättelsen. fortsätter ledningsinneha- varen att sända mätresultaten i uttagspunkten till den gamle balansansva- rige. Det sagda gäller balansansvaret, dvs. ansvaret gentemot den systeman- svariga myndigheten. Däremot påverkas inte förhållandet mellan de balansansvariga och andra parter än den systemansvariga myndigheten. De närmare föreskrifter som regeringen eller tillsynsmyndigheten i detta sammanhang får meddela kommer främst att avse vilka uppgifter som skall ingå i gasleverantörens underrättelse. I vissa situationer kan det dock finnas behov av att bytet av balansan- svarig blir gällande . Det är främst i de fall då den som har haft balansansvaret har råkat i ekonomiska svårigheter. Om man i det läget inte för över balansansvaret till en ny balansansvarig efter anmälan om bytet riskerar den systemansvariga myn- digheten att drabbas av ekonomiska förluster eftersom den balansan-sva- rige kommer att få svårt att infria sina ekonomiska åtaganden, bl.a. gent- emot myndigheten. Därför införs en möjlighet för den systemansvariga myndigheten att, i det enskilda fallet, medge att ett övertagande av balansansvaret i en ut- tagspunkt blir gällande tidigare än en månad från det att anmälan om byte av balansansvarig gjordes. Föreskriften finns i andra stycket. I tredje stycket bemyndigas regeringen och tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter om ledningsinnehavarens skyldigheter i samband med anmälningar enligt första stycket. Föreskrifterna kommer främst att avse viss rapporteringsskyldighet gentemot berörda balansansvariga. 10 § Den som bedriver överföring av naturgas skall enligt de närmare föreskrifter som meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, den systemansvariga myndigheten hålla myndigheten under- rättad om de uppgifter som har lämnats enligt 9 §. Den som bedriver överföring av naturgas skall dessutom hålla den systemansvariga myndigheten underrättad om vem som har åtagit sig balansansvaret för dennes egna inköp. Den underrättelseskyldighet som här föreskrivs för den som bedriver överföring av naturgas gentemot den systemansvariga myndigheten avser uppgifter om balansansvaret på hans ledningsnät. När det sker någon ändring i de förhållanden som omfattas av underrättelseskyldigheten måste överföringsföretaget sända en underrättelse om detta till den systemansvariga myndigheten. Underrättelseskyldigheten omfattar också balansansvaret för överfö- ringsföretagets egna inköp av gas. Dessa inköp gör företaget för att driva det egna nätet. Närmare föreskrifter om skyldigheterna enligt denna paragraf kommer att meddelas av regeringen eller den systemansvariga myndigheten. 11 § Den systemansvariga myndigheten skall svara för avräkningen mellan de balansansvariga enligt de föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, myndigheten meddelar. Den systemansvariga myndigheten svarar för avräkningen mellan de Denna avräkning baserar sig på de mätresultat som av ledningsinnehavarna rapporteras till myndigheten. avräkning kommer att meddelas av regeringen och myndigheten. Särskilda bestämmelser om överföring av naturgas till Detta kapitel saknar motsvarighet i gamla naturgaslagen. format efter mönster av motsvarande bestämmelser i ellagen (1997:857). 1 § Detta kapitel gäller överföring av naturgas till konsumenter. konsument avses en fysisk person till vilken naturgas överförs eller leve- reras huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. I paragrafen avgränsas kapitlets tillämpningsområde till att avse över- föring av naturgas till konsumenter. Begreppet konsument avser en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför Definitionen bygger på motsvarande definition i rådets direktiv /13/EEG av om oskäliga villkor i kon- I sak motsvaras definitionen även av de uttryck som används i annan konsumenträttslig lagstiftning, t.ex. konsumentköplagen (1990:932) och konsumenttjänstlagen (1985:716). relse för konsumentbegreppet finns bl.a. i förarbetena till avtalsvillkors- lagen (prop. 1994/95:17 s. 29 f.). Bestämmelserna i kapitlet är således tillämpliga på naturgas för hus- hållsändamål som överförs till en privatperson och dennes familj för att användas för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. gasen också används för näringsverksamhet är den huvudsakliga an- 2 § Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i detta kapitel är till nackdel för konsumenten är utan verkan mot denne. I paragrafen slås fast att kapitlets bestämmelser är tvingande till konsu- Den jämförelse som nämns i paragrafen skall göras mellan det enskilda avtalsvillkoret och den enskilda lagbestämmelsen som reglerar en viss fråga. Det är således inte fråga om att göra en hel- hetsbedömning av ett avtal som i vissa avseenden ger konsumenten en sämre och i andra avseenden en förmånligare ställning än vad som följer Bestämmelsen innebär att de olika förmåner och befogenheter som lagen tillerkänner konsumenten inte kan inskränkas genom avtal. Konsumenten får däremot alltid åberopa ett avtalsvillkor som är förmån- ligare än vad som följer av lagens regler. varigenom konsumenten på förhand godtar inskränkningar i sina rättig- Prop. 2004/05:62 heter eller utvidgningar av sina skyldigheter enligt lagen. rar stadgandet inte att konsumenten i ett konkret fall avstår från en befo- genhet eller en förmån sedan den väl har blivit aktuell. Frågan huruvida ett sådant avstående eller åtagande från konsumentens sida är bindande för denne får bedömas enligt allmänna avtalsrättsliga regler, bl.a. gene- ralklausulen i 36 § avtalslagen. Avbrytande av överföring av naturgas på grund av konsumentens avtalsbrott 3 § Överföring av naturgas får avbrytas, om konsumenten försummar sina skyldigheter och försummelsen utgör ett väsentligt avtalsbrott. Innan överföringen avbryts skall konsumenten uppmanas att inom viss skälig tid vidta rättelse och, i annat fall än som avses i 4 §, underrättas om att överföringen annars kan avbrytas. Sker rättelse får överföringen inte avbrytas. Om omständigheterna ger anledning att befara att ett avbrott skulle medföra en ej obetydlig personskada eller en omfattande sakskada, får överföringen inte avbrytas. Det gäller dock inte om konsumenten handlar otillbörligt. I paragrafen behandlas de grundläggande förutsättningar som gäller för avbrytande av överföring av naturgas på grund av att konsumenten gjort sig skyldig till ett avtalsbrott. Paragrafen riktar sig mot både innehavare av naturgasledning och leve- rantörer av naturgas. Det är dock endast ledningsinnehavaren, vilken sva- rar för överföringsverksamheten och de anläggningar med vilkas hjälp överföringen sker, som de facto kan avbryta överföringen. Om leverantö- ren anser att det finns grund för att avbryta överföringen på grund av konsumentens försummelse, får leverantören vända sig till ledningsinne- havaren och begära att denne avbryter överföringen. Förhållandet mellan ledningsinnehavaren och leverantören av naturgas får regleras genom avtal. Som framgår av 8 § andra stycket ligger ansvaret för att avbrytan- det av överföringen sker i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel på den som tar initiativ till åtgärden. Av första stycket framgår att en grundläggande förutsättning för att överföringen skall få avbrytas är att konsumenten har gjort sig skyldig till en försummelse som är att betrakta som ett väsentligt avtalsbrott, an- tingen mot ledningsinnehavaren eller leverantören. Konsumenten kan bryta mot avtalet på olika sätt, t.ex. genom att inte följa säkerhetsföre- skrifter. Den vanligaste försummelsen torde dock vara bristande betal- ning av överföringsavgift respektive avgift för levererad gas. Försummelsen skall vara sådan att avtalsbrottet är att betrakta som ett väsentligt avtalsbrott. Väsentlighetsbedömningen bör ske utifrån avtals- brottets betydelse för ledningsinnehavaren respektive leverantören i en- lighet med allmänna kontraktsrättsliga principer. När det gäller bristande betalning bör sådana omständigheter som skuldens storlek och antalet obetalda avgifter vara av avgörande betydelse. Är det fråga om något enstaka dröjsmål avseende mindre belopp bör väsentlighetskravet nor- malt inte anses uppfyllt. Om en konsument har flera olika abonnemang med samma leverantör . 2004/05:62 eller ledningsinnehavare får överföringen endast avbrytas beträffande det avtal som konsumenten har brutit mot. I andra stycket finns ett generellt krav som innebär att konsumenten skall uppmanas att inom viss skälig tid vidta rättelse innan överföringen avbryts. Tidsfristen skall anges uttryckligen i uppmaningen och vara skälig. Skälig tid beträffande betalningsdröjsmål torde normalt inte un- derstiga . Vid andra typer av försummelser får frågan vad som skall anses vara skälig tid avgöras från fall till fall. Om försummelsen inte gäller betalning skall konsumenten enligt denna bestämmelse erinras om att överföringen kan komma att avbrytas om rättelse inte sker. Beträf- fande betalningsförsummelse finns regler om underrättelse och medde- lande till socialnämnden i 4 §. Av uppmaningen bör framgå att sociala myndigheter kan komma att kopplas in i ett senare skede. Enligt tredje stycket får överföringen av gas inte avbrytas om omstän- digheterna ger anledning att befara att ett avbrott skulle medföra risk för personskada eller omfattande sakskada. Förevarande bestämmelse rör akuta situationer och innebär inte någon undersökningsplikt för led- ningsinnehavaren eller leverantören. Den är tillämplig då omständig- heterna i det enskilda fallet är sådana att det kan befaras att ett avbrott skulle medföra risk för personskada eller omfattande sakskada. Som exempel på fall då bestämmelsen kan vara tillämplig kan nämnas att det för avstängning råder sträng kyla, att det är fråga om ett gasuppvärmt bostadshus som är ensligt beläget och att abonnenten är mycket gammal. Ett annat exempel är att ledningsinnehavaren får upp- gift om att konsumenten eller någon annan i dennes hushåll lider av all- varlig sjukdom och det är sannolikt att tillståndet hastigt skulle försämras genom en avstängning. Med omfattande sakskador avses värdemässigt stora skador, företrädesvis på en byggnad. Kan det befaras att vattenled- ningssystemet i en byggnad fryser sönder bör således inte överföringen avbrytas. Bestämmelsen i tredje stycket begränsas av att den inte hindrar att överföringen avbryts om konsumenten handlar otillbörligt. Som exempel kan nämnas att en konsument som riskerar att drabbas av skada under- låter att betala för överföringen, trots att han har betalningsförmåga. Avbryts överföringen utan att förutsättningarna i denna paragraf och, vid betalningsförsummelse, 4 § är uppfyllda, har konsumenten rätt till ersättning enligt 8 § av den som tagit initiativ till att avbryta överfö- ringen. 4 § Om avtalsbrottet består i att konsumenten försummat att betala för överföring eller leverans av naturgas gäller, utöver vad som anges i 3 §, att konsumenten sedan tiden för rättelse gått ut skall uppmanas att betala från det att konsumenten har delgetts uppmaningen och en underrättelse om att överföringen annars kan avbrytas. Ett meddelande om den uteblivna betalningen skall lämnas till socialnämnden i den kommun där konsumenten får naturgas överförd. Sker betalning eller är fordringen tvistig får överföringen inte avbrytas. Överföringen får inte heller avbrytas om socialnämnden inom den tid som anges i första stycket skriftligen har meddelat den som lämnat underrättelsen att nämnden tar på sig betalningsansvaret för skulden. Paragrafen behandlar de särskilda förutsättningar som, utöver vad som anges i 3 §, skall vara uppfyllda för att överföringen skall få avbrytas då försummelsen avser bristande betalning. Har tiden för rättelse enligt 3 § gått ut skall konsumenten enligt första stycket uppmanas att betala från det att konsumenten har delgetts uppmaningen och en underrättelse om att överföringen annars Konsumenten skall delges enligt reglerna i delgivnings- som uppmaningen och underrättelsen avsänds skall socialnämnden i den kommun där överföringen sker få meddelande om Om kommunen saknar socialnämnd får meddelandet läm- nas till den nämnd som fullgör uppgifter inom . uppgifter som lämnas till nämnden omfattas där av sekretess enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen. Av andra stycket framgår att överföringen inte får avbrytas om betal- ning sker eller om socialnämnden inom den tid som anges i första stycket har meddelat den som lämnat underrättelsen att nämnden tar på sig betal- Det bör räcka att åtagandet avser själva skulden och inte Överföringen får inte heller avbrytas i anledning av en fordran som Enbart den omständigheten att konsumenten underlåter att be- tala en skuld medför inte att fordran är att betrakta som tvistig. bör krävas att konsumenten muntligen eller skriftligen framställer en in- vändning i sak som kan sägas ha rättslig relevans. delvis tvistig kan den del av fordringen som inte är tvistig, om övriga förutsättningar är uppfyllda, föranleda att överföringen avbryts. 5 § Innehavaren av en naturgasledning och leverantören av naturgas har rätt till skälig ersättning av konsumenten för kostnader som föranleds av åtgärder som nämns i 3 och 4 §§ . Paragrafen reglerar konsumentens skyldighet att utge ersättning för led- ningsinnehavarens och leverantörens kostnader som föranleds av de åt- gärder som anges i 3 och 4 §§. Vad som avses är kostnader för uppma- ningar och underrättelser till konsumenten och meddelanden till social- nämnden, delgivningsförfarandet samt själva avstängningsåtgärden. ningsinnehavare och leverantör har inte rätt till ersättning i större ut- sträckning än vad som med hänsyn till omständigheterna kan anses skäligt. I de fall där initiativet till att överföringen avbryts kommer från leve- rantören bör ledningsinnehavaren kunna kräva antingen leverantören eller konsumenten på ersättning för avstängningsåtgärden. ningsinnehavaren kräver leverantören får denne i sin tur påföra konsu- menten denna kostnad. 6 § Underrättelser och meddelanden som avses i 4 § första stycket skall lämnas enligt formulär som fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen anger att ett formulär skall användas vid underrättelser och meddelanden enligt 4 § första stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bemyndigar skall fastställa utformningen och innehållet i Avbrytande av överföring av naturgas av säkerhetsskäl m.m. 7 § Innehavaren av en naturgasledning får avbryta överföringen av naturgas för att vidta åtgärder som är motiverade av säkerhetsskäl eller för att upprätthålla en god drift- och leveranssäkerhet. Avbrottet får inte i något fall pågå längre än åtgärden kräver. Om innehavaren av naturgasledningen kan förutse annat än kortvariga avbrott i överföringen, skall konsumenten underrättas före avbrottet. Konsumenten skall underrättas personligen eller, om det är lämpligt, genom anslag. Paragrafen behandlar i vilka fall innehavare av naturgasledningar får avbryta överföringen av gas och i vilken omfattning han är skyldig att underrätta konsumenten om avbrott i överföringen. Av första stycket framgår att ledningsinnehavaren har rätt att avbryta överföringen av gas för att vidta åtgärder som är påkallade av säkerhets- skäl eller för att upprätthålla en god drift- och leveranssäkerhet. Men avbrottet får inte pågå längre än åtgärden kräver. Blir avbrottet för långt gäller, om skada uppkommer, ett kontrollansvar enligt 10 §. Enligt andra stycket har ledningsinnehavaren en skyldighet att under- rätta konsumenten om förutsebara driftstörningar, t.ex. i anledning av reparationsarbete eller liknande, som inte är kortvariga. Aviseringen skall ske före avbrottet. Med uttrycket annat än kortvarigt avbrott avses att utesluta helt korta avbrott från underrättelseskyldigheten. Tidslängden kan variera i det enskilda fallet. Är det fråga om ett enda avbrott torde konsumenten utan större olägenhet normalt kunna klara av mer än någon timme utan att han underrättas i förväg. Avbrott som är längre än bör dock aldrig kunna bedömas som kortvariga. Underrättelsen skall ske genom ett skriftligt eller muntligt meddelande direkt till konsumenten. Om det är lämpligt t.ex. i ett flerfamiljshus kan underrättelse ske genom anslag i trapphus, på dörrar eller liknande. Det är inte tillräckligt att ledningsinnehavaren enbart sätter upp anslag på allmän plats eller annonserar om avbrottet i media. Skadestånd vid avbruten överföring av naturgas 8 § Om överföringen av naturgas avbryts på grund av konsumentens försummelse utan att förutsättningarna i 3 och 4 §§ är uppfyllda, har kon- sumenten rätt till ersättning för skada av innehavaren av naturgasled- ningen. Om överföringen har avbrutits på begäran av leverantören av naturgas skall denne, i stället för ledningsinnehavaren, ersätta konsumenten för den uppkomna skadan. Paragrafen behandlar konsumentens rätt till ersättning då en innehavare av naturgasledning avbryter överföringen på grund av konsumentens avtalsbrott utan att förutsättningarna enligt 3 och 4 §§ är uppfyllda. Enligt första stycket har konsumenten rätt till ersättning om över- föringen avbryts på grund av konsumentens försummelse, trots att förut- sättningarna för detta inte föreligger enligt 3 och 4 §§. Som exempel kan anges att avtalsbrottet inte är att betrakta som väsentligt, att lednings- innehavaren underlåter att delge konsumenten en underrättelse enligt 4 § eller att överföringen avbryts trots att omständigheterna är sådana som anges i 3 § tredje stycket. Av andra stycket framgår att leverantören ensam skall ersätta skadan, om överföringen avbrutits på hans begäran. Detta innebär att lednings- innehavaren inte behöver kontrollera att leverantörens begäran om avbruten överföring har stöd i lagen. Om leverantören begärt att över- föringen skall avbrytas får konsumenten således vända sig mot denne med sitt ersättningskrav. 9 § Om innehavaren av en naturgasledning inte har underrättat konsu- menten enligt 7 § andra stycket, har konsumenten rätt till ersättning för skada av ledningsinnehavaren. Paragrafen behandlar ledningsinnehavarens skadeståndsskyldighet om han brister i sin underrättelseskyldighet enligt 7 § andra stycket. ragrafen framgår att ledningsinnehavaren är skadeståndsskyldig mot kon- sumenten om han underlåter att underrätta konsumenten om förutsebara avbrott enligt 7 § andra stycket. Endast den skada som föranleds av den uteblivna underrättelsen är ersättningsgill. 10 § Om överföringen av naturgas avbryts utan att det beror på konsu- mentens försummelse och utan att det finns rätt att avbryta överföringen enligt 7 § första stycket, har konsumenten rätt till ersättning för skada av innehavaren av naturgasledningen om inte denne visar att avbrottet beror på ett hinder utanför innehavarens kontroll som innehavaren inte skäligen kunde förväntas ha räknat med och vars följder innehavaren inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Beror avbrottet på någon som ledningsinnehavaren har anlitat för att utföra underhåll, reparation eller liknande arbete, är ledningsinnehavaren fri från skadeståndsskyldighet endast om också den som ledningsinne- havaren har anlitat skulle vara fri enligt första stycket. I paragrafen behandlas konsumentens rätt till skadestånd vid driftstör- Rätten till skadestånd om överföringen av gas avbryts på grund av konsumentens försummelse utan att förutsättningarna i 3 och 4 §§ är uppfyllda regleras i 8 §. Konsumentens rätt till skadestånd om han inte underrättats enligt 7 § andra stycket bestäms enligt 9 §. Om förutsättningarna för att avbryta överföringen av gas i 7 § första stycket inte är uppfyllda, ansvarar ledningsinnehavaren enligt bestäm- melserna i den aktuella paragrafen. Bland dessa fall inryms även då ett avbrott pågår längre än den aktuella åtgärden kräver. tåndets omfattning finns i 11 §. Bestämmelsen riktar sig enbart mot ledningsinnehavaren. på att leverantören i praktiken inte kan orsaka avbrott i överföringen. Ledningsinnehavaren har enligt första stycket ett s.k. kontrollansvar. Denna typ av skadeståndsansvar finns i bl.a. köplagen (1990:931), konsumentköplagen (1990:932) och konsumenttjänstlagen (1985:716). För överväganden avseende de bestämmelserna, se prop. 1988/89:76 s. 108 f. och prop. 1989/90:89 s. 84 f). Vad som nedan anförs är i huvudsak hämtat från dessa överväganden men anpassat till förhåll- andena på naturgasmarknaden. Huvudregeln är att konsumenten har rätt till ersättning för den skada han lider genom ett avbrott. För att ledningsinnehavaren skall undgå ska- deståndsskyldighet krävs att fyra förutsättningar är uppfyllda. För det första skall det föreligga ett hinder mot överföring av gas. För det andra skall hindret ligga utanför ledningsinnehavarens kontroll. För det tredje skall hindret vara sådant att ledningsinnehavaren inte skäligen kunde förväntas ha räknat med det. För det fjärde skall ledningsinnehavaren inte skäligen ha kunnat undvika eller övervinna hindret. För att ledningsinnehavaren skall undgå skadeståndsskyldighet måste samtliga fyra förutsättningar vara uppfyllda. Ledningsinnehavaren får anses ha bevisbördan för att så är fallet (jfr prop. 1989/90:89 s.84). Den första förutsättningen innebär alltså att avbrottet skall bero på om- ständigheter som utgör hinder för överföringen. Det är inte tillräckligt att överföringen försvåras eller blir mer kostsam än vad man kunnat räkna med. Det är dock inte en nödvändig förutsättning att överföringen är absolut omöjlig. Det kan föreligga sådana extraordinärt betungande om- ständigheter att de enligt en objektiv bedömning rent faktiskt måste anses utgöra ett hinder. Övriga förutsättningar för befrielse från skadestånds- skyldighet innebär å andra sidan att endast vissa typer av hinder kan åbe- ropas med framgång för att ledningsinnehavaren skall kunna undgå ersättningsskyldighet. Den andra förutsättningen för befrielse från skadeståndsskyldigheten är att avbrottet beror på ett hinder som ligger utanför ledningsinnehavarens kontroll. Den bedömning som man skall göra för att avgöra om ett pre- stationshinder ligger utanför ledningsinnehavarens kontroll skiljer sig från en culpabedömning bl.a. genom att skadeståndsskyldighet alltid in- träder när orsaken till hindret kan hänföras till företagets kontrollsfär. Det är tillräckligt att hindret beror på omständigheter som i princip är kon- trollerbara för ledningsinnehavaren. Däremot är det utan betydelse huru- vida företagets handlande i något avseende är att betrakta som klander- värt. Det innebär att man i första hand måste bedöma hindret som sådant. Man måste fråga sig om en ledningsinnehavare i allmänhet typiskt sett kan påverka uppkomsten av ett liknande hinder. Man kan emellertid vid själva kvalificeringen av typhändelsen inte undgå att ta hänsyn även till hur ledningsinnehavaren uppträtt i det enskilda fallet (jfr och , Speciell avtalsrätt I Köprätt, 2 uppl., s. 144 f.). I förarbetena till konsumentköplagen exemplifieras detta på följande sätt. Om en konflikt i anslutning till allmänna kollektivavtalsförhand- lingar leder till strejk och detta medför ett prestationshinder, är det fråga om arbetstagarnas självständiga handlande. Detta kan i allmänhet inte anses ligga inom ramen för ledningsinnehavarens kontroll. Bedömningen kan däremot bli en annan i fall det är fråga om en strejk som utlösts t.ex. på grund av att ledningsinnehavaren klart brutit mot bestämmelserna i gällande lag eller kollektivavtal. I detta senare fall får det anses röra sig om ett förhållande som säljaren i princip har kontroll över. Även rena olyckshändelser, t.ex. en brand, kan omfattas av ansvaret. Det gäller om inte orsakerna ligger utanför det som säljaren kan kontrollera.