prop · GT0337 · 2005-10-25 00:00:00 — Begreppet förvaltare avser i svensk rätt en konkursförvaltare eller en likvidator. Definitionerna är hämtade från artikel 2 försäkringsdirektivet och artikel 2 bankdirektivet. 3 § Svensk domstol eller annan myndighet får ta upp en ansökan om ett likvidationsförfarande, endast om företaget eller institutet är hemmahörande i eller är hemmahörande utanför EES och har beviljats tillstånd att bedriva verksamhet genom filial här. Paragrafen behandlar svensk domsrätt. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. I paragrafen slås först fast att det finns svensk domsrätt för konkurs och tvångslikvidation för ett försäkringsföretag eller ett kreditinstitut endast om det är hemmahörande i , dvs. har fått sitt tillstånd att bedriva verksamhet här. Omvänt saknas svensk domsrätt när det gäller företag och institut som har fått sitt tillstånd av en myndighet i en annan Ett försäkringsföretag eller ett kreditinstitut som har fått tillstånd i en annan EES-stat kan bedriva verksamhet här genom filial efter anmälan, men det är då inte hemmahörande här. Det innebär att svensk domstol eller myndighet inte kan besluta om konkurs eller tvångslikvidation beträffande ett sådant företag. Det är i stället domstolen eller myndig- heten i filialens hemland som har den behörigheten. I paragrafen öppnas också för svensk domsrätt när ett försäkrings- företag eller ett kreditinstitut hemmahörande utanför EES har etablerat en filial i . Genom bestämmelsens första led genomförs artiklarna 4.1, 4.2 och 8.1 försäkringsdirektivet samt artiklarna 3.1, delar av 3.2 och 9.1 bankdirek- tivet. Genom andra ledet genomförs artiklarna 1.2 och 30.1 försäk- ringsdirektivet Verkan av rekonstruktionsåtgärd och likvidationsförfarande i andra 4 § En rekonstruktionsåtgärd och ett likvidationsförfarande i en annan stat inom EES har verkan i i enlighet med vad som gäller i den staten. Rekonstruk- törens eller förvaltarens behörighet gäller också här. Rekonstruktörens eller förvaltarens behörighet skall anses styrkt genom förordnandet i original eller bestyrkt kopia eller genom annat särskilt intyg. På begäran skall en svensk översättning tillhandahållas. Paragrafen behandlar verkan av rekonstruktionsåtgärder och likvida- tionsförfaranden som har inletts i andra EES-stater. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.3. I första stycket första meningen föreskrivs att en rekonstruktionsåtgärd och ett likvidationsförfarande i en annan EES-stat har verkan i . Det innebär att åtgärden respektive förfarandet skall erkännas här och utan krav på särskilt beslut. Det är lagen i hemlandet som avgör bl.a. vilka tillgångar som omfattas. Detsamma gäller t.ex. vilken verkan som tillkommer icke lagakraftvunna beslut. Så snart beslutet får verkan i hemlandet, får det samma verkan i . I andra meningen föreskrivs att en rekonstruktör eller en förvaltare i en annan stat inom EES har behörighet att agera i . Det kan bli aktuellt t.ex. om företaget eller institutet har en filial eller egendom i som skall avyttras. I andra stycket första meningen anges hur en rekonstruktör eller en förvaltare styrker sin behörighet. Bestämmelsen utesluter inte att behörigheten kan visas på andra sätt. Innebörden är att de sätt som anges i bestämmelsen under alla förhållanden måste godtas. Enligt andra meningen är en rekonstruktör eller en förvaltare från en annan EES-stat skyldig att på begäran tillhandahålla sitt behörighetsbevis i en översätt- ning till svenska. Genom bestämmelserna i första stycket genomförs artiklarna 4.3, 4.4 och 8.2 försäkringsdirektivet samt delar av artiklarna 3.2 och 9.1 bankdirektivet. Genom bestämmelserna i andra stycket genomförs artiklarna 27 och 28 försäkringsdirektivet samt artiklarna 28 och 29 bankdirektivet. 5 § I ett svenskt likvidationsförfarande och i fråga om dess verkan tillämpas svensk lag, om inte annat följer av 615 §§. I paragrafen fastslås utgångspunkten att svensk lag tillämpas i ett svenskt förfarande och i fråga om förfarandets verkan. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.4. Huvudregeln är att svensk lag gäller vid tvångslikvidation och konkurs som beslutas och handläggs här, alltså där svensk domsrätt föreligger (jfr 3 §). Exempel på frågor som bestäms av svensk lag är vilka tillgångar som omfattas, vilken behörighet som tillkommer gäldenären respektive förvaltaren, vilken verkan förfarandet har på gäldenärens avtal, hur fordringar görs gällande, i vilken ordning betalning skall ske och vem som skall stå för kostnader för förfarandet (jfr artikel 9.2 försäkrings- direktivet och artikel 10.2 bankdirektivet). Huvudregeln gäller om inte Prop. 2005/06:37 annat föreskrivs i de följande paragraferna. Andra bestämmelser i svensk rätt, som skulle kunna bestämma lagvalet annorlunda, är inte tillämpliga. Genom bestämmelsen genomförs artiklarna 4.2 och 9 försäkrings- direktivet samt artiklarna 3.2 och 10 bankdirektivet. motsvaras av artikel 4 insolvensförordningen. 6 § Har någon före förfarandet en rätt till egendom i en annan stat inom EES som gäller mot företagets eller institutets borgenärer, påverkar förfarandet inte den Paragrafen gäller sakrättsligt skydd. Ett sakrättsligt skydd till egendom som finns i en annan EES-stat påverkas inte av att ett likvidationsförfarande inleds i . bestämmelsen skall tillämpas fordras att det sakrättsliga skyddet fanns redan vid beslutet om likvidationsförfarande. Det kan vara panträtt, säkerhetsöverlåtelse, återtagandeförbehåll eller annan sakrätt. melsen omfattar alla slag av egendom, både fast och lös. innehåller alltså ingen egentlig lagvalsregel utan föreskriver bara att sakrättsligt skydd som fanns före förfarandet inte påverkas. sakrätt till egendom som finns i regleras av 5 §. Genom bestämmelsen genomförs artiklarna 20 och 21 försäkrings- direktivet samt artiklarna 21 och 22 bankdirektivet. motsvaras av artikel 5 insolvensförordningen. 7 § I fråga om verkan av förfarandet på ett anställningsavtal tillämpas lagen i den stat inom EES som gäller för avtalet. Paragrafen föreskriver ett undantag från principen om hemlandets lag när det gäller anställningsavtal. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.4. Ett anställningsavtal skall regleras av lagen i den EES-stat som allmänt är tillämplig på avtalet. Med anställningsavtal avses det avtal som gäller mellan en arbetstagare och en arbetsgivare. Tillämplig lag för anställ- ningsavtal regleras av artikel 6 i Romkonventionen, vilken ofta leder till att svensk lag skall gälla när arbetet utförs här. regleringar, t.ex. om arbetsmiljö, faller utanför förevarande bestäm- Vidare berörs inte t.ex. hur en lönefordran görs gällande i en konkurs, under vilka förutsättningar en sådan kan göras gällande och när utdelning kan erhållas. Detsamma gäller lönegaranti. i 5 § skall i stället svensk rätt gälla för sådana frågor. Genom bestämmelsen genomförs artiklarna 19 a) och 4.2 försäk- ringsdirektivet samt artiklarna 20 a) och 3.2 bankdirektivet. sen motsvaras av artikel 10 insolvensförordningen. 8 § I fråga om verkan av förfarandet på ett avtal om nyttjanderätt till eller förvärv av fast egendom tillämpas lagen i den stat inom EES där egendomen är belägen. Den lagen avgör också frågan om egendomen är fast eller lös. I paragrafen behandlas lagvalet i fråga om rätt till fast egendom. Frågor rörande avtal om nyttjanderätt till eller förvärv av fast egendom regleras av lagen i den EES-stat där den fasta egendomen är belägen (lex rei sitae-principen). Bestämmelsen är alltså begränsad till avtal om hyra eller annan nyttjanderätt och avtal om köp. Andra avtal om fast egendom, t.ex. avtal om att utföra arbete på fast egendom, omfattas inte. I paragrafen klargörs också att det är lagen i den EES-stat där egendomen finns som avgör om den är att anse som fast eller lös. Genom bestämmelsen genomförs artiklarna 19 b) och 4.2 försäkrings- direktivet samt artiklarna 20 b) och 3.2 bankdirektivet. Bestämmelsen motsvaras av artikel 8 insolvensförordningen. 9 § I fråga om verkan av förfarandet på sådan rätt till fast egendom, skepp eller luftfartyg som följer av en anteckning i ett offentligt register tillämpas lagen i den stat inom EES där registret förs. I paragrafen behandlas lagvalet i fråga om rätt till viss registrerad egendom. Bestämmelsen är inte begränsad till att gälla viss rätt. Det kan vara fråga om t.ex. äganderätt, panträtt eller nyttjanderätt. När en rätt är inskriven i ett offentligt register, bestämmer registerlandets lag vilken verkan ett svenskt likvidationsförfarande har på denna rätt. Genom bestämmelsen genomförs artikel 19 c försäkringsdirektivet samt artikel 20 c bankdirektivet. Bestämmelsen motsvaras av artikel 11 insolvensförordningen. 10 § I fråga om giltigheten av vissa förfoganden efter beslutet om förfarandet tillämpas lagen i den stat inom EES där fast egendom är belägen eller där ett register eller ett konto förs eller ett förvaringssystem finns. Detta gäller om ett företag eller ett förfogar över 2.skepp eller luftfartyg till vilket rätten följer av en anteckning i ett offentligt register, eller 3.värdepapper för vars giltighet, eller för att ett förfogande över dem skall vara giltigt, det förutsätts att en anteckning görs i ett register eller på ett konto enligt lagen i en stat inom EES, eller i ett centralt förvaringssystem som regleras av lagen ien stat inom EES. Paragrafen behandlar vilken lag som skall bestämma giltigheten av förfoganden över fast egendom och viss registrerad egendom efter beslutet om likvidationsförfarande. Genom bestämmelsen kan t.ex. en förvärvare vara säker på att registerlandets lag tillämpas beträffande giltigheten av förvärvet, även om ett likvidationsförfarande inleds i en annan EES-stat. Med förfogande avses inte bara överlåtelser utan även upplåtelser. Förutsättningar för bestämmelsens tillämplighet är att ersättning har utgått för förfogandet samt, för annan egendom än fast, att den är registrerad. Genom bestämmelsen genomförs artikel 25 försäkringsdirektivet och artikel 31 bankdirektivet. Bestämmelsen motsvaras av artikel 14 insolvensförordningen. 11 § I fråga om verkan av förfarandet på en pågående rättegång som gäller egendom eller rättigheter som företaget eller institutet inte längre råder över tillämpas lagen i den stat inom EES där rättegången pågår. I paragrafen behandlas lagvalet beträffande pågående rättegångar. rättegång som pågår. Ett beslut om ett över sin egendom. Hur detta påverkar en pågående rättegång, t.ex. gälde- närens möjlighet att vidta processhandlingar, bestäms alltså av rätte- gångslandets lag. Genom bestämmelsen genomförs artikel 26 försäkringsdirektivet och artikel 32 bankdirektivet. Bestämmelsen motsvaras av artikel 15 insolvensförordningen. 12 § I fråga om verkan av förfarandet på sådan rätt som följer av ett avtal på en börs eller en annan reglerad marknad för finansiella instrument eller på ett avtal om avräkning eller återköp tillämpas den lag som gäller för avtalet. I paragrafen behandlas lagvalet beträffande rättigheter och skyldigheter som följer av avtal på börser och andra reglerade marknader samt för vissa slag av finansiella avtal. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.4. Bestämmelsens första del gäller avtal på börs eller annan reglerad marknad, dvs. avtal som köpare och säljare av finansiella instrument träffar på börsen, ofta benämnt avslut. För att det skall vara en reglerad marknad skall den fungera regelbundet och styras av regler som har utfärdats av eller godkänts av de behöriga myndigheterna. Reglerna skall bestämma marknadens arbetssätt, villkoren för tillträde till marknaden och villkoren för upptagande till notering. Marknaden skall vidare uppfylla vissa krav på rapportering och information (jfr prop. 1994/95:50 s. 115). Frågor om rätt till betalning eller en rätt till finansiella instrument bestäms alltså av den lag som allmänt är tillämplig på avtalet. Den lag som gäller för avtalet fastställs i regel i allmänna avtalsvillkor för avtal som träffas på börsen eller marknaden. Den andra delen av bestämmelsen gäller lagvalet beträffande vissa slag av finansiella avtal, avräkningsavtal (nettningsavtal) och återköpsavtal (s.k. repor). Sådana avtal kan ingås på en reglerad marknad och bestämmelsens första del blir därmed tillämp- lig. Men om avtalen ingås utanför marknaden, gäller alltså i alla fall att det som gäller enligt avtalet också skall gälla i ett likvidationsförfarande. Det kan noteras att detta kan vara lagen i en stat utanför EES. Genom bestämmelserna genomförs artikel 23 försäkringsdirektivet och artiklarna 25, 26 och 27 bankdirektivet. Bestämmelsen motsvaras av artikel 9 i insolvensförordningen. 13 § I fråga om verkan av förfarandet när det gäller sådana finansiella instrument som avses i 5 kap. 3 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument tillämpas den lag som följer av nämnda paragraf. I fråga om verkan av förfarandet på företagets eller institutets rättigheter och skyldigheter som deltagare i ett anmält avvecklingssystem tillämpas den lag som följer av 12 § lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden. Paragrafen behandlar lagvalet i vissa finansiella frågor. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.4. Första stycket behandlar lagvalet beträffande rätt till vissa finansiella instrument. Bestämmelsen är utformad som en hänvisning till mot- svarande lagvalsbestämmelse i lagen om handel med finansiella instru- Med finansiella instrument avses samma sak som i 1 kap. 1 § i den Här är det, i enlighet med 5 kap. 3 § i den lagen, alltså fråga om dematerialiserade eller immobiliserade finansiella instrument. Bestäm- melsen gäller frågor om t.ex. äganderätt eller panträtt till instrumenten. Innebörden är att likvidationsförfarandet inte skall påverka rätten till finansiella instrument. I andra stycket finns en hänvisning till en lagvalsbestämmelse i lagen om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden. Av den bestämmelsen följer att i fråga om verkan av ett likvidationsförfarande avseende en deltagare i ett anmält avvecklingssystem på den deltagarens rättigheter och skyldigheter i systemet tillämpas den lag som gäller enligt systemets regler. Även här gäller alltså att likvidationsförfarandet inte påverkar lagvalet. Genom paragrafen genomförs artikel 24 bankdirektivet och det som följer av ingressmening 26 bankdirektivet. 14 § Förutom den rätt en borgenär kan ha till kvittning av en fordran enligt någon annan svensk lag har borgenären rätt till kvittning, om kvittning får ske enligt lagen i den stat inom EES som är tillämplig på fordran mot borgenären. Paragrafen skyddar en borgenärs rätt att kvitta fordringar. En borgenärs rätt att kvitta regleras enligt 5 § av svensk lag. I före- varande paragraf finns dock en kompletterande bestämmelse. Den inne- bär att en borgenär ges ytterligare en möjlighet till kvittning, förutom den rätt som kan följa av annan svensk lag. Denna ytterligare kvittnings- möjlighet gäller om kvittningsrätt är föreskriven i lagen i den EES-stat som är tillämplig på huvudfordran, dvs. företagets eller institutets fordran mot likvidationsborgenären. Genom bestämmelsen genomförs artikel 22 försäkringsdirektivet och artikel 23 bankdirektivet. Bestämmelsen motsvaras av artikel 6 insol- vensförordningen. 15 § Om lagen i någon annan stat inom EES är tillämplig på en rättshandling och den lagen inte medger att rättshandlingen angrips, får återvinning av rätts- handlingen inte ske. Paragrafen skyddar en borgenär mot återvinning i vissa fall. Frågor om återvinning regleras enligt 5 § av svensk lag. Förevarande bestämmelse föreskriver en viss modifikation av detta. När någon annan lag i en EES-stat är tillämplig på en viss rättshandling, får återvinning inte ske om den lagen inte tillåter att rättshandlingen i fråga angrips på något sätt. Det behöver inte vara fråga om just återvinning. Det kan vara så att rättshandlingen går att angripa eftersom den skadat borgenärs- kollektivet eller för att den är ogiltig av annat skäl enligt lagen i den andra EES-staten. Genom bestämmelsen genomförs artikel 24 försäkringsdirektivet och artikel 30 bankdirektivet. Bestämmelsen motsvaras av artikel 13 insolvensförordningen. 16 § Det som enligt svensk lag eller annan författning gäller i fråga om anteckning av beslut om konkurs i offentliga register gäller också när en rekonstruktionsåtgärd eller ett likvidationsförfarande har beslutats i en annan stat inom EES. 2005/06:37 skall anmälas till som skall underrätta den som för respektive Regeringen får meddela närmare föreskrifter om vad som skall framgå av anmälan om registrering. Om det av lagen i en annan stat inom EES följer att ett svenskt likvida- tionsförfarande skall registreras där, skall förvaltaren se till att detta sker. Paragrafen behandlar registrering av beslut om en rekonstruktionsåtgärd eller ett likvidationsförfarande. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.5. Första och andra stycket gäller registrering i av utländska beslut. Bestämmelserna motsvarar 3 § andra och tredje styckena lagen med kompletterande bestämmelser till insolvensförordningen, dock att anmälan skall göras till och inte . Det hänvisas till kommentaren till den paragrafen. Tredje stycket gäller när det finns en registreringsskyldighet i en annan EES-stat. Om det finns en sådan skyldighet, åläggs genom bestämmelsen konkursförvaltaren eller likvidatorn att se till att registrering sker. Motsvarande bestämmelse finns i 4 § lagen med kompletterande bestäm- melser till insolvensförordningen. Genom bestämmelserna genomförs artikel 28 försäkringsdirektivet och artikel 29 bankdirektivet. 17 § När ett beslut om likvidationsförfarande har meddelats av svensk domstol eller annan myndighet, skall förvaltaren utan dröjsmål skriftligen underrätta kända borgenärer med hemvist i en annan stat inom EES. I underrättelsen skall det anges vilken domstol eller annan myndighet som handlägger förfarandet, vem som är förvaltare, hur fordringar kan göras gällande och andra uppgifter av betydelse för borgenärerna. Förvaltaren skall fortlöpande hålla borgenärerna underrättade om hur förfarandet fortskrider. Paragrafen behandlar skyldigheten att underrätta utländska borgenärer om ett pågående likvidationsförfarande i . Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.5. I första stycket första meningen föreskrivs att kända borgenärer med hemvist i en annan EES-stat skall underrättas skriftligen. I det ligger också att underrättelse skall ske individuellt. Någon skyldighet att på detta sätt underrätta borgenärer med hemvist i följer inte av bestämmelsen. Borgenärer i i en konkurs eller tvångslikvidation underrättas normalt genom en kungörelse. I andra meningen anges vilka uppgifter underrättelsen skall innehålla. Andra uppgifter som kan vara av betydelse för borgenärer är exempelvis vad som gäller beträffande förmånsrätt. I andra stycket föreskrivs att förvaltaren skall hålla borgenärerna fortlöpande informerade om hur likvidationsförfarandet fortskrider. Detta skall göras utan särskild begäran. Formerna för hur borgenärerna hålls informerade regleras inte i lagen. Genom bestämmelserna genomförs artiklarna 15 och 18.1 försäkrings- direktivet samt artiklarna 14 och 18 bankdirektivet. Denna lag träder i kraft . Lagen träder i kraft . Någon övergångsbestämmelse har inte ansetts motiverad. Det hänvisas till författningskommentaren till ikraftträdandebestämmelsen till lagen med kompletterande bestämmelser till insolvensförordningen. 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) 4 a § Förmånsrätt följer med försäkringstagares och andra ersättningsberättigades fordran hos försäkringsgivare i den egendom och i den omfattning som anges i 7 kap. 11 a § försäkringsrörelselagen (1982:713) och 5 kap. 11 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . Paragrafen behandlar förmånsrätt för fordringar på försäkringsgivare. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.7. Den skall läsas tillsammans med 7 kap. 11 a § försäkringsrörelselagen och 5 kap. 11 § lagen om utländska försäkringsgivares verksamhet i . Det hänvisas till författningskommentaren till förstnämnda paragraf. Genom ändringen av bestämmelsen genomförs artikel 10 försäkrings- direktivet delvis. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:6) om konkurs som omfattar egendom i annat nordiskt land 1 § Om någon som försätts i konkurs här i riket har egendom även i , , eller , skall konkursen omfatta denna egendom. I fråga om sådan egendom skall, om inte annat följer av denna lag, svensk lag tillämpas i följande hänseenden: den verkan konkursen medför beträffande gäldenärens rätt att råda över sin egendom, vad som ingår i konkursboet och återvinning till konkursboet, gäldenärens rättigheter och skyldigheter under konkurs, konkursboets förvaltning, borgenärers betalnings- och förmånsrätt, utdel- ning, ackord samt avslutande av konkurs. I konkursboet skall dock inte ingå egendom som enligt lagen i det land där den finns över huvud inte får tas i anspråk av ägarens borgenärer. Särskilda bestämmelser finns i rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av om insolvensförfaranden och lagen (2005:000) om internationella förhållanden rörande försäkringsföretags och kreditinstituts insolvens. Paragrafen innehåller bestämmelser om verkan i de nordiska länderna av en konkurs i samt om lagval i en sådan konkurs. I paragrafen har införts ett nytt tredje stycke som erinrar om insolvensförordningen och lagen om internationella förhållanden rörande försäkringsföretags och kreditinstituts insolvens. Frågan har behandlats i avsnitt 7. Insolvensförordningens bestämmelser blir aktuella endast i förhållande till , eftersom förordningen inte gäller i de andra nordiska länderna. Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:7) om verkan av konkurs som inträffat i annat nordiskt land 1 § Om någon försätts i konkurs i , , eller , skall konkursen omfatta även gäldenärens egendom här i riket. Utan hinder av beslut om konkurs i annat nordiskt land fortgår dock konkurs som beslutats här i riket. I fråga om sådan egendom skall, om inte annat följer av denna lag, lagen i det andra landet (konkurslandet) tillämpas i följande hänseenden: den verkan konkursen medför beträffande gäldenärens rätt att råda över sin egendom, vad som ingår i konkursboet och återvinning till konkursboet, gäldenärens rättigheter och skyldigheter under konkurs, konkursboets förvaltning, borgenärers betalnings- och förmånsrätt, utdelning, ackord samt avslutande av konkurs. I konkursboet skall dock inte ingå egendom här i riket som enligt svensk lag över huvud inte får tas i anspråk av ägarens borgenärer. Med konkurs jämställs i denna lag sådan offentlig likvidation av bank som enligt lagen i det nordiska land där banken har sitt säte utesluter konkursförfarande. Särskilda bestämmelser finns i rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av om insolvensförfaranden och lagen (2005:000) om internationella förhållanden rörande försäkringsföretags och kreditinstituts insolvens. Paragrafen innehåller bestämmelser om verkan i av en konkurs som inträffat i något annat nordiskt land samt om lagval i en sådan konkurs. I paragrafen har införts ett nytt fjärde stycke som erinrar om insolvensförordningen och lagen om internationella förhållanden rörande försäkringsföretags och kreditinstituts insolvens. Frågan har behandlats i avsnitt 7. 10.6Förslaget till lag om ändring i lagen om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) 11 a § Förmånsrätt enligt 4 a § förmånsrättslagen (1970:979) följer med fordran som 1. grundas på försäkringsavtal, eller 2. avser återbetalning av för att ett försäkringsavtal inte har kommit till stånd eller har upphört att gälla. Förmånsrätten omfattar de tillgångar som finns upptagna i det register som anges i 11 § när bolaget försätts i konkurs eller utmätning äger rum. Fordran grundad på avtal om återförsäkring har förmånsrätt efter annan fordran som avses i första stycket.