prop · GS03118 · 2005-03-22 00:00:00 — Det kan förutsättas att en förbättrad tillsyn även kommer att begränsa möjligheterna för hanteringen av illegalt införda tobaksvaror. rad tillsyn och ett stärkt samarbete mot illegal handel bör således ha viss Prop. 2004/05:118 brottspreventiv effekt. Tobaksvaror är dessutom mycket stöldbegärliga. Om efterfrågan på tobaksvaror minskar så bör försäljningsställen bli något mindre utsatta för stölder av detta slag. De butiker som har mycket liten marknadsföring får naturligt nog mindre arbete med att anpassa denna till de nya reglerna. För de butiker som har skyltning som måste åtgärdas så är det fråga om insatser vid enstaka tillfällen. Förslagen kan också komma att påverka situationen för företag som arbetar inom reklam och marknadsföring. Det skall dock i det sammanhanget understrykas att tobakslagens nuvarande reglering är förhållandevis omfattande och begränsar möjligheten att använda reklam och marknadsföring till förmån för tobaksvaror i kommersiella annonser. De nu föreslagna åtgärderna avseende detaljhandel med tobaksvaror syftar till en bättre efterlevnad av tobakslagens förbud att utlämna eller försälja tobaksvaror till person . De begränsade kostnader som kan drabba näringslivet får anses acceptabla mot bakgrund av det angelägna syftet med lagändringarna. Förslaget till lag om ändring i tobakslagen (1993:581) På grund av de hälsorisker och olägenheter som är förbundna med bruk av tobak och exponering för tobaksrök meddelas i denna lag bestäm- melser om begränsning av rökning i vissa lokaler och utrymmen samt på vissa områden utomhus, varningstexter och innehållsdeklaration på förpackningar till tobaks- varor, begränsningar av handeln med och rätten till införsel av tobaksvaror, marknadsföring av tobaksvaror och användning av vissa varukänne- tecken i marknadsföring av andra varor eller tjänster samt produktkontroll m.m. av tobaksvaror. De allmänna övervägandena till bestämmelsen finns i avsnitt 7.9. Det görs ett tillägg i bestämmelsen av vilket framgår att hälsorisker och olägenheter även är förbundna med exponering för tobaksrök. Texter, namn, varumärken och figurativa eller andra märken som ger intryck av att en viss tobaksvara är mindre skadlig än andra får inte användas på förpackningar till tobaksvaror. Paragrafen har ändrats redaktionellt samt fått en annan placering i lagen (tidigare 14 b §). Paragrafen är nu placerad under rubriken varningstexter Bestämmelsen uppställer krav på utformningen av förpackning- Liksom tidigare är innebörden av bestämmelsen att det inte är möj- ligt att på tobaksvarans förpackning ha benämningar såsom exempelvis mild, svag eller light (prop. 2001/02:162 s. 23). Begreppet marknadsföring utgår ur lagtexten och ordalydelsen stäm- mer nu bättre överens med den svenska texten av artikel 7 i Europaparla- mentets och rådets direktiv /37/EG av om tillnärm- ning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror. Med verkan och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.1 får texter, namn, varumärken och figurativa eller andra märken som ger intrycket att en viss tobaks- vara är mindre skadlig än andra inte användas på tobaksvarors för- packningar. Tobaksvaror får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i närings- verksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut tobaks- varor skall förvissa sig om att mottagaren har uppnått nämnda ålder. Om det finns särskild anledning att anta att en tobaksvara är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt får varan inte lämnas ut. På varje försäljningsställe för tobaksvaror skall det finnas en tydlig och klart synbar skylt med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut sådana varor till den som inte har fyllt . Ett nytt stycke införs i paragrafen. På Lagrådets inrådan placeras detta sist och blir ett nytt tredje stycke. På ställen där tobaksvaror säljs skall det finnas en skylt som upplyser om åldersgränsen. Skylten torde nor- malt, för att uppfylla bestämmelsens krav om att den skall vara tydlig och klart synbar, vara placerad i anslutning till kassan. Tobaksvaror som säljs till konsumenter skall tillhandahållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder. Detta gäller även då försäljningen sker genom automat, via postorder eller liknande. Motiven till bestämmelsen finns i avsnitt 7.2. Av 12 § framgår att den som i näringsverksamhet lämnar ut tobaksvaror skall förvissa sig om att mottagaren har fyllt . Av motiven till 12 § framgår att förbudet om- fattar t.ex. försäljning genom tobaksautomat eller andra former av själv- betjäning. För det fall en näringsidkare, av företagsekonomiska, säker- hetsmässiga eller andra skäl, väljer att tillhandahålla tobaksvaror genom automat åligger det honom eller henne att tillse att försäljningen ändå organiseras på ett sådant sätt att underåriga förhindras från att få åtkomst till varorna (prop. 1995/96:228 s. 26). Den nu införda bestämmelsen är endast ett förtydligande av gällande rätt. Då försäljningen sker via en varuautomat på ett försäljningsställe dit personer har tillträde, skall personal på försäljningsstället ha automaten under uppsikt så att inte någon omyndig person bereds tillfälle att köpa tobaksvaror. Sker försäljning av tobaksvaror via postorder krävs också att näringsidkaren organiserar verksamheten så att åldersgränsen inte kan kringgås. Vid försäljning i butik måste säljaren kräva att kunden uppvisar giltig legitimation om det inte står klart att kunden uppnått nämnda ålder. Tobaksvaror som säljs till konsumenter får inte tillhandahållas i form av lösa cigaretter eller i förpackningar om färre än 19 cigaretter. Motiven till bestämmelsen finns i avsnitt 7.2. På grund av gällande be- stämmelser i tobakslagen om krav på bl.a. prismärkning och varnings- texter på cigarettförpackningar, är det förbjudet att sälja lösa Prop. 2004/05:118 cigaretter. Bestämmelsen utgör i denna del ett förtydligande. sen innebär dessutom ett nytt förbud mot att sälja små cigarettförpack- ningar. Cigarettförpackningarna måste nu innehålla minst 19 cigaretter. En näringsidkare som tillhandhåller tobaksvaror för försäljning till konsumenter skall anmäla försäljningen hos den kommun där försälj- ningen sker. Anmälan skall göras senast när försäljningen påbörjas. Näringsidkare skall utöva särskild tillsyn (egentillsyn) över försälj- ningen och ansvara för att det finns ett för verksamheten lämpligt egen- tillsynsprogram. I paragrafens (tidigare 12 a §) första stycke görs vissa ändringar av redaktionell karaktär för att förtydliga att en näringsidkare skall, senast när försäljningen påbörjas, anmäla att han eller hon tillhandahåller tobaksvaror för försäljning till konsumenter. Det är med andra ord inte den faktiska försäljningen som skall anmälas. Ett nytt andra stycke införs i paragrafen. Av detta framgår att försäljare av tobaksvaror skall ta fram ett lämpligt program för att se till att tobakslagens åligganden uppfylls. Det gäller inte minst tillsynen av att åldersgränsen för köp av tobaksvaror upprätthålls. Programmet får utfor- mas utifrån verksamhetens omfattning och art. Normalt krävs mer detal- jerade program för större verksamheter. kommer att få i uppdrag att ta fram riktlinjer för vad egentillsynsprogrammen skall innehålla (se avsnitt 7.10). En näringsidkare som marknadsför tobaksvaror till konsumenter får inte använda kommersiella annonser i 1.periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig, 2.ljudradio- eller TV-program eller TV-sändningar över satellit som omfattas av radio- eller TV-lagen (1996:844), eller 3.andra överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrande- frihetsgrundlagen är tillämplig. Även annan marknadsföring av tobaksvaror till konsumenter än som avses i första stycket är förbjuden. Detta gäller dock inte 1.i tryckta skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig eller iöverföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrandefrihets- grundlagen är tillämplig, 2.marknadsföring som endast består i att tillhandahålla tobaksvaror för försäljning, eller 3.kommersiella meddelanden inne på försäljningsställen som inte är påträngande, uppsökande eller uppmanar till bruk av tobak. Kommersiella meddelanden enligt andra stycket 3 skall i den omfatt- ning det är möjligt placeras så att de inte är synliga från utsidan av för- säljningsstället. Vissa ändringar av redaktionell karaktär har gjorts i det första stycket. Vidare har förbudets tillämpningsområde utökats så att kommersiella annonser förbjuds förutom i ljudradio- eller TV-program eller TV- sändningar över satellit som omfattas av radio- eller TV-lagen även i andra överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrandefrihets- grundlagen (YGL) är tillämplig. Förbudet i tobakslagen omfattar näringsidkare som marknadsför Prop. 2004/05:118 tobaksvaror till konsumenter. Branschintern information omfattas alltså Av bestämmelsens andra stycke framgår att i princip all marknads- föring förbjuds, oavsett om det är fråga om kommersiella annonser eller inte, i medier som inte omfattas av grundlagsskydd (se nedan undantag i punkt 1). Exempelvis förbjuds i princip reklam i överföringar via Internet som inte omfattas av YGL. Det generella förbudet innebär att ingen som inte själv uppsöker ett försäljningsställe för tobaksvaror skall behöva utsättas för marknads- föring av sådana varor. Exempel på marknadsföring som enligt huvud- regeln i andra stycket är förbjuden är gratisutdelning av tobaksvaror eller varuprover till konsumenter, PR-material såsom askkoppar, tändare, parasoller osv. liksom säljfrämjande åtgärder riktade mot konsumenter såsom t.ex. rabatter, prissubventioner, gåvor, eller möjlighet att delta i reklamtävlingar och spel. Det finns tre undantag från förbudet att marknadsföra tobaksvaror till konsumenter. Enligt andra stycket punkten 1 gäller marknadsförings- förbudet inte i tryckta skrifter på vilka TF är tillämplig eller överföringar eller tekniska upptagningar på vilka YGL är tillämplig. Härigenom tillåts marknadsföring som består i positiva framställningar av tobak i s.k. redaktionell text samt utgivning av skrifter som förespråkar en livsstil som inbegriper rökning. Andra exempel som omfattas av undantag 1. är s.k. produktplacering på film och omnämnande av ett visst cigarettmärke i en roman. Som nämnts ovan i avsnitt 7.5 har begreppet marknadsföring i tobakslagen samma innebörd som i marknadsföringslagen (1995:450). Det innebär att även själva saluhållandet av en vara omfattas av be- greppet. Ett undantag från marknadsföringsförbudet har därför gjorts i punkt 2 för marknadsföring som endast består i att tillhandahålla tobaks- varor för försäljning. Enligt undantaget i punkt 3 tillåts kommersiella meddelanden, inne på försäljningsställen för tobaksvaror, som inte är påträngande, uppsökande eller uppmanar till bruk av tobak. Återhållen exponering av varumärken som gör det möjligt för kunden att skilja mellan olika varumärken tillåts, liksom varulistor och prislistor. Förbudet står, med andra ord, inte i strid med konsumenternas rätt till god prisinformation enligt prisinformations- lagen (2004:347). Vidare tillåts reklamskyltar av måttfull karaktär och diskreta logotyper på exempelvis kyldiskar för snusförpackningar. I en affär som saluför andra varor än tobak exempelvis en livsmedelsaffär bör skyltar med kommersiella meddelanden om tobaksvaror endast förekomma på den plats där tobaksvarorna säljs. Annars torde meddelandena anses som uppsökande. Enligt bestämmelsens tredje stycke skall skyltar och affischer inne på försäljningsställen så långt möjligt vara placerade så att de inte är synliga utanför försäljningsstället. En näringsidkare som marknadsför antingen en annan vara än en tobaksvara eller en tjänst till konsumenter får inte använda ett varu- kännetecken som helt eller delvis används för en tobaksvara eller enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerat eller inarbetat för en sådan vara, om marknadsföringen sker i kommersiella annonser i 1.periodiska skrifter eller i andra jämförbara skrifter på vilka tryck- frihetsförordningen är tillämplig, 2.ljudradio- eller TV-program eller i TV-sändningar över satellit som omfattas av radio- eller TV-lagen (1996:844), eller 3.andra överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrande- frihetsgrundlagen är tillämplig. Om en näringsidkare använder ett sådant varukännetecken som avses i första stycket vid marknadsföring till konsumenter på något annat sätt än som där sägs, skall näringsidkaren iaktta den måttfullhet som är betingad av att kännetecknet också kan förknippas med tobaksvaran. Bestämmelserna i första och andra styckena tillämpas inte 1.i fråga om ett varukännetecken som i endast begränsad omfattning förekommer vid marknadsföring av tobaksvaror, 2.i fråga om ett varukännetecken som framträder i en form som tydligt skiljer sig från utseendet på tobaksvarans kännetecken, eller 3.i andra fall om det är oskäligt. Bestämmelsen reglerar den indirekta tobaksreklamen. Genom ett tillägg i första stycket förbjuds nu näringsidkare att i kommersiella annonser i alla medier som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen, marknadsföra andra varor än tobak eller tjänster till konsumenter med hjälp av ett varukänne- tecken som helt eller delvis används för en tobaksvara eller enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerat eller inarbetat för sådan vara. Tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror får inte sponsra ett evenemang eller en verksamhet dit allmänheten har tillträde eller som kan antas få gränsöverskridande effekt, om sponsringen kan antas medföra att avsättningen av tobaksvaror främjas. Bestämmelser om förbud mot sponsring av program i radio och TV finns i radio- och TV-lagen (1996:844). Bestämmelsen tar sikte på evenemang och verksamheter som kan nå en bred allmänhet eller som kan antas ha en gränsöverskridande effekt. Med evenemang avses en organiserad händelse särskilt av kulturellt eller idrottsligt slag. En verksamhet innebär en fortlöpande aktivitet. Exempel på evenemang som bestämmelsen tar sikte på är konserter, idrotts- tävlingar, enstaka teaterföreställningar och festivaler. Verksamhet som omfattas av bestämmelsen kan exempelvis vara driften av idrottsanlägg- ningar, ungdomsgårdar, museer och teatrar. Det rör sig alltså om evene- mang och verksamheter som i sig inte omfattas av TF eller YGL. Det går inte att genom en exemplifiering i förväg sätta gränsen för bestäm- melsens omfattning, utan det får överlämnas åt rättstillämpningen. Enligt regeringens mening är det inte avsett att bestämmelsen skall komma i konflikt med yttrandefrihetsgrundlagarna. Med gränsöverskridande effekt avses att det är fråga om ett evenemang som berör eller äger rum i flera stater. Om ett företag som förknippas med en eller flera tobaksvaror bekostar ett evenemang eller en verksamhet får det anses medföra att avsättningen av tobaksvaror främjas. Förbudet gäller tobaksindustrin, dvs. tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror. Den som endast är detaljhandlare är undan- tagen från förbudet att sponsra exempelvis ett lokalt idrottslag. I andra stycket erinras om bestämmelsen om förbud mot sponsring av program i radio och TV som redan finns i radio- och TV-lagen. En marknadsföringsåtgärd som strider mot 9 a eller1414 b §§ skall vid tillämpningen av 4, 14 och 19 §§ marknadsföringslagen (1995:450) anses vara otillbörlig mot konsumenter. En marknadsföringsåtgärd som strider mot 14 § första stycket 2 eller 3 eller 14 a § första stycket 2 eller 3 kan medföra marknadsstörningsavgift enligt bestämmelserna i 2228 §§ marknadsföringslagen. Av bestämmelsen framgår sanktionerna mot otillåten marknadsföring. En åtgärd som strider mot 9 a § (tidigare 14 b §, som förbjuder texter, namn m.m. som ger intryck att en viss tobaksvara är mindre skadlig än andra), 14 § (som ställer upp krav för reklam och marknadsföring av tobaks- varor), 14 a § (som berör den indirekta tobaksreklamen) eller 14 b § (som gäller förbudet för tobaksindustrin att sponsra evenemang) skall vid tillämpningen av vissa bestämmelser i marknadsföringslagen anses vara otillbörliga mot konsumenter. Liksom tidigare kan marknadsstörnings- avgift utgå för vissa marknadsföringsåtgärder. Marknadsföringsåtgärder på försäljningsställen, dvs. sådan marknads- föring för vilken nu även kommuner anförtros tillsyn (jfr 19 a §) kan sanktioneras genom vitesföreläggande eller vitesförbud enligt 20 § andra stycket. Tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror skall till lämna uppgifter om de kostnader de har haft för reklam, annan marknadsföring och sponsring för sådana varor. Regeringen får meddela föreskrifter om uppgiftsskyldighetens omfatt- ning. Uppgifter om uppkomna reklamkostnader skall lämnas av tobaks- industrin (tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror) till . Uppgifterna som skall lämnas avser kostnader för den reklam, marknadsföring och sponsring som inte är förbjuden. Det finns genom tidigare och föreslagna förbud en begränsad möjlighet att marknadsföra tobaksvaror, t.ex. genom att initiera tidningsartiklar. Vidare kan reklammaterial användas inne på försäljningsställen. Den närmare formen och omfattningen av rapporteringen skall bestäm- mas av regeringen. kan offentliggöra uppgif- terna i den omfattning som svensk lag tillåter. Uppgifterna skall även vidarebefordras till partskonferensen i viss ordning. Regeringen har genom bemyndigandet i 8 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100) i 2 § sekretessförordningen (1980:657) föreskrivit att sekre- tess gäller för verksamhet som består i tillsyn enligt tobakslagen för uppgifter om enskilds affärs- eller driftsförhållanden. Statens folkhälso- institut ansvarar för tillsynen när det gäller uppgifter för marknadsföring av tobaksvaror (se 19 § första stycket, p. 2 f). Den centrala tillsynen över att denna lag och föreskrifter som meddelas med stöd av lagen följs utövas av 1.Arbetsmiljöverket när det gäller a)lokaler och andra utrymmen som avses i 2 § och som är upplåtna enbart för personal, och b)lokaler och andra utrymmen på vilka 8 § skall tillämpas, 2.Statens folkhälsoinstitut när det gäller a)miljöer som avses i 2 § och som inte är upplåtna enbart för personal, b)lokaler som avses i 4 §, c)varningstexter m.m. enligt 911 §§, d)handel enligt 1212 b §§ och anmälan och egentillsyn enligt 12 c §, e)produktkontroll m.m. enligt 1618 §§, och f)uppgifter om kostnader för marknadsföring enligt 18 b §, samt 3.Konsumentombudsmannen när det gäller marknadsföring m.m. enligt 9 a § eller 1414 b §§. Vid tillsyn tillämpas bestämmelserna i marknadsföringslagen (1995:450). Den tidigare 19 § delas upp i två bestämmelser, 19 och 19 a §§. Det medför att den tidigare 19 a § nu i stället blir 19 b §. Den centrala tillsynen över marknadsföringen m.m. enligt 9 a § och 1414 b §§ utövas av . Konsumentombuds- mannen skall vid sin tillsyn tillämpa bestämmelserna i marknadsförings- lagen (1995:450). Statens folkhälsoinstituts tillsynsansvar utvidgas till att även omfatta att efterlevnaden av tydlig skyltning om åldersgränsen för tobak på försäljningsställen följs, att cigaretter inte tillhandahålls i form av lösa cigaretter eller i förpackningar om färre än 19 cigaretter, att närings- idkarna utövar egentillsyn och upprättar egentillsynsprogram och att upp- gifter om kostnader för marknadsföring lämnas till Statens folkhälso- institut. Den omedelbara tillsynen över att denna lag och föreskrifter som med- delas med stöd av lagen följs utövas av 1.Arbetsmiljöverket när det gäller lokaler och andra utrymmen för vilka verket har den centrala tillsynen, och 2.den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer när det gäller a)de miljöer och lokaler för vilka har den centrala tillsynen, b)bestämmelserna om handel m.m. enligt 1212 c §§, och c)bestämmelserna om marknadsföring m.m. i 14 och 14 a §§ när det gäller marknadsföringsåtgärder på eller i anslutning till för- säljningsställen. utövar inom länet tillsyn enligt första stycket 2. följa kommunernas verksamhet och biträda kommunerna med information och råd, och främja samarbete mellan olika tillsynsmyndigheter och mellan till- synsmyndigheter och andra. Ett förtydligande av det omedelbara tillsynsansvaret görs i första stycket. Den omedelbara tillsynen skall avse att tobakslagen och föreskrifter som meddelas med stöd av lagen följs. En uppspaltning av kommunernas ansvar har gjorts. Kommunerna skall genom tillägg i paragrafen se till att det finns skyltar på säljställena, att försäljningen ordnas så att ålders- kontrollen kan upprätthållas samt att cigaretter inte säljs styckvis eller i Prop. 2004/05:118 förpackningar om färre än 19 cigaretter. fortsättningsvis för att bestämmelserna om marknadsföringsåtgärder på eller i anslutning till försäljningsställen upprätthålls. Enligt den nya bestämmelsen 19 b § (tidigare 19 a §) får kommunerna ta ut avgift för sin tillsyn. I andra stycket preciseras arbetsuppgifter. skall följa kommunernas verksamhet och biträda dessa med information och råd. skall vidare främja samarbete mellan olika till- synsmyndigheter. Härmed avses dels samarbete mellan den nämnd i en kommun som svarar för tobakstillsynen och andra nämnder i samma kommun som har ansvaret för tillsynen av samma företag, (t.ex. alkohol- tillsynen eller livsmedelstillsynen) och dels nämnder i olika kommuner som ansvarar för tobakstillsynen. Vidare skall främja sam- arbete mellan tillsynsmyndigheter och andra samhällsorganisationer. får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att bestämmelserna i 9, 10, 11 och 16-18 §§ eller med stöd av dem meddelade föreskrifter skall följas. En tillsynsmyndighet som anges i 19 a § får i sin tillsynsverksamhet meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att lagen eller en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen skall följas. I beslut om föreläggande eller förbud får tillsynsmyndigheten sätta ut vite. Vitet får inte förvandlas. På Lagrådets inrådan har vissa ändringar av redaktionell karaktär gjorts i bestämmelsen. I första stycket framgår nu att får meddela föreläggande och förbud som behövs för att bland annat bestäm- melserna i 9, 10, 11 och 1618 §§ eller med stöd av dem meddelade föreskrifter skall följas. Detta föranleds av att tidigare 14 b § flyttas och blir ny 9 a §. ansvarar inte för tillsynen av att 9 a § följs (se 19 § första stycket c). Därför undantas 9 a § i uppräk- ningen. Till följd av att 19 § delats upp i två paragrafer (19 och 19 a §§) ändras hänvisningen i andra stycket i förevarande paragraf från 19 § andra och tredje stycket till 19 a §. Beslut som en i 19 a § angiven nämnd har fattat enligt denna lag eller enligt en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos . beslut får överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. Beslut som har meddelat med stöd av 20 § första stycket eller 21 § eller som meddelat får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Till följd av att 19 § delats upp i två paragrafer (19 och 19 a §§) ändras hänvisningen i första stycket i förevarande paragraf från 19 § till 19 a §. Den som uppsåtligen bryter mot 11 § eller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 12 § första eller andra stycket döms för olovlig tobaksförsäljning till böter eller fängelse . Är gärningen att anse som ringa döms inte till ansvar. Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Genom ett tillägg i bestämmelsen blir det nu straffbelagt att uppsåtligen i näringsverksamhet tillhandahålla konsumenter inom landet tobaksvara som saknar varningstexter eller innehållsdeklaration eller tobaksvara med uppenbart oriktig text eller deklaration. Gärningen rubriceras som olovlig tobaksförsäljning. Straffskalan är böter eller fängelse i högst sex måna- der.