prop · GT0316 · 2005-10-19 00:00:00 — för lagens införande kan det visserligen vara så att etanol är det mest kostnadseffektiva och tillgängliga förnybara drivmedlet på marknaden. Detta behöver dock inte innebära att utveck- lingen är fastlåst enbart vid etanol. Tvärtom bör infrastruk- turen relativt lätt kunna ställas om till andra förnybara drivmedel som visar sig gångbara . Regeringen vill också understryka att ett krav på ökad tillgänglighet måste ses som en del av en samlad politik för förnybara drivmedel. 6 Ökad tillgänglighet av förnybara drivmedel Regeringens förslag: Krav på ökad tillgänglighet av förnybara driv- medel skall gälla sådana förnybara drivmedel som avses i Europa- parlamentets och rådets direktiv /77/EG av om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el. Kraven skall inte gälla elektricitet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag undantog inte drivmedel som utgörs av elektricitet. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. , , , Svensk Bensin- handel och , har påpekat att promemorians defini- tion av förnybara bränslen omfattar s.k. grön el och att det därför skulle vara möjligt att uppfylla lagkravet genom att tillhandahålla sådan el. Skälen för regeringens förslag: Kravet att tillhandahålla förnybara drivmedel bör i möjligaste mån vara teknikneutralt med avseende på de drivmedel som skall främjas. Definitionen bör vara så vid att alla nu tänkbara drivmedel som kan betecknas som förnybara omfattas. I Europa- parlamentets och rådets direktiv /77/EG av om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el finns en definition av vad som där avses med förnybara energikällor. Förnybart drivmedel bör definieras som drivmedel som fram- ställs från förnybara energikällor enligt definitionen i direktiv /77/EG och som används för transportändamål. Ett viktigt undantag från defini- tionen bör dock göras. Teoretiskt sett skulle tillhandahållandet av s.k. grön el medföra att lagens skyldigheter uppfylls om bränslesäljaren kan visa att elen verkligen härrör från en förnybar källa. Mot bakgrund av att syftet med lagstiftningen är att öka tillgängligheten av förnybara driv- medel och att marknaden för elbilar i princip är försumbar riskerar syftet att förfelas om skyldigheten att tillhandahålla ett förnybart drivmedel skulle kunna fullgöras enbart genom att tillhandahålla grön el. 6.2Kraven riktas mot bensinstationer där konventionella bränslen säljs Regeringens förslag: Skyldigheten att tillhandahålla minst ett förny- bart drivmedel skall gälla näringsidkare som i sin verksamhet på ben- sinstation eller annat försäljningsställe tillhandahåller allmänheten konventionella bränslen (motorbensin eller dieselbränsle avsett för vägburna transporter) genom en eller flera bränslepumpar avsedda för tankning direkt i det fordon där bränslet är avsett att förbrukas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har anfört att det Prop. 2005/06:16 finns oklarheter i promemorians definitioner av säljställe och bränslesälj- har anfört att det enligt promemorian är oklart om särskilda slutna tankställen för exempelvis lastbilar och bussar, s.k. truck-stops, skall omfattas eller inte. Enligt framgår det inte tydligt av promemorians förslag vem som skall vara juridiskt ansvarig för skyldighetens fullgörande. Svensk Bensinhandel har anfört att det är orimligt att rikta skyldigheten mot enskilda bensinstationsinne- havare eftersom de aldrig kommer att kunna bära de investeringskost- nader förslaget medför. Skälen för regeringens förslag: Förnybara drivmedel bör finnas till- gängliga där konsumenterna vanligtvis tankar sina fordon. Det är alltså utbudet på konventionella s.k. bensinstationer som behöver utökas. Efter- som lagens syfte är att öka tillgängligheten av förnybara drivmedel bör skyldigheten gälla bensinstationer som är öppna för allmänheten. Slutna tankställen, för t.ex. enbart vissa lastbilar, bussar, skogsmaskiner eller försvarsmaktens fordon, behöver således inte omfattas. Krav på att tillhandahålla förnybara drivmedel bör gälla säljställen för konventionella bränslen. Användningen av naturgas som drivmedel är så begränsad att naturgas inte kan betraktas som ett konventionellt bränsle. Kravet bör därför inte omfatta stationer där enbart naturgas tillhandahålls. Skyldigheten att tillhandahålla förnybara drivmedel bör riktas mot när- ingsidkare som i sin verksamhet tillhandahåller motorbensin eller diesel- bränsle på en bensinstation eller motsvarande. Olika typer av ägar- och driftsförhållanden för landets bensinstationer saknar alltså betydelse. Det avgörande är att det i den verksamhet som näringsidkaren bedriver ingår att på bensinstation eller på liknande försäljningsställe tillhandahålla konventionella bränslen på ett sätt som innebär att bränslet tankas direkt i det fordon som förbrukar bränslet. Regeringens förslag: Skyldigheten att tillhandahålla förnybara driv- medel skall gälla de volymmässigt största bensinstationerna eller motsvarande försäljningsställen för att därefter fram vidgas till att gälla de försäljnings- ställen som tillhandahåller konventionella bränslen eller mer. Avgörande för om ett försäljningsställe under ett visst år (säljåret) träffas av kravet på att tillhandahålla förnybara driv- medel skall vara den sammanlagda försäljningsvolymen av motorben- sin och dieselbränsle under kalenderåret före säljåret (basåret). Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt promemorians förslag skulle skyldigheten börja gälla . Remissinstanserna: , , och är kritiska till tidsplanen. Även Europeiska gemenskapernas kommission har ifrågasatt det lämpliga i tidsplanen. Flera remissinstanser, bl.a. dighet, , , Kungl. Tekniska högskolan KTH och Svensk Bensinhandel har också ifrågasatt de volymgränser som föreslogs i promemorian. Det är enligt remissinstanserna uteslutet att de säljställen som berörs av kravet skulle hinna vidta nödvändiga åtgärder till . Förutom ombyggnation krävs tillstånd och finansiering m.m. Kungl. Tekniska högskolan och är tveksamma till den undre gränsen sålt konventionellt bränsle . i anser att den undre gränsen inte borde understiga . och anser att den undre gränsen i stället borde ligga . Svensk Bensinhandel har anfört att om säljställen med en årlig försälj- ningsvolym träffas av skyldigheten att tillhanda- hålla förnybara drivmedel för vilka det knappt finns någon efterfrågan så kommer detta att medföra att många små bensinhandlare tvingas lägga ner sin verksamhet. Tekniska högskolan KTH har också påpekat att det år som skall ligga till grund för beräkningen av försåld volym kon- ventionellt bränsle inte bör vara året närmast före eftersom det tar att kontrollera de exakta mängderna. har sär- skilt påpekat att eftersom promemorians lagtext endast talar om att för- nybart drivmedel skall tillhandahållas genom bränslepumpar är det oklart om tillhandahållandet av förnybara drivmedel som inte går att tanka via pump, t.ex. s.k. grön el och biogas, skall medföra att kravet anses tillgodosett. Skälen för regeringens förslag: Det kan antas att de försäljnings- ställen som har de största försäljningsvolymerna också har de bästa förut- sättningarna att anpassa sig till det nya kravet på att tillhandahålla förny- bara drivmedel. Inledningsvis bör därför skyldigheten avgränsas till de största försäljningsställena. Den centrala bestämmelsen i förslaget syftar till en ökad tillgänglighet av förnybara drivmedel. Genom bestämmelsen avgränsas vilka säljställen som kommer att omfattas av skyldigheten att tillhandahålla förnybara drivmedel samt när denna skyldighet inträder. Säljställen med en årlig försäljningsvolym konventionellt bränsle över- stigande bör omfattas . bör säljställen med en försälj- ningsvolym omfattas, bör säljställen med en försäljningsvolym omfattas och slutligen bör säljställen med en årlig försäljningsvolym konventionella bränslen överstigande omfattas . För att undvika att de riktigt små försälj- ningsställena drabbas av investeringskostnader som inte står i rimlig pro- portion till försäljningsvolymerna bör inte säljställen med försäljnings- volymer konventionellt bränsle vara skyldiga att tillhandahålla förnybara drivmedel. Förslaget bör konstrueras så att det kalenderår då skyldigheten inträder kallas säljår och det år vars försälj- ningsvolym konventionellt bränsle skall ligga till grund för beräkningen kallas för basår och är det kalenderår som inföll före säljåret. Den bedömning som låg till grund för förslaget i SOU 2004:4 var att det i landet finns drygt 4 000 säljställen. Om de säljställen som säljer mindre än konventionellt bränsle undantas från lagens tillämpningsområde återstår cirka 2 400 säljställen. , vars medlemsföretag innehar av landets säljställen, har beräknat att vid en volymgräns på 3 000 kubik- meter omfattas ungefär 600 säljställen. Vid en volymgräns på 2 500 Prop. 2005/06:16 kubikmeter omfattas ytterligare knappt 300 säljställen, vid 2 000 kubik- meter 300 säljställen till och vid den slutliga volymgränsen 1 000 kubik- meter sålt konventionellt bränsle omfattas ytterligare 1 000 säljställen, vilket överensstämmer i stort med de siffror utredningen haft som utgångspunkt. kommer alltså ungefär en femtedel av det totala antalet säljställen i landet att vara skyldiga att tillhandahålla minst ett förnybart drivmedel och 2009 kommer andelen säljställen som skall erbjuda förnybara drivmedel att vara uppe i . Regeringen är medveten om de praktiska svårigheter som är förenade med att låta skyldigheten börja gälla . Reger- ingen anser trots detta att lagstiftningen är så angelägen att det datumet bör gälla. Det är inte heller önskvärt eller nödvändigt att ändra volym- gränserna så som vissa instanser har föreslagit. Flera säljställen som kommer att omfattas av skyldigheten erbjuder förnybara drivmedel. De eventuella problem som kan uppstå i det enskilda fallet bör i stället kunna lösas genom möjlighet till dispens. Frågan om dispens utvecklas mer utförligt i avsnitt 10. Regeringens förslag: Pumpar eller likvärdiga anordningar för tillhan- dahållande av förnybara drivmedel skall genom märkning eller på annat sätt särskiljas från andra pumpar så att det tydligt framgår att pumpen eller anordningen distribuerar förnybara drivmedel. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har framfört att ett märknings- krav kan utgöra en teknisk specifikation enligt artikel 1.3 i direktiv /34/EG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter, om det är så att märkningen måste sitta på pumpen eller anordningen från början. För det fall märkningen på ett enkelt sätt kan sättas dit av bränslesäljaren behövs dock ingen anmälan eftersom kravet på märkning inte fastställer en egenskap som krävs av en produkt utan snarare utgör ett informationskrav som uppfylls av en tillhandahållare av tjänster. Skälen för regeringens förslag: Från konsumentsynpunkt är det viktigt att pumpar och andra anordningar för distribution av förnybara drivmedel tydligt särskiljs från andra anordningar så att de inte förväxlas. Annars kan en köpare tanka fel sorts drivmedel och därigenom riskera skada på fordonets motor. Risken för förväxling torde i synnerhet gälla för pumpar för konventionell motorbensin eller dieselbränsle och pumpar för flytande förnybara drivmedel som etanol. Det bör därför införas en informations- plikt. Särskiljandet bör kunna ske på enklast möjliga sätt och det saknas anledning att särskilt reglera hur sådan särskiljning skall gå till. Med anledning av förslagets anmälan enligt direktiv /34/EG har Europeiska kommissionen haft några synpunkter som redovisas i avsnitt 5. Regeringens förslag: skall vara central tillsynsmyndighet för efterlevnaden av den nya lagen. Den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljöskyddsområdet skall utöva den lokala tillsynen. Regeringen får meddela föreskrifter om att den lokala till- synen i stället skall utövas av . Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I pro- memorian föreslogs att skulle vara central tillsynsmyn- dighet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några syn- punkter på förslaget. och har förordat att skall vara central tillsynsmyndighet eftersom huvudansvaret för avgas- och drivmedelsfrågor har flyttats över från till . har påpekat att kommunernas utökade ansvar måste vara finansierat. Skälen för regeringens förslag: För att säkerställa efterlevnaden av den föreslagna lagen krävs en väl fungerande och effektiv tillsynsverk- samhet. De kommunala nämnderna föreslås ansvara för den lokala till- synen inom kommunen. Av förordningen (2001:1085) om motorfordons avgasrening framgår att skall utöva tillsynen över efterlevna- den av lagen (2001:1080) om motorfordons avgasrening och motorbräns- len samt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. bör även utöva den centrala tillsynen över efterlevnaden av den föreslagna lagen. De ekonomiska konsekvenserna av förslaget i denna del redovisas i avsnitt 12. Regeringens förslag: skall få meddela de före- lägganden som behövs för att lagen skall efterlevas. Föreläggandena skall få förenas med vite. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Svensk Bensinhandel har framfört att eventuella viten som meddelas med stöd av lagen måste ta hänsyn till företagets storlek. Skälen för regeringens förslag: För att säkerställa att lagen efterlevs bör tillsynsmyndigheten kunna meddela förelägganden och vid behov förena dessa med vite. Dessa viten kommer att omfattas av lagen (1985:206) om viten. Av 3 § lagen om viten framgår att vitet skall fast- ställas till ett belopp som med hänsyn till vad som är känt om adressatens ekonomiska förhållanden och till omständigheterna i övrigt kan antas förmå adressaten att följa föreläggandet. På så sätt kan även företagets storlek beaktas. Regeringens förslag: får i det enskilda fallet ge dispens från skyldigheten att tillhandahålla förnybart drivmedel. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. Enligt promemorian skulle vara dispensmyndighet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några syn- punkter på förslaget. Statskontoret, i , i och har tillstyrkt att en dispensregel införs. i har anfört att risk- frågan bör beaktas vid beslut om dispenser så att både säkra och miljö- vänliga försäljningslägen eftersträvas. har förutsett ett stort antal dispensärenden och mot den bakgrunden anfört att det vore rimligt att i största möjliga utsträckning använda generella undantag. Svensk Bensinhandel har framfört att dispens måste kunna ges på orter med många bränslesäljare om försörjningen av förnybara drivmedel kan anses tryggad av andra samt att en bränslesäljare som planerar att avsluta sin verksamhet bör kunna få dispens. i Jön- län och har avstyrkt delar av förslaget. har anfört att möjligheten att meddela dispens med hänvis- ning till bristande efterfrågan eller klimatförhållanden kan komma att äventyra syftet med lagen. Enligt Energimyndigheten är det olämpligt att i lagtext exemplifiera olika dispensgrunder. Skälen för regeringens förslag: Den som yrkesmässigt tillhandahåller motorbränsle avsett för vägburna transporter skall fr.o.m. tillhandahålla ett förnybart drivmedel. Detta krav kommer att om- fatta en stor mängd säljställen som drivs under skilda förutsättningar. För att uppnå en tillämpning av lagen som är anpassad till lokala förhållan- den och till förutsättningarna i det enskilda fallet bör det införas en möj- lighet för tillsynsmyndigheten att under vissa begränsade förutsättningar ge dispens. Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig i dispens- frågan delar denna bedömning. För att uppnå den avsedda tillämpningen av dispensregeln är det olämpligt att i lagtext i detalj ange under vilka förutsättningar som dispens kan ges. En allmänt utformad dispens- möjlighet är en bättre lösning. Dispens bör kunna ges när det finns sär- skilda skäl. Sådana skäl bör exempelvis anses finnas om det inte framstår som ekonomiskt försvarbart att kräva att bränslesäljaren fullgör skyldig- heten då den börjar gälla. Så kan vara fallet om en bränslesäljare redan planerat en ombyggnad av säljstället och det fram- står som lämpligt att genomföra den ombyggnad som kan be- hövas till följd av lagen. Bränslesäljaren bör dock kunna redovisa en tids- plan för när skyldigheten kan fullgöras och denna tidsplan bör inte över- stiga . Som i har påpekat bör hänsyn kunna tas till riskbedömningar vid dispensprövningen. Om förutsättningarna i det enskilda fallet är sådana att ett fullgörande av skyldigheten innebär risk för skada eller olägenhet på människors hälsa eller miljön bör dispens Prop. 2005/06:16 kunna ges. Dispens bör även kunna ges om det p.g.a. omständigheter som bränsle- säljaren inte råder över vore oskäligt att kräva att skyldigheten fullgörs. Så kan t.ex. vara fallet om det uppstår en sådan brist på förnybara driv- medel att bränslesäljaren får svårt att skaffa drivmedlen. Även det förhåll- andet att bränslesäljaren inte fått de tillstånd som behövs för att kunna fullgöra skyldigheten, exempelvis bygglov, bör kunna anses utgöra sär- skilda skäl för dispens. Så kan vara fallet om en bränslesäljare fått avslag på sin tillståndsansökan eller om tillståndsmyndigheten inte hunnit ta ställ- ning till en sådan ansökan. I den remitterade promemorian angavs som lämpliga dispensgrunder dels att det inte finns en rimlig efterfrågan på förnybart drivmedel på den ort där bränslesäljaren är verksam, dels att klimatförhållanden kan med- föra att det inte framstår som rimligt att förnybart drivmedel tillhanda- hålls. i har ifrågasatt om inte dessa dispens- grunder motverkar lagens syfte. Som tidigare redovisats syftar lagen till att åstadkomma ett nationellt och heltäckande distributionssystem för förnybara drivmedel. är det viktigt att lagen utformas på ett sätt som medger en nyanserad tillämpning. Det bör inte uteslutas att ett säljställes lokala avsättningsmöjligheter undantagsvis kan beaktas vid be- dömningen av vad som skall anses utgöra särskilda skäl för dispens. Så skulle exempelvis kunna vara fallet när en bränslesäljare har ett avsevärt mindre kundunderlag än andra försäljningsställen i samma storleksklass (dvs. antalet kunder är så litet i förhållande till försäljningsmängden att den potentiella efterfrågan på förnybara drivmedel kan anses vara avse- värt mindre än på andra säljställen av motsvarande storlek). Regeringen delar dock bedömningen att klimatförhållanden inte bör kunna utgöra skäl för dispens. Lagens föreslagna definition av förnybara drivmedel möjliggör val av drivmedel som inte är klimatkänsliga. Svensk Bensinhandel har anfört att dispens måste kunna ges på orter med många bränslesäljare om försörjningen av förnybara drivmedel kan anses tryggad av andra. En självklar utgångspunkt för en enhetlig och rättvis tillämpning av den nya lagstiftningen är givetvis att skyldigheten att tillhandahålla ett förnybart drivmedel gäller samtliga de bränslesäljare som uppnår de i 3 § angivna nivåerna. Det förhållandet att andra bränsle- säljare uppfyller sina skyldigheter bör således inte kunna läggas till grund för dispens. Svensk Bensinhandel har vidare anfört att en bränsle- säljare som planerar att avsluta sin verksamhet bör kunna få dispens. Inte heller detta förhållande bör kunna anses utgöra en dispens- grund. Lagen föreslås träda i kraft och skyldigheten att tillhandahålla minst ett förnybart drivmedel inträder därefter stegvis; för de största bränslesäljarna fr.o.m. . Denna skyldig- het bör gälla alla bränslesäljare med tillräckligt stora försäljningsvolymer oavsett om det finns planer på att lägga ned verksamheten. För att dispensmöjligheten inte skall motverka lagens syfte bör dispen- ser tidsbegränsas och normalt inte ges än . Såsom tidigare angetts skall utöva den centrala tillsynen över efterlevnaden av lagen. bör även pröva dispensfrågor. Regeringens förslag: Beslut av och annan tillsynsmyndig- het får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Tillsynsmyndigheternas beslut enligt den föreslagna lagen kan få stora konsekvenser för den enskilde bränsle- säljaren. Beslut bör därför kunna överklagas. Instansordningen bör överensstämma med det som gäller för överklagande av förvaltnings- ärenden, dvs. 22 a § förvaltningslagen (1986:223). Besluten kan överkla- gas till länsrätt och därefter, om prövningstillstånd meddelas, till kam- marrätt. Mot bakgrund av lagens begränsade tillämpningsområde finns inte tillräckliga skäl för några särskilda bestämmelser om rättegångskost- nader. Det finns drygt 4 000 säljställen i landet. För att undvika att små företag, som oftast har begränsade resurser, träffas av alltför omfattande invester- ingskostnader har säljställen med en årlig försäljningsvolym av fossila drivmedel undantagits från den föreslagna skyl- digheten att tillhandahålla förnybara drivmedel. Enligt regeringens bedömning kommer därmed cirka 2 400 säljställen att omfattas av lagens krav. Det innebär att ungefär 1 600 säljställen helt undantas från lagens krav. De stora oljebolagens nät av säljställen skiljer sig åt när det gäller storlek på säljställena. Därför gör regeringen bedömningen att något eller några av oljebolagen kommer att ha ett jämförelsevis större antal sälj- ställen som omfattas av lagen än vad konkurrenterna kommer att ha. Beträffande de ekonomiska konsekvenserna visar tillgängliga data att de förnybara drivmedlen skiljer sig åt i investeringskostnad. Kostnaden för att uppföra ett tankställe för biogas uppgår till . Kostnaden för att uppföra ett tankställe för etanol (E85-pump) eller raps- metylester () uppgår till . I flera fall bör dock befintliga tankar kunna användas vilket minskar kostnaderna betydligt. De flesta tankar i är förberedda för korrosiva drivmedel såsom etanol och metanol. Mot bakgrund av dels att företagen kan förväntas välja det billigaste alternativet, dels att avsättningsmöjlig- heterna är avsevärt större för etanol än för biogas (det finns betydligt fler etanolbilar än biogasbilar på marknaden), bedömer regeringen att invest- eringsmedlen i ett inledande skede kan komma att styras mot etanol. Marknaden för förnybara drivmedel Av totala antalet fordon i utgjordes /05 av fordon som kan drivas med förnybara drivmedel. Mark- naden för denna typ av fordon växer dock och flera fordonstillverkare har aviserat att de kommer att introducera bilmodeller som kan köras på förnybara drivmedel. fanns det i landet ungefär 300 säljställen för förnybara drivmedel av vilka majoriteten tillhandhåller etanol. Flera oljebolag har aviserat att de kommer att installera fler eta- nolpumpar. skall av tankställena kunna erbjuda för- nybara drivmedel. EG-regler (Bränsleförbrukningsdirektivet 80/1269/EEG) för typgod- kännande finns endast för bensin-, diesel- och gasdrivna fordon. För etanoldrivna fordon finns varken EG-regler eller nationella regler. typgodkänns etanolfordon för drift med bensin. Regeringen har gett i uppdrag att se över frågan om typgodkännanden av fordon avsedda för enbart etanoldrift. Den kommunala nämndens tillsynsuppgift blir framför allt att dels kon- trollera vilka bränslesäljare som omfattas av lagen, dels kontrollera att de berörda bränslesäljarna tillhandahåller förnybara drivmedel. Av förord- ningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd framgår att det krävs en anmälan till den kommunala driva eller inrätta en tankstation där mer än flytande motorbräns- len eller 1 miljon normalkubikmeter gas avsett som motorbränsle hante- ras . De kommunala nämnderna har således en god kon- troll över de lokala tankstationer som kommer att omfattas av lagen.