prop · GT0354 · 2005-11-25 00:00:00 — Mot detta intresse står dock samhällets intresse av att Säkerhetspolisen har ett tillfredsställande underlag för hotbildsbedömningarna vad gäller det per- sonskydd som är i fråga. Enligt regeringens bedömning utgör inte den risk som remissinstanserna pekat på tillräckligt skäl för att inte låta Sä- kerhetspolisen få tillgång till sådan information från hälso- och sjukvår- den som kan vara av betydelse för hotbildsbedömningen. Regeringen anser därför att det under vissa omständigheter bör vara möjligt för Säkerhetspolisen att få ut vissa uppgifter om personliga för- hållanden från hälso- och sjukvårdspersonalen. Uppgifterna bör lämnas ut i de fall Säkerhetspolisen begär det för personskyddsverksamheten som avser den centrala statsledningen. I lagrådsremissen föreslogs en bestämmelse om detta där just begreppet den centrala statsledningen användes. I författningskommentaren till förslaget angavs att innebörden i begreppet belystes genom föreskrift och allmänna råd om polisverksamhet rörande bevaknings- och säkerhetsarbete avse- ende den centrala statsledningen, statsbesök m.m. (224-2, RPSFS 1994:8). Med begreppet den centrala statledningen förstås enligt dessa föreskrifter statschefen, , regeringen samt statssekrete- rarna och kabinettssekreteraren. Lagrådet har uttalat att det inte är ac- ceptabelt att ett centralt begrepp som bestämmer räckvidden av sekre- tessgenombrott inte är preciserat. Lagrådet har därför föreslagit att den personkrets som avses med begreppet den centrala statsledningen bör anges i lagen. Regeringen ansluter sig till Lagrådets förslag. Säkerhetspolisen har som tidigare nämnts påtalat att det finns ett mot- svarande behov av uppgifter i verksamhet som avser annat personskydd, såsom personskyddet för övriga kungafamiljen. Mot bakgrund av detta behov anser regeringen att även uppgifter som behövs i verksamhet för personskyddet för kungahuset bör lämnas ut. Ett tillräckligt berednings- underlag för att ta ställning till om uppgiftsskyldigheten bör utökas ytter- ligare finns inte i detta lagstiftningsärende. Regeringen avser att bereda denna fråga vidare. Uppgifterna bör lämnas ut efter begäran från Säkerhetspolisen. Rege- ringen delar utredningens bedömning att det skulle föra för långt att införa en plikt för hälso- och sjukvårdspersonal att självmant lämna upp- gifter. Enligt regeringens mening bör uppgiftsskyldigheten gälla både för per- sonal i allmän tjänst och i enskild tjänst. En uppgiftsskyldighet med an- givet innehåll bör därför föras in i 2 kap. 11 § lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Den kommer därmed att bryta tyst- nadsplikten för såväl personal i allmän tjänst som personal i enskild tjänst. Utredningen har föreslagit att uppgiftsskyldigheten skall gälla uppgif- ter som behövs i verksamhet för personskydd. Några av remissin- stanserna har påtalat att det i vissa fall kan bli problematiskt för hälso- och sjukvårdspersonalen att avgöra vilka uppgifter som omfattas av uppgiftsskyldigheten. Regeringen delar här utredningens bedömning att det inte går att i författningstexten närmare specificera vilka uppgifter som Säkerhetspolisen bör få tillgång till. Den uppgiftsskyldighet som regleras i nuvarande lydelse av 2 kap. 11 § är också uppbyggd på detta I bestämmelsen anges exempelvis att de uppgifter som behövs för Prop. 2005/06:54 rättsmedicinsk undersökning eller för de uppgifter som råd för rättsliga, sociala och medicinska frågor behöver för sin verksam- het skall lämnas ut. Det är sålunda inte närmare preciserat vilka uppgifter som skall lämnas ut av hälso- och sjukvårdspersonalen. Regeringen me- nar att någon uttömmande uppräkning inte heller i detta fall är möjlig att göra. Utgångspunkten bör vara att Säkerhetspolisen kan begära att upp- gifter beträffande en särskild person skall lämnas ut och att hälso- och sjukvårdspersonalen sedan närmare har att avgöra vilka uppgifter som skall lämnas ut. Uppgifter som har betydelse för personskyddet skall lämnas ut men inte andra uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som inte har betydelse för personskyddet. Enligt regeringens mening uppnås på detta sätt en lämplig avgränsning mot andra uppgifter som finns inom hälso- och sjukvården och som inte skall få lämnas ut till Säkerhetspolisen. För att säkerställa att uppgiftslämnandet sker på ett tillfredställande sätt är det av vikt att vårdgivaren ser till att personal inom hälso- och sjuk- vården som har till uppgift att göra dessa bedömningar har kompetens för uppgiften. Säkerhetspolisen har under hand uppgett att kontakten med hälso- och sjukvården kommer att tas av en till Säkerhetspolisen knuten psykiatriker eller leg. psykolog. Utgångspunkten är att informationen i allmänhet kommer att överföras till Säkerhetspolisen genom en dialog mellan den behandlande läkaren inom hälso- och sjukvården och den till Säkerhetspolisen knutna psykiatrikern eller leg. psykologen. Normalt är Säkerhetspolisens behov av uppgifter begränsade till aktuella sådana. Utifrån den information som hälso- och sjukvården överlämnar kommer Säkerhetspolisens medicinska personal att göra en bedömning som sedan utgör en del av det underlag som ligger till grund för själva hotbildsbe- dömningen. Den bedömning som gjorts av Säkerhetspolisens medicinska personal kommer därefter att sparas tillsammans med hotbildsbedöm- ningen. I 7 § andra stycket patientjournallagen (1985:562) finns före- skrifter om hur dokumentation skall ske när en journalhandling har läm- nats ut. I den bestämmelsen anges att det skall antecknas i patientjourna- len vem som har fått handlingen, avskriften eller kopian och när den har lämnats ut. Om hälso- och sjukvården överför information muntligen till Säkerhetspolisen bör motsvarande dokumentation ske. Utredningen har föreslagit att inte endast Säkerhetspolisen utan också andra polismyndigheter skall kunna få ut uppgifter av det aktuella slaget. Polismyndigheter i allmänhet har dock inte något behov som motsvarar det som Säkerhetspolisen har av att få ut det aktuella slaget av uppgifter. Det är nämligen uteslutande Säkerhetspolisen som ansvarar för hotbilds- bedömningar som avser den aktuella personkretsen. Den sekretessbry- tande regeln bör därför gälla endast i förhållande till Säkerhetspolisen. Säkerhetspolisen har i sitt remissvar påtalat att en sekretessbrytande regel bör införas även i socialtjänstlagen. I detta lagstiftningsärende sak- nas emellertid beredningsunderlag för att ta ställning till denna fråga. Regeringen avser att bereda frågan vidare och återkomma i ett annat sammanhang. Förslaget bedöms inte leda till några nämnvärda ökade kostnader för det allmänna, men i den utsträckning några kostnader uppstår för Säkerhets- polisen, skall dessa finansieras inom nuvarande anslagsramar. Den föreslagna ändringen bör träda i kraft . Re- geringen föreslår därför att ändringen skall träda i kraft . Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område 2 kap. 11 § Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjuk- vårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter 1.som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om upp- gifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis- myndighet, kronofogdemyndighet eller , 2.som behövs i verksamhet för personskydd för ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekrete- rare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av Säkerhetspolisen, 3.som behövs för en rättsmedicinsk undersökning, 4.som råd för vissa rättsliga sociala och medicinska frågor behöver för sin verksamhet, 5.som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en studerande från högskoleutbildning, eller 6.som behöver för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxiförarlegitimation enligt yrkestrafiklagen (1998:490). Paragrafen innehåller bestämmelser om att hälso- och sjukvårdspersonal är skyldig att lämna ut vissa uppgifter som annars skulle omfattas av sek- I den nya punkten 2 - som har utformats i enlighet med Lagrådets för- slag - föreskrivs att hälso- och sjukvårdspersonalen är skyldig att lämna ut uppgifter som behövs i verksamhet för personskydd för ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekreterare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av Säkerhetspolisen. Med uttrycket i ett särskilt fall menas att uppgiften begärs med anledning av omständigheter som framkommit om en viss person, t.ex. därför att personen har gjort sig känd för Säkerhets- polisen genom att hota personer i den angivna personkretsen. sätts inte att den efterfrågade är känd till namnet. vara en viss person som efterfrågas. Det är inte meningen att polisen med stöd av regeln skall ha generell tillgång till sjukhusets patientregister. Det är Säkerhetspolisen som bedömer huruvida uppgifter om en person behövs i verksamheten för personskydd för den angivna personkretsen, men det är hälso- och sjukvårdspersonalen som närmare avgör vilka spe- cifika uppgifter som Säkerhetspolisen kan anses ha behov av och som därför skall lämnas ut. Hälso- och sjukvården kan härvid ha anledning att begära förtydliganden från Säkerhetspolisen om vilken typ av uppgifter Prop. 2005/06:54 som polisen behöver. Det finns inget som hindrar att Säkerhetspolisen efter en första begäran om att få ut uppgifter återkommer och begär ut kompletterande uppgifter. Exempel på sådana omständigheter som kan bli aktuella att lämna ut är uppgift om huruvida en patient sköter sin me- dicinering, uppgift om riskanalyser som har gjorts inom vården och uppgift om innehållet i en sådan analys. Det kan också vara fråga om uppgifter om planerad utskrivning, om permissioner eller om vistelseort under permissioner. Andra uppgifter, t.ex. om en enskilds hälsotillstånd i övrigt eller andra personliga förhållanden som inte har betydelse för personskyddet, skall inte lämnas ut. Uppgiftsskyldigheten innefattar ingen plikt eller rätt för hälso- och sjukvårdspersonalen att självmant lämna uppgifter, utan det är endast efter en särskild begäran från Säker- hetspolisen som uppgifter skall lämnas ut. Begreppet kungahuset har i detta sammanhang en statsrättslig innebörd som är snävare än det vanliga civilrättsliga familjebegreppet (se SOU 1977:5 s. 29). Det omfattar sålunda inte vissa anförvanter, exempelvis familjemedlemmar som har förlorat sin successionsrätt. Innebörden är dock avsedd att vara vidare än innebörden av det motsvarande begreppet i 5 kap. 4 § regeringsformen som omfattar endast dem som har succes- sionsrätt till tronen. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område Härigenom föreskrivs att 2 kap. 11 § lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område skall ha följande lydelse. Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjukvårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter 1.som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om upp- gifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis- myndighet, kronofogdemyndighet eller , 2.som behövs för en rättsmedicinsk undersökning, 3.som behövs i verksamhet för personskydd för den centrala statsledningen om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av polismyn- 3.som råd för vissa rättsliga, sociala och medi- cinska frågor behöver för sin verk- samhet, 4.som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en stude- rande från högskoleutbildning, eller 5.som behöver för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxifö- rarlegitimation enligt yrkestrafik- lagen (1998:490). 4.som råd för vissa rättsliga, sociala och medi- cinska frågor behöver för sin verk- samhet, 5.som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en stude- rande från högskoleutbildning, eller 6.som behöver för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxifö- rarlegitimation enligt yrkestrafik- lagen (1998:490). Denna lag träder i kraft den Efter remiss har följande instanser lämnat yttrande över betänkandet Per- sonskyddet för den centrala statsledningen (SOU 2004:108): ombudsmän, , , Kam- marrätten i , Justitiekanslern, , Säkerhetspo- lisen, , , , , , , , , läkar- förbund och . kommuner och landsting har avstått från att yttra sig. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område Härigenom föreskrivs att 2 kap. 11 § lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område skall ha följande lydelse. Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjukvårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter 1. som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om upp- gifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis- myndighet, kronofogdemyndighet eller , 2. som behövs i verksamhet för om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av Säkerhetspolisen, 2. som behövs för en rättsmedi- 3. som behövs för en rättsmedi- 3. som råd för 4. som råd för vissa rättsliga sociala och medi- vissa rättsliga, sociala och medi- cinska frågor behöver för sin verk- cinska frågor behöver för sin verk- 4. som behövs för prövning av 5. som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en stude- ett ärende om att avskilja en stude- 5. som behöver för 6. som behöver för prövning av någons lämplighet att prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxifö- ha körkort, traktorkort eller taxifö- lagen (1998:490). lagen (1998:490). Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2003:724. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , regeringsrådet och justitierådet . Utökad möjlighet för Säkerhetspolisen att inhämta information i verksamhet för personskydd för den centrala statsledningen och kungahuset Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvår- dens område. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av ämnessakkunnige . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen föreslås en ny regel i lagen (1998:531) om yrkes- verksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Enligt den föreslagna re- geln skall personal inom hälso- och sjukvården, både i allmän och en- skild tjänst, vara skyldig att på begäran av Säkerhetspolisen lämna ut sådana sekretesskyddade uppgifter som behövs i ett särskilt fall i verk- samhet för personskydd för den centrala statsledningen eller kungahuset. Den föreslagna sekretessbrytande regeln skall ses i sitt sammanhang som en del av ett förhållandevis komplicerat regelsystem bestående av bestämmelser främst i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, sekretesslagen (1980:100) och lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Bestämmelsen måste kunna tillämpas av personal inom såväl hälso- och sjukvården som Säkerhetspolisen. En felaktig tillämpning kan vara förenad med olägenheter av olika slag. Lämnas en sekretesskyddad uppgift ut i strid med bestämmelserna kan den enskildes personliga in- tegritet komma att kränkas. Vidare kan ett straffrättsligt ansvar komma att utkrävas av den som på ett sådant sätt har röjt hemliga uppgifter. Å andra sidan kan personskyddet komma att bli lidande om inte begärda uppgifter lämnas ut när ett sekretessgenombrott är tillåtet. Frågan är mot denna bakgrund om den föreslagna bestämmelsen har fått en sådan ut- formning att den utan problem kommer att kunna tillämpas på ett korrekt sätt av personal inom och hälso- och sjukvården. Förslaget möjliggör sekretessgenombrott inom ett område där det an- setts motiverat med ett starkt sekretesskydd för uppgifter om enskilds personliga förhållanden. Det gäller ett omvänt skaderekvisit och sekre- tess är alltså huvudregeln. Mot den bakgrunden är det av särskild vikt att förutsättningarna för genombrott av sekretessen är klart angivna. Enligt förslaget skall de uppgifter som behövs för personskydd för bl.a. den centrala statsledningen lämnas ut. Vilka personer som omfattas av detta begrepp framgår inte av någon lag. Innebörden kan knappast heller härledas ur regeringsformens bestäm- melser om de centrala statsfunktionerna, särskilt om man, som i försla- get, inbegriper statssekreterare och kabinettssekreterare, vilka i princip inte har några formella statsrättsliga beslutsfunktioner. Begreppet den centrala statsledningen finns i förordningen (1989:773) med instruktion för och förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen men definieras inte i någon av dessa författningar. För att finna en sådan definition får man gå till föreskrif- ter och allmänna råd om polisverksamhet rörande bevaknings- och säkerhetsarbete avseende den centrala statsledningen, statsbesök m.m. (RPSFS 1994:8). Enligt punkten 3 förstås i dessa föreskrifter med cen- trala statsledningen statschefen, , regeringen samt statssekrete- rarna och kabinettssekreteraren. I författningskommentaren anges inte närmare vilka personer som om- fattas av begreppet den centrala statsledningen, endast att vilka som av- ses belyses av den nämnda myndighetsföreskriften. Enligt Lagrådets me- ning är det inte acceptabelt att ett centralt begrepp som bestämmer räck- vidden av sekretessgenombrott inte är preciserat på annat sätt än att inne- börden belyses av en myndighetsföreskrift. Utöver de tveksamheter som kan uppstå vid tillämpningen kan frågan ställas vilka följder det skulle få för tolkningen av lagen om definitionen i myndighetsföreskriften ändra- des. Av anförda skäl anser Lagrådet att den personkrets som här avses bör framgå av lagen. Det kan, av skäl som redovisats ovan, från statsrättsliga utgångspunkter ifrågasättas om begreppet den centrala statsledningen är en lämplig beteckning på hela den angivna personkretsen. Lagrådet föreslår därför att de avsedda kategorierna uttryckligen anges i lagen en- ligt följande: 2. som behövs i verksamhet för personskydd för ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekrete- rare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av Säkerhetspolisen, Anses det likväl lämpligt att behålla det nämnda begreppet är alternati- vet att foga ett nytt andra stycke till 2 kap. 11 § lagen om yrkesverksam- het på hälso- och sjukvårdens område enligt mönstret Med den centrala statsledningen i första stycket 2 avses i denna lag . Av lagrådsremissen framgår (s.10 och 12) vidare att Säkerhetspolisen i sitt yttrande över det ursprungliga förslaget, som endast omfattade per- sonskydd för den centrala statsledningen, påtalade att det fanns ett mot- svarande behov av uppgifter som avser annat personskydd, t.ex. för kungafamiljen. I remissen föreslås, utan någon närmare kommentar, att även uppgifter som behövs i verksamhet för personskydd för kungahuset skall lämnas ut. Möjligen är begreppet kungahuset inte alldeles entydigt. När det an- vänds i 5 kap. 4 § regeringsformen avses de kungliga personer som har successionsrätt till tronen. Vanligen och det torde vara avsikten också i det remitterade förslaget avses emellertid med begreppet kungahuset en något vidare krets, som omfattar alla dem som statsrättsligt har kunglig eller furstlig värdighet i (se , Stjernquist Grundlagarna s. 789 med hänvisning till SOU 1977:5 s. 29, som innehåller en redogö- relse för innebörden av uttrycken det kungl. huset/kungahuset). Mot bakgrund av vad som ovan anförts i fråga om kraven på lagstift- ning inom området för offentlighet och sekretess anser Lagrådet att inne- börden av begreppet kungahuset bör redovisas i författningskommenta- ren, bl.a. för att underlätta rättstillämpningen. Vidare noterar Lagrådet att hälso- och sjukvårdspersonalen enligt det remitterade förslaget är skyldig att lämna ut uppgifter endast om uppgif- terna i e t t s ä r s k i l t f a l l begärs av Säkerhetspolisen. ningskommentaren berörs inte närmare vilken begränsning detta innebär vad gäller möjligheten att få ut sekretesskyddade uppgifter. grund av att det för Säkerhetspolisens del i stor utsträckning är fråga om en kontinuerlig verksamhet avseende analys och uppföljning av hotbilder för den centrala statsledningen och kungahuset kan det, enligt Lagrådets mening, bli svårt att i den praktiska verksamheten avgöra vad som är ett Därför bör denna fråga belysas i författningskommentaren. I övrigt lämnar Lagrådet förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , , Y. , , , Andnor, Nuder, M. , , , , Jämtin, Regeringen beslutar proposition 2005/06:54 Utökad möjlighet för Säker- hetspolisen att inhämta information i verksamhet för personskydd