prop · GS03165 · 2005-05-27 00:00:00 — I anslutning till möjligheten att kräva en sådan plan har också förts in en möjlighet för inspektionen att, i likhet med vad som är fallet i fråga om försäkringsbolagen, utse särskild företrädare, se författnings- kommentaren till 19 kap. 11 § FRL. Enligt det nya fjärde stycket får även i andra fall än som avses i tredje stycket när inspektionen bedömer att intressena hos en tjänstepensionskassas medlemmar hotas besluta om en sådan företrädare som avses i tredje stycket. Enligt det nya femte stycket skall inspektionen, när reglerna om kapitalbas inte efterlevs, ingripa med föreläggande om upprättande av en plan för återställande av en tillfredsställande finansiell ställning m.m., vilken skall ges in för godkännande. Genom hänvisningarna till kapitalbasreglerna i 25 och 26 d §§ framgår att bestämmelserna endast gäller tjänstepensionskassor och inte andra understödsföreningar med annan slags verksamhet. Det nya sjätte stycket syftar till att tillgodose artikel 20.9 i tjänste- pensionsdirektivet om hemlandsmyndighetens åtgärder för att förhindra ett institut från att i ett annat EES-land överträda gällande social- och arbetsmarknadslagstiftning (se kommentaren till 3 kap. 2 § LUFV). Eftersom det endast är tjänstepensionskassor som får bedriva verksamhet i ett annat EES-land träffas endast sådana understödsföreningar av bestämmelsen. I sjunde och åttonde styckena, som också är nya, har tagits in regler om möjligheter att begränsa eller förbjuda en tjänstepensionskassa att fritt förfoga över sina tillgångar och om inspek- tionens rätt att besluta om hur verksamheten därefter skall bedrivas. De bestämmelserna är föranledda av artikel 14.2 och 14.3 i tjänste- pensionsdirektivet. I nionde stycket har gjorts redaktionella ändringar. Samtliga paragrafens nya bestämmelser har utformats i nära överensstämmelse med motsvarande regler i 19 kap. 11 § FRL, se författ- ningskommentaren till den paragrafen. Paragrafen behandlas även i avsnitt 13.3. Paragrafen, som är ny och som behandlar en skyldighet för att i vissa fall underrätta behöriga myndigheter i andra EES-länder om tillsynsåtgärder, är föranledd av bestämmelserna om sådan verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring som en under- stödsförening bedriver från en sekundäretablering eller genom gränsöver- skridande verksamhet, se 14 ad §§, och motsvarar 19 kap. 11 a § FRL. Enligt första stycket skall anmäla beslut om begränsning i en tjänstepensionskassas förfoganderätt eller förbud för tjänstepensionskassan att förfoga över sina tillgångar till tillsyns- myndigheterna i de EES-länder där kassan driver verksamhet eller har tillgångar. I andra stycket föreskrivs att inspektionen i samband med en anmälan enligt första stycket får begära att värdlandsmyndigheten vidtar motsvarande åtgärder. Paragrafens första stycke har ändrats till följd av de nya bestämmelserna om tjänstepensionskassors verksamhet i ett annat land inom EES. beslut därom får, i enlighet med föreskrifterna i 19 kap. 13 § andra stycket FRL, överklagas till kammarrätten. Om motiven härtill, se prop. 1997/98:186 s. 80 f. och 90. Genom ett nytt tredje stycke får möjlighet att bestämma att ett beslut om föreläggande eller om verksamhetens drivande enligt 71 § sjunde stycket skall gälla . Bestämmelsen svarar mot 19 kap. 13 § fjärde stycket FRL. I första punkten anges att de nya bestämmelserna i skall träda i kraft . Genom bestämmelsen i andra punkten ges tjänstepensionskassor som Prop. 2004/05:165 vid ikraftträdandet inte uppfyller de nya kapitalkraven enligt bestäm- melserna i 25 och 26 d §§ visst anstånd med att tillämpa de bestäm- melserna. Sådana tjänstepensionskassor behöver till och med inte tillämpa de sagda kapitalbasbestämmelserna. Möjlighet att skjuta fram tillämpningen av regler om tillräcklig kapitalbas lämnas i artikel 22.3 i tjänstepensionsdirektivet. Innan kapitalkraven är uppfyllda får tjänste- pensionskassan dock inte bedriva verksamhet i ett annat land inom EES. Se vidare avsnitt 15. 17.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Ändringarna i lagen innebär inledningsvis att dess rubrik ändrar lydelse till lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . På så sätt tydliggörs att lagens tillämpningsområde vidgas till omfatta även sistnämnda institutskategori. Även ett antal underrubriker i lagen justeras på motsvarande sätt. 1 kap. 1 § Av tillägget i första stycket framgår att lagens tillämpningsområde har utvidgats till att omfatta också utländska tjänstepensionsinstitut. Vad som avses med ett sådant institut framgår av den nya punkten 3 i 5 § första stycket. 1 kap. 4 § Paragrafen har kompletterats till följd av att lagen i fortsättningen skall gälla inte bara utländska försäkringsgivare utan också utländska tjänste- pensionsinstitut. Vad som avses med ett sådant institut framgår av den nya punkten 3 i 5 § första stycket. 1 kap. 5 § I en ny tredje punkt i första stycket har införts en definition av begreppet utländskt tjänstepensionsinstitut, varvid en hänvisning gjorts till tjänstepensionsdirektivet. Alla tjänstepensionsinstitut enligt direktivet omfattas dock inte av definitionen här. Den rymmer endast institut hemmahörande inom EES som inte är försäkringsgivare i denna lags mening. Sådana företag som omfattas av EG:s försäkringsdirektiv betecknas i stället EES-försäkringsgivare. Till följd av att lagens tillämp- ningsområde utvidgats har vidare begreppen hemland och behörig myndighet i punkterna 4 och 5 kompletterats. Vissa redaktionella ändringar har också gjorts i första stycket. I ett nytt sista stycke anges att bestämmelserna i 2, 3, 8 och 10 kap. i tillämpliga delar skall gälla även för de utländska tjänstepensions- Med i tillämpliga delar avses att bestämmelserna i nämnda kapitel skall gälla för de instituten där så särskilt anges. 1 kap. 6 § I de nya tredje och fjärde styckena införs särskilda definitioner av begreppen tjänstepensionsförsäkring respektive tjänstepension. Beträffande definitionen av tjänstepensionsförsäkring görs en hänvisning till 1 kap. 3 a § FRL, se författningskommentaren till den bestämmelsen och avsnitt 8. Definitionen av tjänstepension har sin grund i tjänstepensions- direktivets artikel 6 (d), eftersom syftet är att täcka in de olika slags produkter som utländska tjänstepensionsinstitut kan tänkas erbjuda. Avsikten med bestämmelsen är också att tydliggöra att sådana förmåner som här avses inte skall anses utgöra försäkring i lagens mening. Genom ett nytt femte stycke framgår, på motsvarande sätt som avseende tjänstepensionsförsäkring, att sådana avtal om tjänstepension som tecknas av egenföretagare för egen räkning inte omfattas av definitionen av tjänstepension. Beträffande vad som avses med egenföretagare, se kommentaren till 1 kap. 3 a § FRL. Undantaget för egenföretagares avtal behandlas i avsnitt 8. 1 kap. 7 § I denna paragraf, som anger var en skadeförsäkringsrisk skall anses vara belägen och var ett livförsäkringsåtagande skall fullgöras, har i de nya fjärde och femte styckena införts regler för var avtal om tjänstepensions- försäkring respektive tjänstepension skall fullgöras. Vad gäller begreppet uppdragsgivande företag, se avsnitt 11.4. 1 kap. 8 § Med anledning av att även ett utländskt tjänstepensionsinstitut skall ha rätt att upprätta sekundäretablering i har ett nytt andra stycke införts i paragrafen. För ett sådant institut skall med sekundäretablering avses etablering genom generalagent eller filial. Beträffande dessa begrepp, se 9 och 10 §§ samt prop. 1997/98:141 s. 65 ff. Eftersom ett utländskt tjänstepensionsinstitut inte är någon försäkrings- givare i lagens mening kan ett sådant instituts sekundäretablering, i motsats till vad som gäller i fråga om utländska försäkringsgivare, inte ske genom generalrepresentation för försäkringsgivare i en försäkrings- sammanslutning. 1 kap. 9 § Paragrafen, som bl.a. definierar begreppet generalagent i denna lag, har genom att en hänvisning lagts till i ett nytt sista stycke gjorts tillämplig även på verksamhet i utländska tjänstepensionsinstitut. Hänvisningen skall dock inte avse femte stycket i paragrafen, eftersom nämnda stycke i sin tur hänvisar till en regel i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. som endast avser skadeförsäkringsrörelse. 1 kap. 10 § Paragrafen, som definierar begreppet filial i denna lag, har genom att en hänvisning lagts till i första stycket, gjorts tillämplig även på verksamhet i utländska tjänstepensionsinstitut 1 kap. 13 § Till följd av de nya bestämmelserna i 7 § har genom ett nytt andra stycke paragrafens definition av gränsöverskridande verksamhet utvidgats till att även omfatta utländska tjänstepensionsinstitut. 2 kap. 1 § Genom det nya andra stycket har införts bestämmelser avseende en EES- försäkringsgivares möjligheter att bedriva verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring genom sekundäretablering eller gränsöverskridande verksamhet. De nya reglerna motsvarar i princip de nya bestämmelserna i 2 a kap. 2 a och 5 a §§ FRL, se kommentarerna till de bestämmelserna samt avsnitt 12. Som har konstaterats där skall reglerna om själva upprättandet av sekundäretableringen vara frikopplade från det särskilda förfarande som gäller när tjänstepensionsverksamheten skall inledas. Bestämmelsen i andra stycket om fristen för när en EES- försäkringsgivare får inleda tjänstepensionsverksamheten har, på mot- svarande sätt som i fråga om försäkringsbolags tjänstepensions- verksamhet och tjänstepensionskassors verksamhet, utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 2 kap. 1 a § Genom denna paragraf, som är ny, införs motsvarande bestämmelser som i 1 § beträffande utländska tjänstepensionsinstituts möjligheter att bedriva verksamhet avseende tjänstepension här i landet. Jfr även 14 a och 14 c §§ UFL och författningskommentarerna till de bestämmelserna. Även i fråga om utländska tjänstepensionsinstitut har bestämmelsen i andra stycket om fristen för när ett sådant institut får inleda tjänstepensionsverksamheten, på motsvarande sätt som i fråga om försäkringsbolags tjänstepensionsverksamhet, verksamheten hos tjänstepensionskassor och EES-försäkringsgivare, utformats i enlighet med Lagrådets förslag, 2 kap. 2 § I ett nytt andra stycke ges bestämmelser avseende den underrättelse som en EES-försäkringsgivare skall lämna till den behöriga myndigheten i hemlandet varje gång försäkringsgivaren åtar sig ett uppdrag att från en sekundäretablering meddela tjänstepensionsförsäkring i . I det nya tredje stycket ges motsvarande regler avseende utländska tjänste- pensionsinstitut. De angivna reglerna följer vad som angetts i 2 a kap 1 och 4 §§ FRL samt i 14 bd §§ UFL, se författningskommentarerna till de bestämmelserna. I ett tillägg till det femte stycket samt genom det nya sista stycket ges regler avseende ändring av verksamheten, som även de motsvarar vad som angetts i 2 a kap. 3 § FRL, se kommentaren till den bestämmelsen. 2 kap. 3 § Genom införandet av de nya tredje och fjärde styckena ges motsvarande regler som i 2 § avseende EES-försäkringsgivares och utländska tjänste- pensionsinstituts gränsöverskridande verksamhet. Genom ett tillägg till femte stycket har införts bestämmelser om ändring av en EES-försäkringsgivares verksamhet jfr 2 a kap. 4 och 6 §§ FRL, 14 c och 14 d §§ UFL samt författningskommentarerna till dessa bestämmelser. 3 kap. 1 § I första stycket har reglerna om s.k. hemlandstillsyn utsträckts till att även avse verksamheten i utländska tjänstepensionsinstitut. Med uttrycket i tillämpliga delar i andra meningen avses att den finansiella tillsynen skall ha den räckvidd som följer med det aktuella institutets verksamhetsform. I andra stycket har motsvarande justering gjorts beträffande ansvarsområde. I inspektionens uppgifter ingår främst att kontrollera tjänstepensionsinstitutets information i samt dess efterlevnad av vissa andra svenska bestämmelser rörande tjänstepensioner. Se vidare kommentarerna till 2 och 6 §§. 3 kap. 2 § Paragrafens första stycke har justerats så att det ankommer på Finans- inspektionen att i samarbete med tillsynsmyndigheten i hemlandet övervaka att även utländska tjänstepensionsinstituts verksamhet i är förenlig med denna lag och andra föreskrifter för verksamheten här i landet. I andra stycket har på motsvarande sätt bestämmelserna om samarbete och informationsutbyte mellan berörda tillsynsmyndigheter utvidgats till att också avse utländska tjänstepensionsinstitut. De nya tredje och fjärde styckena syftar till att tillgodose kraven i direktivets artikel 20.5 och 20.8 om värdlandsmyndigheternas uppgifts- skyldighet gentemot hemlandsmyndigheten beträffande social- och arbetsmarknadslagstiftning som är relevant på tjänstepensionsområdet samt avseende regler om information och tillgångsplacering. Det finns ingen heltäckande EG-rättslig definition av begreppen social- och arbetsmarknadslagstiftning. Den enda ledningen i tjänstepensions- direktivet fås av stycke 37 i direktivets ingress, där det anges att uppgifts- skyldigheten avser bl.a. regler avseende utbetalning av pensionsförmåner och villkoren för överföring av pensionsrättigheter. I övrigt har det överlämnats till medlemsstaterna att slå fast gränserna för vad som avses med den angivna lagstiftningen. har dock under förhandlingarna av direktivet varit mycket tydlig med att exempelvis skatteregler inte omfattas. Utgångspunkten bör vara att med tillämplig social-, arbetsmarknads- och informationslagstiftning i tjänstepensionsdirektivet skall avses regler som är kopplade till förhållandet mellan arbetstagare och arbetsgivare vad gäller tjänstepension.1 I ges dock sådana regler i princip inte genom lagstiftning. Främst kommer det därför att bli fråga om att lämna information om innehållet i de svenska kollektivavtalen. Uppgiftsskyldigheten skall därför i denna del avse tillämplig arbetsrätt på tjänstepensionsområdet. Även mer allmän information om det svenska pensionssystemet bör kunna räknas in under informationsplikten. Vad gäller den svenska informationslagstiftningen får här förstås reglerna i FRL, UFL, tryggandelagen och FAL, dvs. de regler som avser information som skall lämnas såväl före ingående av ett avtal om tjänstepension som . Det är inte aktuellt att lämna information om särskilda placeringsregler avseende utländska institut eftersom några sådana regler inte skall gälla, se avsnitt 11.4. 3 kap. 3 § Paragrafens första stycke har justerats så att har rätt att även från utländska tjänstepensionsinstitut få del av sådana uppgifter om institutet och dess verksamhet i som inspektionen behöver för att kunna utföra sina tillsynsuppgifter. I anslutning till detta har bemyndigandet i sista stycket för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter vari uppgiftsskyldigheten preciseras utvidgats till att även avse utländska tjänstepensionsinstitut. 3 kap. 4 § Genom justeringarna av paragrafen införs bestämmelser om att Finans- inspektionen har möjlighet att fordra upplysningar även från företag, skaderegleringsnämnd, villkorsnämnd eller annat liknande organ i de fall där ett sådant organ biträder ett utländskt tjänstepensionsinstitut. 3 kap. 6 § Paragrafen har tillförts fyra nya stycken om det förfarande som Finans- inspektionen skall tillämpa när en EES-försäkringsgivare som bedriver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring eller ett utländskt tjänste- pensionsinstitut överträder i tillämplig arbetsrätt och bestäm- 1 Jfr rapport författad av Prof. , The meaning of national social and labour legislation in directive 2003/41/EG on the activities and supervision of institutions for occupational retirement provision, 2004. melser om information på tjänstepensionsområdet och som gäller för institutets verksamhet. Skälet till att även överträdelser av sådan reglering av EES- försäkringsgivare som bedriver verksamhet avseende tjänstepensions- försäkringar i regleras i denna paragraf är att det konsoliderade livförsäkringsdirektivets regler i denna del får anses ha satts ur spel av tjänstepensionsdirektivet. I det nya femte stycket anges att skall anmäla en EES-försäkringsgivares överträdelser av i tillämplig arbetsrätt och bestämmelser om information till hemlandsmyndigheten. Den myndigheten har därefter att vidta lämpliga åtgärder för att få till stånd rättelse. Bestämmelsen har sin grund i artikel 20.9 i tjänstepensions- direktivet. Beträffande innebörden av arbets- och informationslagstift- ning, se kommentaren till 2 §. För det fall att överträdelserna fortsätter får enligt det nya sjätte stycket vidta egna åtgärder, dock först efter anmälan till hemlandsmyndigheten. Inspektionen får dock endast vidta åtgärder när överträdelsen gäller svensk arbetsrätt. Skälet härtill är att direktivets artikel 20.10 endast medger ingripanden i dessa fall. Inspektionen kan därvid förbjuda fortsatt marknadsföring och ingående av nya avtal om tryggande av tjänstepensioner i . När det gäller smärre avvikelser från den svenska lagstiftningen torde dock ett informellt påpekande från vara tillräckligt. Som framgår av sjunde stycket skall inspektionen innan den meddelar ett förbud enligt sjätte stycket först förelägga försäkringsgivaren att vidta rättelse, för det fall att hemlandsmyndigheten inte har vidtagit en motsvarande åtgärd. Bestämmelsen har ingen direkt grund i tjänstepensionsdirektivet, men får anses följa av ett allmänt krav på förutsebarhet vid ingripanden från myndigheter. Av det nya åttonde stycket framgår att reglerna i femtesjunde styckena skall gälla även i förhållande till ett utländskt tjänstepensions- institut som bedriver verksamhet här i landet. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 12. 3 kap. 7 § Genom det nya sista stycket åläggs att i vissa angivna situationer biträda hemlandsmyndigheten även beträffande utländska tjänstepensionsinstitut. Fråga är enligt paragrafens första stycke om fall då hemlandsmyndigheten inskränkt ett instituts förfoganderätt över sina tillgångar. skall efter ett sådant beslut på begäran vidta motsvarande åtgärder i fråga om institutets tillgångar i . 3 kap. 9 § Som en följd av att en EES-försäkringsgivare verkar i med stöd av tillstånd eller registrering i hemlandet innebär ett upphörande av ett sådant stöd att rätten att bedriva verksamhet upphör även i . skall i en sådan situation i samarbete med tillsyns- myndigheten i försäkringsgivarens hemland vidta alla de åtgärder som behövs för att skydda tjänstepensionstagarnas intressen. Det ankommer emellertid på hemlandsmyndigheten att initiera sådana åtgärder. Genom ett nytt sista stycke i paragrafen framgår att de angivna bestämmelserna skall gälla även för utländska tjänstepensionsinstitutet. 8 kap. 1 a § Genom tillägget till första stycket i paragrafen, som gäller utländska försäkringsgivare, uppställs ytterligare krav på information till försäkringstagare och andra ersättningsberättigade när det är fråga om tjänstepensionsförsäkringar. Vid sådan försäkring skall information ges inte bara om försäkringen utan också om försäkringsgivaren och dennes verksamhet samt om den pensionsplan eller annan överenskommelse som ligger till grund för försäkringen. De nya bestämmelserna, som för svenska försäkringsbolags del har sin motsvarighet i 1 kap. 1 a § FRL, har sin grund i artikel 11 i tjänste- pensionsdirektivet (jfr artikel 20.7). De föreslagna reglerna går dock något längre än vad direktivet föreskriver i fråga om kretsen av informationsberättigade. Frågor om informationens innehåll har behandlats i avsnitt 10 och i författningskommentaren till 1 kap. 1 a § FRL. 8 kap. 1 b § Genom paragrafen, som är ny, införs samma informationskrav som föreskrivs i 1 a § beträffande utländska tjänstepensionsinstitut, se vidare kommentaren till den bestämmelsen. 10 kap. 1 § Paragrafen behandlar de fall när skall kungöra åtgärder i Post- och . I paragrafens första stycke har i punkten 2 gjorts ett tillägg som en följd av att 3 kap. 7 och 9 §§ gjorts tillämpliga även på utländska tjänstepensionsinstitut. 10 kap. 3 § I paragrafen har i andra och tredje styckena gjorts justeringar av innebörden att också gentemot utländska tjänste- pensionsinstitut skall kunna kräva upplysningar och lämna förelägganden om ändring eller upphörande av verksamheten. 10 kap. 4 a § Paragrafen, som behandlar möjligheter för att bestämma att vissa beslut skall gälla , har kompletterats till följd av att vissa andra paragrafer gjorts tillämpliga även på utländska tjänstepensionsinstitut. 10 kap. 5 § Paragrafen, som behandlar en möjlighet för att förena förelägganden och förbud med vite, har genom ett tillägg i första stycket gjorts tillämplig också på utländska tjänstepensionsinstitut. I första punkten anges att lagändringarna skall träda i kraft . Andra punkten innebär att de utländska försäkringsgivare som vid tiden för ikraftträdandet meddelar tjänstepensionsförsäkring i får fortsätta verksamheten här utan att genomgå det nya anmälningsförfa- randet beträffande sådan verksamhet. För den utländska försäkrings- givare som efter lagens ikraftträdande avser att inleda tjänstepensions- verksamhet gäller emellertid de nya reglerna. 17.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. I paragrafen, som är ny, föreskrivs i första stycket vilka bestämmelser i lagen som skall gälla för sådana pensionsstiftelser som tryggar utfästelse om pension till minst 100 personer. Av det andra stycket följer att de bestämmelser som avses i första stycket skall gälla även de övriga pensionsstiftelser som i enlighet med det förfarande som beskrivs i 31 § väljer att tillämpa sagda bestäm- melser. Att även mindre institut skall ha möjlighet att tillämpa de ifråga- varande reglerna har sin grund i artikel 5 i tjänstepensionsdirektivet. Av hänvisningen till 9 § första stycket i fråga om avgränsningen av den personkrets som avses med uttrycket 100 personer följer att både arbetstagare och arbetstagares efterlevande för vilka avsättningar har gjorts till stiftelsen omfattas. Det skall således vara fråga om sådana personer för vilkas räkning stiftelsen faktiskt förvaltar medel. Som har konstaterats i avsnitt 7.2 kan antalet efterlevande få beräknas enligt en schablon. Det åligger dock stiftelsens styrelse att alltid ha kontroll över det exakta antalet tryggade personer. Av andra stycket framgår även att egenföretagares tryggande för egen räkning inte skall omfattas av bestämmelserna i första stycket. I fråga om egenföretagare, se kommentaren till 1 kap. 3 a § FRL och avsnitt 8. Paragrafen behandlar placeringsregler för stiftelsers tillgångar. Genom tillägg till paragrafen har införts nya placeringsregler för sådana stiftelser som omfattas av 9 a § (se författningskommentaren till den bestämmelsen). Detta följer av det nya andra stycket. Liksom försäkringsföretagen skall pensionsstiftelserna tillämpa den s.k. aktsamhetsprincipen vid sin kapitalplacering. Den principen, som i det nya tredje stycket formulerats i nära överensstämmelse med formu- leringarna i 7 kap. 9 a, 12 och 13 §§ FRL samt 24 b § UFL, rymmer bl.a. grundsatserna om matchning och diversifiering. Aktsamhetsprincipen omfattar för stiftelsernas del samtliga tillgångar, eftersom en pensions- stiftelse inte skall omfattas av reglerna om försäkringstekniska avsätt- ningar och skuldtäckning och därmed inte kommer att hålla några skuld- täckningstillgångar, se avsnitt 11.1 och 11.4. Av samma skäl är de mera preciserade begränsningsreglerna färre för pensionsstiftelserna än för försäkringsinstituten. För stiftelserna skall enligt det nya andra stycket enbart gälla direktivets krav på begräns- ningar i uppdragsgivande företag. De begränsningarna gäller emellertid enligt det nya tredje stycket inte statsobligationer. Vid användande av s.k. derivatinstrument skall enligt det nya fjärde stycket 7 kap. 17 b § FRL tillämpas. Det skall i sammanhanget påpekas att en pensionsstiftelse enligt 11 § första stycket inte får ta emot en fordran mot arbetsgivaren.