prop · GS03144 · 2005-04-04 00:00:00 — Har en svensk myndighet fått uppgifter genom en gemensam utredningsgrupp som inrättats med stöd av denna lag och gäller på grund av en överenskommelse som anges i 1 § första stycket villkor som begränsar möjligheten att använda uppgifterna skall myndig- heten följa villkoren oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. Överlämnande av uppgifter eller bevisning från en svensk myndighet till en gemensam utredningsgrupp som inrättats med stöd av denna lag får i enskilda fall förenas med villkor som är nödvändiga av hänsyn till enskilds rätt eller som är nödvändiga från allmän synpunkt. Villkor som avses i första Villkor som avses i första stycket får inte ställas upp om de stycket får inte ställas upp om de strider mot rambeslutet. enligt 1 § första stycket som är Den svenska myndighet som överlämnat uppgifter eller bevis- överlämnat uppgifter eller bevis- ning och ställt villkor enligt 6 § får ning och ställt villkor enligt 6 § får på begäran av en myndighet i den på begäran av en myndighet i den andra staten medge undantag från villkoret. Detsamma gäller i fråga om villkor som följer direkt av rambeslutet. andra staten medge undantag från villkoret. Detsamma gäller i fråga om villkor som följer direkt av den överenskommelse enligt 1 § första stycket som är tillämplig. En ansökan från en myndighet i en annan stat om biträde med en kontrollerad leverans i skall handläggas av åklagare. En ansökan om att en kontrollerad leverans skall företas utomlands får göras av åklagare eller, sedan åklagare har lämnat sitt tillstånd till åtgärden, av polismyndighet, eller . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka åklagare som är behöriga att handlägga ansökningar enligt 10 § eller göra ansökningar och pröva frågor om tillstånd enligt 11 §. I fråga om uppgifter som en svensk myndighet har fått i ett ärende om kontrollerad leverans enligt denna lag, skall bestäm- melserna i 5 § tillämpas, om detta följer av en internationell överens- kommelse som är bindande för . Bestämmelserna i 6 och 7 §§ gäller även för ärenden om kontrollerad leverans enligt denna lag. Villkor enligt 6 § får dock inte ställas upp om de strider mot en internationell överenskommelse som är bindande för . Bestämmelserna om skadestånd i 8 och 9 §§ skall tillämpas i ett ärende om kontrollerad leverans enligt denna lag, om detta följer av en internationell överens- kommelse som är bindande för . Brottsutredningar med användning av skyddsidentitet En överenskommelse om bistånd i en brottsutredning som genom- förs av tjänstemän med skydds- identitet får, om en förunder- sökning pågår i om den brottslighet åtgärden avser, ingås av den åklagare eller polismyn- dighet som leder förundersök- ningen. Om det inte pågår eller inleds någon förundersökning i om den brottslighet åtgärden avser, får en överenskommelse som avses i första stycket ingås av 2.Rikspolisstyrelsen eller den polismyndighet som Rikspolis- styrelsen bestämmer. Åtgärdens varaktighet och övriga praktiska frågor skall framgå av överenskommelsen. I fråga om uppgifter som en svensk myndighet har fått i ett ärende om samarbete enligt 15 §, skall bestämmelserna i 5 § tillämpas, om detta följer av en internationell överenskommelse som är bindande för . Bestämmelserna i 6 och 7 §§ gäller även för ärenden om samarbete enligt 15 §. Villkor enligt 6 § får dock inte ställas upp om de strider mot en internationell överenskommelse som är bindande för . Bestämmelserna om skadestånd i 8 och 9 §§ skall tillämpas vid samarbete enligt 15 §, om detta följer av en internationell överens- kommelse som är bindande för . Denna lag träder i kraft . 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (2003:1174) om Prop. 2004/05:144 vissa former av internationellt samarbete i Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar1 skall ha följande lydelse. Bestämmelserna i 29 §§ gäller för sådana gemensamma utred- ningsgrupper för brottsutredningar som inrättas mellan myndigheter i och myndigheter i en eller flera andra stater med stöd av 2002/465/RIF av 2002/465/RIF av 2. konventionen av 2. konventionen av 2000 om ömsesidig rättslig hjälp i 2000 om ömsesidig rättslig hjälp i unionens medlemsstater, eller 3. avtalet av ningen av vissa bestämmelser i om ömsesidig rättslig hjälp i unionens medlemsstater och 2001 års protokoll till denna3. I 1014 §§ finns bestämmelser om internationellt samarbete med kontrollerade leveranser. Bestämmelserna i 1517 §§ gäller överenskommelser mellan myndigheter i och myndigheter i en annan stat om samarbete som avser åtgärder i en brottsutredning som utförs av tjänstemän med skyddsidentitet. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1Senaste lydelse av lagens rubrik lagförslag 2.10. 2Senaste lydelse lagförslag 2.10. 3EUT L 26, 29.1.2004, s. 3 (Celex 22004A0129 (01)). Förslag till lag om ändring i lagen (2004:46) om Härigenom föreskrivs att det i lagen (2004:46) om investeringsfonder skall införas två nya paragrafer, 2 kap. 20 a och 20 b §§, samt närmast före 2 kap. 20 a och 20 b §§ nya rubriker av följande lydelse. Den undersökningsledare eller åklagare som begär uppgifter enligt 20 § får förordna att fond- bolaget eller förvaringsinstitutet samt bolagets eller institutets styrelseledamöter och anställda inte får röja för kunden eller för någon utomstående att uppgifter har lämnats enligt 20 § eller att det pågår en förundersökning eller ett ärende om rättslig hjälp i brottmål. Ett sådant förbud får meddelas om det krävs för att en utredning om brott inte skall äventyras eller för att uppfylla en internationell överenskommelse som är bindande för . Förbudet skall vara tidsbe- gränsat, med möjlighet till för- längning, och får inte avse än vad som är motiverat med hänsyn till syftet med förbudet. I ett ärende om rättslig hjälp i brottmål får dock förbudet tidsbe- gränsas endast om den stat eller mellanfolkliga domstol som ansökt om rättslig hjälp samtycker till detta. Om ett förbud är motiverat med hänsyn till syftet med förbudet, skall undersök- ningsledaren eller åklagaren besluta att förordnandet skall upphöra. Till böter döms den som upp- såtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot ett meddelandeförbud enligt 20 a §. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2004:297) om Härigenom föreskrivs att det i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse skall införas två nya paragrafer, 1 kap. 12 och 13 §§, samt närmast före 1 kap. 12 och 13 §§ nya rubriker av följande lydelse. Den undersökningsledare eller åklagare som begär uppgifter enligt 11 § får förordna att kreditinstitutet samt dess styrelse- ledamöter och anställda inte får röja för kunden eller för någon utomstående att uppgifter har lämnats enligt 11 § eller att det pågår en förundersökning eller ett ärende om rättslig hjälp i brottmål. Ett sådant förbud får meddelas om det krävs för att en utredning om brott inte skall äventyras eller för att uppfylla en internationell överenskommelse som är bindande för . Förbudet skall vara tidsbe- gränsat, med möjlighet till för- längning, och får inte avse än vad som är motiverat med hänsyn till syftet med förbudet. I ett ärende om rättslig hjälp i brottmål får dock förbudet tidsbe- gränsas endast om den stat eller mellanfolkliga domstol som ansökt om rättslig hjälp samtycker till detta. Om ett förbud är motiverat med hänsyn till syftet med förbudet, skall undersök- ningsledaren eller åklagaren besluta att förordnandet skall upphöra. Till böter döms den som upp- såtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot ett meddelandeförbud enligt 12 §. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning För att förbättra det straffrättsliga samarbetet inom Europeiska unionen antog rådet för inrikes och rättsliga frågor en konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan EU:s medlems- stater (). Ett tilläggsprotokoll till konventionen antogs av rådet . De avser att komplettera tidigare internationella konventioner i , framförallt den grundläggande Europarådskonvention om ömsesidig rättslig hjälp. och tilläggsprotokollet finns i bilagorna 1 och 2. Vissa bestämmelser och dess tilläggs- protokoll innebär även förändringar i . I dessa delar gäller de nya bestämmelserna också i förhållande till och . För att även återstående delar av konventionen och protokollet skall gälla för och har EU och dessa stater träffat ett särskilt avtal om detta. Avtalet finns i bilaga 3. I departementspromemorian Internationell rättslig hjälp i brottmål: Tillträde till konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater m.m. (Ds 2004:50) föreslås att skall tillträda konvention, dess tilläggsprotokoll och avtalet med och . I promemorian lämnas också förslag till lagstiftning för att genomföra de åtaganden som ett tillträde till dessa instrument medför. Lagförslagen finns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Härtill har Tryck- och yttrandefrihetsberedningen (Ju 2003:04) inkommit med ett yttrande över promemorian. En sammanställning av remissvaren och beredningens yttrande finns tillgängligt i ärendet (dnr Ju2004/10895/BIRS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen men också föreslagit vissa justeringar. Regeringen har på de flesta punkter följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten; därtill en ändring av lagtekniskt slag (se avsnitt 2.11 och avsnitt 8). Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 6.2, 6.56.7 och 6.10. 4.1Äldre konventioner och överenskommelser Den grundläggande konventionen för internationell rättslig hjälp i brott- mål i är den europeiska konvention om ömsesidig rättslig hjälp (tidigare inbördes rättshjälp) i brottmål (ETS 030) som antogs av (Europarådskonvention). ratificerade konventionen och gjorde i samband därmed vissa förbehåll och förklaringar (prop. 1961:48, SÖ 1968:15). För del trädde konventionen i kraft . har senare ändrat flera förbehåll och förklaringar till konventionen (prop. 1975:53, SÖ 1977:88, prop. 1991/92:46, SÖ 1992:4, prop. 1999/2000:61 och SÖ 2000:41). 43 stater har tillträtt konventionen, däribland EU:s samtliga 25 medlemsstater samt och . Kompletteringar till Europarådskonvention gjordes i ett (första) tilläggsprotokoll av (ETS 099). Protokollet utvidgar konventionens tillämpningsområde, bl.a. i fråga om brott mot skatte- och avgiftsförfattningar, och innehåller vissa bestämmelser om delgivning. har tillträtt tilläggsprotokollet (prop. 1978/79:80, SÖ 1979:12) som sammanlagt 39 stater har anslutit sig till. Härtill gäller för del en nordisk överenskommelse av om inbördes rättshjälp genom delgivning och bevisupptagning (prop. 1974:95, SÖ 1975:42) samt några bilaterala överenskommelser med enskilda stater om internationell rättslig hjälp i brottmål. Genom har straffrättsligt samarbete varit en del av EU-samarbetet i rättsliga och inrikes frågor (den s.k. tredje pelaren). Med Amsterdamfördragets ikraftträdande intensifierades detta arbete ytterligare och medlemsstaterna har antagit olika handlingsplaner och rättsliga instrument för brottsbekämpning och straffrättsligt samarbete. Vid Europeiska rådets möte i antogs bl.a. tydliga riktlinjer för hur arbetet med att förbättra det straffrättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna skall bedrivas. Förutom traditionella former av rättslig hjälp i brottmål har samarbetet inom EU utvidgats till att också avse polis- och tullsamarbete samt inrättande av nya EU-institutioner såsom Europol och Eurojust. De riktlinjer som antogs i har utfästs i det s.k. Haagprogrammet som antogs av . ingicks 1985 och en tillämpningskonvention till detta avtal antogs 1990 () som ett led i förverkligandet av den fria rörligheten för personer. avvecklingen av gränskontroller vid de inre gränserna och andra samarbetsåtgärder. anslöt sig till genom ett avtal . Med Amsterdamfördragets ikraftträdande införlivades detta samarbete i EU. Ett samarbetsavtal har även träffats med och . omfattar också ett förstärkt polisiärt och rättsligt samarbete. Polissamarbetet omfattar såväl utbyte av information som operativt samarbete. För svensk del finns bestämmelser för detta samarbete framförallt i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete (polissamarbetslagen) och lagen (2000:344) om Schengens informationssystem (se prop. 1999/2000:64). Det operativa polisiära samarbetet omfattar bl.a. gränsöverskridande övervakning och gräns- överskridande förföljande. Vissa förändringar har skett för att förbättra möjligheten att utreda gränsöverskridande organiserad brottslighet. Bland annat har ett rådsbeslut av (EUT L 260, 11.10.2003, s. 37) utvidgat möjligheterna till gränsöverskridande övervakning. Beslutet har medfört vissa ändringar i polissamarbetslagen, vilka har trätt i kraft (se prop. 2002/03:66, bet. 2002/03:JuU18, rskr. 2003/03:226). Lagen har också ändrats med anledning av den europeiska arresteringsordern (prop. 2003/04:7, bet. 2003/04:JuU8, rskr. 2003/04:107). Tullsamarbete har länge förekommit inom EU. finns det ett heltäckande system för detta samarbete med bl.a. en konvention om det brottsbekämpande samarbetet (den s.k. ) och en konvention om ett informationssystem som stöder detta samarbete (den s.k. ). har tillträtt dessa konventioner och regler om tullsamarbetet finns i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete (se prop. 1999/2000:122). konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan EU:s medlemsstater och dess tilläggsprotokoll inleddes förhandlingar om en konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan EU:s medlemsstater. Under arbetets lopp utvidgades konventionen till att avse rättslig hjälp inom områden som inte har varit föremål för reglering av det rättsliga samarbetet mellan stater. Konventionen som antogs av rådet för inrikes och rättsliga frågor (EGT C 197, , s. 1) träder i kraft när åtta medlemsstater av de dåvarande 15 medlemsstaterna har tillträtt den. antog rådet en förklaranderapport till konven- tionen (EGT C 379, 29.12.2000, s. 7). Efter antagandet av inleddes förhandlingar om ytterligare ett instrument om internationell rättslig hjälp i brottmål med bestämmelser som särskilt tar sikte på grov ekonomisk brottslighet och penningtvätt. Under förhandlingsarbetet beslutades att initiativet skulle utmynna i ett tilläggsprotokoll till . Protokollet antogs av rådet för rättsliga och inrikes frågor och undertecknades av samtliga medlemsstater (EGT C 326, 21.11.2001, s. 1). En medlemsstat som också har anslutit sig till får tillträda protokollet. Ett ikraftträdande förutsätter att åtta av de dåvarande 15 medlemsstaterna har anslutit sig. Samma råd antog en förklaranderapport till tilläggsprotokollet (EGT C 257, 24.10.2002, s. 1). Varken eller dess tilläggsprotokoll innehåller något åtagande i fråga om när medlemsstaterna senast skall tillträda respektive instrument. Per har nio stater tillträtt konventionen (, , , , , Neder- länderna, , och ) och sju stater har tillträtt tilläggsprotokollet (, , , , , och ). Ingendera av instrumenten har ännu trätt i kraft. Mot bakgrund av terroristattackerna i har slagit fast att det rättsliga samarbetet har en avgörande betydelse för förmågan att bekämpa terroristaktiviteter. har därför i en deklaration som antogs i uppmanat alla medlemsstater att genomföra ett antal EU-rättsliga instrument inom vissa tidsgränser. Medlemsstaterna uppmanas bl.a. att tillträda och dess tilläggsprotokoll senast . Tillämpningsavtal med EU samt och och , som inte är medlemmar i , har valt att också delta i EU:s straffrättsliga samarbete och har bl.a. träffat ett samarbetsavtal med Schengenstaterna. Härtill har ett avtal mellan och och om tillämpning av vissa bestämmelser och tilläggsprotokoll undertecknats av EU respektive av och i (EUT L 26, 29.1.2004, s. 3). Rambeslut om gemensamma utredningsgrupper Händelseutvecklingen, bl.a. terrorattackerna i , har medfört att vissa frågor som omfattas av EU- konvention också har blivit föremål för separata lagstiftningsåtgärder inom EU. Behovet av att snabbt kunna inrätta s.k. gemensamma utredningsgrupper ansågs vara så stort att konventionens ikraftträdande inte kunde avvaktas. Ett rambeslut om gemensamma utredningsgrupper som i sak innebär ett genomförande av vissa artiklar EU- konvention (artiklarna 13, 15 och 16) antogs därför av rådet för rättsliga och inrikes frågor (EGT L 162, 20.6.2002, s. 1). Härefter har lagstiftning med anledning av rambeslutet införts i svensk rätt (prop. 2003/04:4, bet. 2003/04:JuU10, rskr. 2003/04:110), framför allt i lagen (2003:1174) om gemensamma utredningsgrupper för brotts- utredningar. Lagen har trätt i kraft . Rådet för rättsliga och inrikes frågor har även antagit ett antal rambeslut, övriga beslut och rekommendationer som berör frågor om straffrättsligt samarbete mellan medlemsstaterna. Här bör särskilt nämnas rådets rambeslut om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (EGT L 190, , s. 1), som lett till svensk lagstiftning (prop. 2003/04:7, bet. 2003/04:JuU8, rskr. 2004/05:144 2003/04:107). Lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder har trätt i kraft . Ett annat exempel är rambeslutet om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial som antogs av rådet (EUT L 196, , s. 45). Regeringen har i propositionen Lag om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslutet (prop. 2004/05:115) lämnat förslag till lagstiftning med anledning av det rambeslutet. Härtill har rådet antagit ett rambeslut om bekämpande av terrorism (EGT L 164, 22.6.2002, s. 3), vilket har föranlett svensk lagstiftning (prop. 2002/03:38, bet. 2002/03:JuU12, rskr. 2002/03:148). Lagen (2003:148) om straff för terroristbrott har trätt i kraft . I Europeiska rådets deklaration med anledning av terrordåden i uppmanas medlemsstaterna att genomföra de nu nämnda rambesluten inom vissa tidsfrister samt att slutföra (t.ex. rambeslutet om verk- ställighet av förverkandebeslut) eller inleda förhandlingar rörande andra rättsakter (t.ex. rambeslutet om ett europeiskt bevisupptagningsbeslut). EU har också ingått en överenskommelse med om ömsesidig rättslig hjälp (EUT L 181, , s. 34). Överenskommelsen undertecknades och är nu föremål för de åtgärder som krävs för ett tillträde i de olika berörda staterna. I propositionen Avtal med förenta stater om utlämning och om internationell rättslig hjälp i brottmål (prop. 2004/05:46) föreslår regeringen att godkänner detta avtal. arbete med frågor som gäller internationell rättslig hjälp i brottmål har fortsatt efter antagandet av Europarådskonvention, som är grundläggande för det mellanstatliga samarbetet i på detta område, och dess första tilläggsprotokoll . Med hänsyn till svårigheter som uppstått i den praktiska tillämpningen av Europarådskonvention och dess första tilläggsprotokoll samt behovet av att utvidga samarbetet till nya områden påbörjades arbetet med ett nytt tilläggsprotokoll. antog Minister- rådet det andra tilläggsprotokollet till Europarådskonvention (ETS nr. 182) och även en förklaranderapport till protokollet. Tilläggsprotokollet har trätt i kraft sedan tre stater har tillträtt detsamma. Per har , , , , , , , , och ratificerat protokollet. undertecknade protokollet och frågan om tillträde och genomförande bereds inom . En viktig utgångspunkt för det andra tilläggsprotokollet var och flertalet bestämmelser i protokollet liknar i många avseenden bestämmelser i den konventionen. En annan inspirationskälla var ett utkast till en omfattande konvention om internationellt samarbete på brottmålsområdet som tidigare utarbetats men som därefter inte kom Det andra tilläggsprotokollet till Europarådskonvention Det andra tilläggsprotokollet innehåller tillägg till och ändringar Europarådskonvention. Vissa ändringar är av generell natur och påverkar därmed även bestämmelser i det första tilläggsprotokollet till den konventionen. I samband med att tillträdde Europarådskonvention och det första tilläggsprotokollet gjordes olika lagändringar för att möta de skyldigheter som där föreskrivs. De bestäm- melser som tillkommit med det andra tilläggsprotokollet överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelser eller i . Genom tilläggsprotokollet utvidgas konventionens tillämpningsområde till att också omfatta administrativa förfaranden och straffrättsliga förfaranden mot en juridisk person. Förändrade och kompletterande regler om tillfälligt överförande av frihetsberövade personer samt nya regler om rättslig hjälp med förhör genom video- eller telefonkonferens, återställande av olagligt förvärvade föremål, kontrollerade leveranser, s.k. hemliga utredningar, gemensamma utredningsgrupper och gräns- överskridande övervakning införs också. Protokollet innehåller även föreskrifter om tjänstemäns straffrättsliga och civilrättsliga ansvar. Andra nyheter är bestämmelser om informationsutbyte på eget initiativ och om delgivning. Protokollet innehåller även vissa bestämmelser som saknar motsvarig- heter , bl.a. om vittnesskydd, provisoriska åtgärder och sekretess beträffande ansökan om rättslig hjälp. Reglerna om skydd av personuppgifter är något annorlunda utformade än bestämmelserna i samma ämne . Europarådskonvention saknar bestämmelser om förfarandet då åtgärder som begärts av en annan stat genomförs. Detta har ansetts helt falla inom den anmodade statens domän (artikel 3). Tilläggs- protokollet har däremot som utgångspunkt att rättslig hjälp avser åtgärder som den anmodade staten utför i den ansökande statens ställe och som därmed utgör en del av den ansökande statens straffrättsliga förfarande. De åtgärder som vidtas måste därför så långt som möjligt genomföras på ett sätt som medför att resultatet är användbart i den ansökande staten. I linje med dessa idéer föreskrivs en möjlighet för den ansökande staten att påverka förfarandet i den anmodade staten när rättslig hjälp lämnas. Vidare finns bestämmelser om bl.a. kommunikationsvägar, närvaro för utländska myndighetsföreträdare m.fl. när åtgärder vidtas i den anmodade staten och konkurrerande ansökningar om rättslig hjälp. Det blir obligatoriskt för staterna att lämna en förklaring om judiciella myndigheter för tillämpningen av tillämpning. har redan lämnat ett frivillig förklaring som anger att svenska åklagare och domstolar är judiciella myndigheter i konventionens mening (se prop. 1999/2000:61 s. 183; jfr prop. 1961:43 s. 17). Även andra förklaringar skall avges. Vissa reservationer till tilläggsprotokollet är tillåtna. förhållande till gällande rätt 5.12000 års konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater 5.1.1En översikt av konventionens bestämmelser Bestämmelserna utgör inte någon fullständig och uttömmande reglering av internationell rättslig hjälp i brottmål mellan EU:s medlemsstater. Sambandet mellan konventionen och andra konventioner om ömsesidig rättslig hjälp klargörs i artikel 1 där det också framgår att de nya bestämmelserna är avsedda att komplettera de tidigare instrumenten. Bestämmelser i de angivna konventionerna, främst Europarådskonvention och dess (första) tilläggsprotokoll samt , gäller alltså även fortsättningsvis i den mån de inte ändras av den nya konventionen. Vid en eventuell konflikt mellan olika bestämmelser skall den nya konventionen gälla. Konventionen skall inte påverka tillämpningen av mer förmånliga bestämmelser i andra överenskommelser, t.ex. den nordiska överens- kommelsen om inbördes rättshjälp genom delgivning och bevis- upptagning av . Däremot påverkas, enligt artikel 2, vissa bestämmelser i med hänsyn till det avtal som träffats mellan och och (punkt 1).