prop · GT034 · 2005-10-14 00:00:00 — av väljare, som avser att ställa upp i val under särskild beteckning. Utredarens förslag att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer skall få stöd via partistödet är inte aktuellt. Frågan om hur politiska partiers kvinnoorganisationer skall behandlas skall utredas vidare. En sådan översyn bör påbörjas . Tills vidare bör dock riksdagspartiers kvinnoorganisationer beredas möjlighet till stöd för sin organisering och verksamhet i särskild ordning. Kvinnors organisering i paraplyorganisationer Inom kvinnorörelsen finns det ett omfattande samarbete mellan de olika Samarbetet sker på lokal nivå, regional nivå och riksnivå samt på internationell nivå. Samarbete sker på olika områden och i olika organisatoriska konstellationer. Det kan dels utgå ifrån verksamheter, dels utifrån särskilda frågor där man samverkar med andra riksorganisationer som har särskilda kvinnoförbund/grupper/ nätverk samarbetar många organisationer i någon form av paraply- Med paraplyorganisation avses en organisation som samlar flera olika medlemsorganisationer. De är som regel uppbyggda som ideella föreningar med stadgar och styrelse. Syftet med en paraplyorganisation är Prop. 2005/06:4 att stärka och samordna medlemsorganisationernas verksamhet samt att tillvarata gemensamma intressen. Enligt nu gällande regler kan paraplyorganisationer för kvinno- organisationer inte få statsbidrag. Det finns exempel från andra verksam- hetsområden där statliga bidrag delas ut till sådana organisationer. Regeringen ger t.ex. ett särskilt bidrag till för ungdomsorganisationer för att det skall verka som ett nationellt ungdomsparaply. Även inom handikapprörelsen får paraplyorganisa- tioner statligt stöd. Utredarens principiella ståndpunkt är att statens bidrag skall utformas så att det stödjer och stimulerar verksamhet som de ideella organisatio- nerna i demokratisk ordning själva har fattat beslut om och att formerna för samarbete mellan olika riksorganisationer bör vara ett ansvar för organisationerna själva. Utredaren anser dessutom att ett bidragssystem som inte innehåller medel som är specialdestinerade för samarbete blir administrativt enklare. tar organisationerna själva, utan styrning från staten, eget ansvar för vilken form av samarbete som är av vikt för dem. Mot den bakgrunden anser utredaren att organisationsbidrag inte bör utgå till samarbetsorgan. I stället bör organisationernas kostnader för samordningsinsatser täckas av deras organisationsbidrag. Utredaren anser däremot att staten bör kunna stödja kvinnoorganisationernas samarbets- organ genom direkta bidrag i form av verksamhetsbidrag till olika projekt. , och ett antal kvinnoorganisationer ifrågasätter utredarens förslag om att paraplyorganisationer inte skall kunna få organisationsbidrag. De för- ordar i stället att paraplyorganisationer, dvs. organisationer som inte har eller endast har få enskilda medlemmar, skall ingå i kretsen av mottagare. Centerkvinnorna delar utredarens bedömning att samarbete mellan riksorganisationer bör vara ett ansvar för organisationerna själva men anser att kvinnoorganisationernas kostnader för samordningsinsatser skall behandlas i likhet med hur man behandlar stöd till andra liknande paraplyorganisationer i samhället i övrigt. Flera remissinstanser betonar att paraplyorganisationer bedriver värde- fullt informationsutbyte och kan samordna arbetet med gemensamma frågor. Flera remissinstanser befarar också att många av de mindre organisationerna, som inte uppfyller kraven för organisationsbidrag, inte kommer att ha råd att finansiera en paraplyorganisation. Mot bakgrund av bland annat dessa remissynpunkter anser regeringen att även paraplyorganisationer bör kunna få organisationsbidrag. Bakom regeringens bedömning ligger också att staten ger bidrag till paraply- organisationer inom andra politikområden, t.ex. inom ungdomspolitiken och handikappolitiken, och att det i möjligaste mån bör finnas en likhet i bidragsgivningen. 3.3.2 Villkor för organisationsbidrag Regeringens bedömning: Följande villkor bör gälla för att kvinno- organisationer och paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer skall kunna få organisationsbidrag. En sådan organisation bör -bedriva verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget, -vara demokratiskt uppbyggd, -vara riksomfattande med lokalt eller regionalt förankrad verksamhet i minst fem län eller ha ett riksintresse, samt -ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag. Utredarens förslag: Överensstämmer i stora delar med regeringens bedömning. Utredaren föreslår dock att organisationen skall ha enskilt anslutna medlemmar, vilket utesluter paraplyorganisationer som i huvudsak har andra organisationer som medlemmar. Utredaren preciserar inte heller vad som avses med en riksomfattande organisation. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna som har syn- punkter på organisationsbidraget tillstyrker utredarens förslag, däribland och i (LO). Riksför- bundet Internationella Föreningar För Invandrarkvinnor (RIFFI) önskar att bidraget skall ges . Ett stort antal instanser, däribland , , () och Sverigefinskt , mot- sätter sig utredarens förslag om krav på enskilt medlemskap eftersom det skulle exkludera paraplyorganisationer från att få organisationsbidrag. Statskontoret är tveksam till att ta bort kravet på antal medlemmar för att få bidrag. Många remissinstanser delar dock uppfattningen att det är verksamheten som är det centrala, inte medlemsantalet. Skälen för regeringens bedömning För att en kvinnoorganisation skall kunna få organisationsbidrag föreslår utredaren att den skall ha medlemmar som är enskilt anslutna och som delar organisationens grundvärderingar och mål. Utredaren anser dock att det inte skall finnas något krav på minsta antal medlemmar, såsom i det nuvarande systemet för bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Utredarens bedömning är att antalet medlemmar blir allt mindre intressant som måttstock på en förenings aktivitet och verksamhet. Flera remissinstanser instämmer i utredarens bedömning och påpekar att ett visst antal medlemmar inte skall ses som det primära utan att fokus i stället bör riktas mot organisationens verksamhet. Regeringens delar utredarens bedömning att det inte bör finnas något krav på minsta antal medlemmar för att kunna få organisationsbidrag och att det i stället är verksamheten som är det centrala. Det väsentliga är att organisationen har en verksamhet som främjar kvinnans deltagande i samhällslivet. Antalet medlemmar bör däremot kunna påverka organisa- tionsbidragets storlek. Detsamma bör gälla verksamhetens omfattning. Regeringen delar däremot inte utredarens uppfattning att det bör finnas Prop. 2005/06:4 krav på enskilt anslutna medlemmar. Med enskilt ansluten medlem avser utredaren en person som är enskilt ansluten till en kvinnoorganisation. Ett sådant krav skulle exkludera paraplyorganisationer som i huvudsak har andra föreningar som medlemmar. Bedriva verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget Som redovisats i avsnitt 3.1 anser regeringen att syftet med det nya stats- bidraget bör vara att stödja kvinnors organisering i egna samman- slutningar. Bidraget skall främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet. Bidraget skall också möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. Att organisationen bedriver verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget bör vara ett av villkoren för att kunna få organisationsbidrag. Regeringen vill betona att detta inte bör vara en marginell fråga. Regeringen vill också betona att organisationsbidrag bör utgå som stöd för att organisationen skall kunna ha en styrelse, anordna stämmor eller årsmöte samt kommunicera med medlemmarna via t.ex. en medlems- tidning eller en webbsida. Det skall också bidra till att täcka kostnader för grundläggande administrativa behov. Utredaren föreslår att en kvinnoorganisation som skall kunna få organisationsbidrag skall vara demokratiskt uppbyggd. De flesta remissinstanser som har synpunkter i denna fråga stödjer Några instanser berör problematiken med en kvinno- kommitté eller motsvarande enhet inom en annan organisation. Regeringen instämmer i utredarens förslag om att organisationen bör vara demokratiskt uppbyggd. Enligt praxis anses det innebära att en ideell förening i sina stadgar reglerar hur beslut fattas, hur föreningen företräds, hur ansvar kan utkrävas, hur bestämmelserna kan ändras och vad som krävs för att upplösa föreningen. I begreppet förening ligger också att föreningen är självständig. Regeringen anser emellertid att även en kvinnokommitté eller mot- svarande enhet inom en annan organisation skall betraktas som en kvinnoorganisation och som sådan kunna vara mottagare av organi- sationsbidrag (se avsnitt 3.3.1). En sådan sammanslutning inom en ideell förening kan exempelvis ha ett eget underkonto, årsmöte och en egen styrelse eller andra former som möjliggör för medlemmarna att utkräva Ha en riksomfattande organisation eller ha ett riksintresse Utredaren föreslår att en organisation som skall kunna få organisations- bidrag skall vara riksomfattande med lokalt eller regionalt förankrad verksamhet eller att verksamheten skall ha ett riksintresse. preciserar emellertid inte vad som avses med riksomfattande. nuvarande bestämmelser skall organisationen ha lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner för att betraktas som riks- Prop. 2005/06:4 omfattande. Regeringen anser i likhet med utredaren att organisationen bör vara riksomfattande med lokalt eller regionalt förankrad verksamhet. Rege- ringens bedömning är att organisationen bör ha regelbunden verksamhet i minst fem län för att i detta sammanhang kunna anses bedriva en riks- omfattande verksamhet. Organisationen bör kunna styrka sin verksamhet vid ansökningstillfället. I likhet med utredaren anser regeringen att även organisationer som inte är riksomfattande bör kunna få organisationsbidrag om det finns särskilda skäl. Den verksamhet som organisationen bedriver bör i sådana fall ha ett riksintresse. Det kan gälla exempelvis organisationer bildade på etnisk grund som bara finns på några orter. Regeringen anser att det är särskilt viktigt att stötta kvinnoorganisationer som arbetar i områden som kännetecknas av etnisk, kulturell och religiös mångfald, t.ex. i stadsdelar som omfattas av de storstadspolitiska lokala utvecklingsavtalen. Det kan också gälla andra kvinnoorganisationer som bedriver en verksamhet som har ett riksintresse. Vid bedömningen om verksamheten har ett riks- intresse bör behovet av förnyelsearbete inom det område där organi- sationen är verksam särskilt beaktas. Ha bedrivit verksamhet under minst tre år I den nu gällande bidragsförordningen anges inte uttryckligen hur organisationen skall ha funnits för att kunna få bidrag. Av bestäm- melserna följer dock att organisationen skall ha funnits under det verk- samhetsår som upphörde under det närmast föregående budgetåret. Regeringen anser, i likhet med utredaren, att en kvinnoorganisation bör ha bedrivit verksamhet under före ansökan om organisations- bidrag. Organisationen bör vid ansökningstillfället kunna styrka sin verk- samhet . Regeringens bedömning: Mottagare av etableringsbidrag bör vara ny- bildade kvinnoorganisationer. Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få etableringsbidrag. Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i denna del, däribland , Sverigefinskt och Tjänste- männens (), tillstyrker utredarens förslag. Skälen för regeringens bedömning: Syftet med etableringsbidraget är att öppna bidragssystemet för nybildade kvinnoorganisationer, dvs. för kvinnoorganisationer som inte har funnits . bidraget bör ge möjligheter för nystartade kvinnoorganisationer att berika Prop. 2005/06:4 samhället i stort med nya verksamheter och idéer. Regeringen redovisar i avsnitt 3.3.1 sin bedömning att med kvinno- organisation bör avses: -en ideell förening där en majoritet av medlemmarna är kvinnor och som har till uppgift att stärka kvinnans ställning i samhället, eller -en sammanslutning av kvinnor inom en ideell förening som arbetar för att stärka kvinnans ställning i samhället. Som framgår av avsnitt 3.3 anser regeringen att en sammanslutning av kvinnor inom en annan organisation, som har funnits , bör kunna vara mottagare av organisationsbidrag. Om en sådan samman- slutning ombildar sig till en ideell förening bör den i stället för etab- leringsbidrag kunna få behålla sitt organisationsbidrag. Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få etableringsbidrag, se avsnitt 3.3.1. Regeringens bedömning: För etableringsbidrag bör samma villkor gälla som för organisationsbidrag, med den skillnaden att det inte bör ställas krav på viss minsta verksamhetstid. Dessutom bör organisationen ha en utvecklingsplan. Etableringsbidraget bör kunna lämnas under högst . Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i denna del tillstyrker utredarens förslag. Skälen för regeringens bedömning: Villkoren för etableringsbidrag bör vara i stort sett desamma som för organisationsbidrag. Det innebär att organisationen bör: -bedriva verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget, -vara demokratiskt uppbyggd och -ha en riksomfattande organisation med lokalt eller regionalt för- ankrad verksamhet i minst fem län eller ha ett riksintresse. En nybildad kvinnoorganisation bör kunna söka etableringsbidrag direkt från starten. Det bör därför inte ställas krav på att organisationen skall ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag. Etableringsbidraget bör kunna utgå under högst . Mottagare av etableringsbidrag bör kunna visa en utvecklingsplan där målen för verksamheten framgår. För fortsatt etableringsbidrag bör organisationens verksamhet prövas mot villkoren i förordningen och mot organisationens utvecklingsplan. Regeringens bedömning är att en organisation som har fått etablerings- bidrag utan att uppnå de krav som ställs på statsbidragsberättigade organisationer, i princip inte bör kunna ges fortsatt stöd. Regeringens bedömning: Mottagare av verksamhetsbidrag bör vara -paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer, -kvinnonätverk som inte är ideella föreningar, och Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få verksamhetsbidrag. Utredarens förslag: Överensstämmer i stora delar med regeringens bedömning. Utredaren föreslår dock inte att verksamhetsbidrag skall kunna ges till ett kvinnonätverk som inte är en ideell förening. Inte heller föreslår utredaren att politiska partier och deras kvinnoorganisationer skall uteslutas från möjligheten att få verksamhetsbidrag. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i denna del, däribland , , Stiftelsen och Moderatkvinnorna, tillstyrker utredarens förslag. anser att de politiska kvinnoorganisationerna inte skall konkurrera med övriga kvinnoorganisationer om verksamhets- bidraget utan att de även i detta sammanhang skall utnyttja partistödet. Skälen för regeringens bedömning Till skillnad mot det nuvarande statsbidraget för kvinnoorganisationernas centrala verksamhet anser regeringen att även vissa slag av organisatio- ner som inte är berättigade till organisationsbidrag eller som inte uppfyller samtliga krav för detta stöd bör kunna vara mottagare av verksamhetsbidrag. Det gäller bl.a. kvinnonätverk och stiftelser. I avsnitt 3.3.1 gör regeringen den bedömningen att mottagare av organi- sationsbidrag bör vara kvinnoorganisationer och paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer. Regeringen anser att dessa typer av organisationer också bör kunna vara mottagare av verksamhetsbidrag. Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör dock uteslutas från möjligheten att få verksamhetsbidrag, se avsnitt 3.3.1. Som tidigare nämnts bör med en kvinnoorganisation avses en ideell förening där en majoritet av medlemmarna är kvinnor och som har till uppgift att stärka kvinnors ställning i samhällslivet, eller en samman- slutning av kvinnor inom en ideell förening som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället. Det innebär således att även en kvinno- kommitté eller motsvarande enhet inom en ideell förening som arbetar för att stärka kvinnors ställning bör kunna vara mottagare av verksam- hetsbidrag. Det är då moderorganisationen som blir juridiskt ansvarig för ansökan och redovisning av bidraget. Bidraget bör i sådant fall förenas med särskilda villkor om att det skall användas för kvinnokommitténs eller motsvarande enhets verksamhet. Kvinnors organisering i nätverk Som tidigare nämnts är kvinnors organisering ofta mångfacetterad och sker på många olika arenor. Kvinnoorganisationer arbetar ofta parallellt med en mängd olika frågor inom ett brett spektra, vilket försvårar en Kvinnor väljer ofta att organisera sig annorlunda än män, i mer informella och nätverksbaserade former. sammanslutningar av kvinnor, som antingen har en anknytning till en annan organisation eller är mer fristående. Nätverk är ingen ny företeelse i betydelsen informella kontakter kring olika praktiska angelägenheter. Begreppet nätverk brukar också användas för att beteckna en samarbetsform. har begreppet nätverk använts som alternativ eller komplement till traditionella organisationer som är medlemsbaserade och hierarkiskt Nätverk ses som en icke-hierarkisk samarbetsform, som genom sin informella struktur underlättar ett aktivt deltagande och Det är emellertid inte helt korrekt att tala om nätverk och föreningar som jämförbara företeelser. Nätverk är mer ett uttryck för kontakter och verksamhetsinriktning, medan förening anger hur verksamheten är I den kartläggning av kvinnors organisering som utredaren genomförde fann utredaren att många kvinnosammanslutningar kallar sig för nätverk, men använder den juridiska formen ideell förening. Regeringens uppfattning är att nätverk inte utesluter formella organisationer, snarare tvärtom. Dessa organisationer utgör ofta en bas för nätverkens mobilisering. Tillsammans med andra organisationer, enskilda individer och grupper byggs informella kontaktnät upp, som fogas samman i tillfälliga koalitioner i syfte att uppnå vissa specifika Ytterligare ett kännetecken på nätverkskulturen är att den i hög grad har anammat den nya tekniken. Internet används i hög grad som Det möjliggör en levande diskussion och en snabb mobilisering av deltagande medborgare. De som engagerar sig i sådana nätverk tycks också ha ett större intresse för handlingsinriktade verksamheter än att delta i möten och sammanträden. För dessa blir det viktigare att nå politiska mål. Dessa nya samarbetsformer kan ses som en naturlig utveckling för människor att kunna anpassa sig till en alltmer föränderlig och komplex Det innebär emellertid att kvinnlig organisering, som sker på annat sätt än det traditionella, automatiskt blir utesluten från statsbidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Regeringen anser därför att även ett kvinnonätverk som inte är en ideell förening bör kunna vara mottagare av verksamhetsbidrag. Eftersom nätverket inte är en egen juridisk person bör dock ett krav vara att någon ideell förening på nätverkets vägnar ansöker om verksamhetsbidrag och ikläder sig det juridiska ansvaret. sådant fall förenas med särskilda villkor om att det skall användas för En konsekvens av detta kan bli ett ökat antal ansökningar avseende Prop. 2005/06:4 organisationer som inte betraktas som kvinnoorganisationer. Regeringen gör dock den bedömningen att det åtminstone på kort sikt inte kommer att innebära någon större ökning av antalet ansökningar för den lösare form av nätverk som här avses. Den ovannämnda kart- läggningen som utredaren lät göra visade att av de 64 som kallade sig nätverk var hälften ideella föreningar. Det var endast fyra stycken som hade en lösare organisation utan styrelse och stadgar. Övriga var nätverk inom en organisation. Kvinnors organisering i stiftelser kan inte, i likhet med en paraplyorganisation, få statsbidrag enligt nuvarande regler om bidrag för kvinnoorganisationers centrala verksamhet. I en stiftelse finns det inte och kan det inte, i juridisk mening, finnas enskilt anslutna medlemmar. Det finns exempel på verksamhetsinriktade stiftelser som arbetar utifrån en politisk agenda som i hög grad syftar till att påverka den demokratiska utvecklingen. Regeringen anser därför att även en stiftelse som bedriver verksamhet enligt syftet med statsbidraget bör kunna få verksamhetsbidrag. Regeringens bedömning: Verksamhetsbidrag bör kunna ges för verk- samheter som tillgodoser syftet med statsbidraget och som engagerar kvinnor för ett visst ändamål och som har ett riksintresse. Verksamhets- bidraget bör inte finansiera ordinarie verksamhet. Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera instanser betonar att kriterierna för att kunna få verksamhetsbidrag måste förtydligas. menar att utredaren inte har gjort tillräckligt klart var gränsen går mellan aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som är av allmänt intresse kontra samhällsnyttig frågar om t.ex. landets kvinnojourer kan söka verksamhetsbidrag för att skydda och stödja misshandlade kvinnor och framför att relationen mellan kvinnors egna organisationer och verksamhet är betydelsefull i många sociala och politiska frågor. det vore positivt om stödet kunde användas av exempelvis kvinnojourer för att utveckla samverkan med offentliga myndigheter. pekar på konsekvenser av om kriterierna är för detaljerade eller () ser positivt på att verksamhetsbidraget inte är kopplat till organisationsbidraget. miljonersklubben och och Samhälle förespråkar att tidsperioden för verksamhetsbidraget skall vara längre än . () anser att lokala föreningar bör kunna få verksamhetsbidrag. IKF menar att begränsningen av stödet till det som är av allmänt intresse för hela landet kan vara ett hinder för Det finns enligt IKF exempel på föreningar som driver Prop. 2005/06:4 ett utmärkt regionalt och lokalt arbete, som kanske inte kan anses vara intressant för hela . Dessa föreningars arbete är en bra motvikt till alla aktiviteter som förekommer i och som är till nytta även för de föreningar och förbund som finns i huvudstaden. Skälen för regeringens bedömning: Enligt den nuvarande förordningen lämnas statsbidrag till kvinnoorganisationer i form av ett grundstöd och ett rörligt bidrag. Det rörliga bidraget ges för utveckling och förnyelse av Regeringen anser att det även i ett nytt bidragssystem bör finnas möjlighet att stödja förnyelse och utveckling av kvinnoorganisationernas Det bör finnas redskap för staten att kunna ge stöd till både den utveckling som sker inom det traditionella föreningslivet och till helt nya företeelser och nya grupper som organiserar sig. Regeringen anser att verksamhetsbidraget bör premiera omfattningen och mångfalden av aktiviteter. Mot den bakgrunden anser regeringen att verksamhetsbidrag bör kunna utgå för att genomföra aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som bedöms ha ett riksintresse, dvs. att det är av allmänt intresse för hela samhället och inte enbart lokalt. Flera remissinstanser anser att kriterierna för att kunna få verksamhetsbidrag måste förtydligas. Ett par instanser anser att det är oklart om verksamhetsbidrag skall kunna ges till kvinnojourernas Regeringens bedömning är att verksamhetsbidraget varken bör finansiera kvinnojourernas eller andra organisationers ordinarie Regeringen anser dock att det finns all anledning för samhället att ta ett samlat ansvar för finansieringen av kvinnojourernas viktiga verksamheter på ett sådant sätt att det får en täckning i hela landet och att kvaliteten bibehålls. ekonomiska vårproposition (prop.