prop · GS03150d2 · 2005-05-10 00:00:00 — Det finns flera beröringspunkter mellan det internationella miljöarbetet och kulturmiljöarbetet. står i synnerhet frågor om användning av kulturarvet och kulturmiljön inom ramen för hållbar utveckling i fokus. EU:s roll i det internationella miljösamarbetet har EU allt tydligare profilerat sig som den drivande aktören i det internationella miljösamarbetet. EU-länderna samordnar sig alltmer inför viktiga internationella förhandlingar. Basen för EU:s agerande är dels den egna miljölagstiftningen, dels en tydlig politisk ambition. Förberedelserna inför och det pågående klimatarbetet visar att även små länder som kan ha stora framgångar i att påverka EU:s positioner. Med tanke på EU:s allt aktivare engagemang agerar den för att påverka EU inför internationella förhandlingar. EU:s miljölagstiftning utgör numera också en utgångspunkt även för miljöarbetet i icke medlemsländer i t.ex. östra . 24.2Internationellt miljösamarbete för att bidra till att uppnå svenska miljökvalitetsmål Många av de miljöproblem som relateras till de svenska miljökvalitetsmålen är gränsöverskridande. För att nå målen behövs kraftfulla internationella insatser för att minska påverkan. Inom och närområdet fordras ett interaktivt agerande mellan åtgärder i EU och insatser i regionala miljökonventioner och andra processer. Andra frågor fordrar globala lösningar där EU är en allt viktigare aktör. I tidigare kapitel om miljökvalitetsmålen samt i åtgärdsstrategierna redovisas vilka frågor som avser driva internationellt i syfte att uppnå de svenska miljökvalitetsmålen. Genom det internationella samarbetet får också tillgång till andra länders erfarenheter. Regeringen anser att internationellt agerande är särskilt viktigt avseende följande miljökvalitetsmål. Regeringen avser fortsätta verka för att klimatkonventionens långsiktiga mål om att undvika farliga klimatförändringar skall uppnås. Kyotoprotokollet skall genomföras och breddade internationella insatser och åtaganden efter den första åtagandeperioden behöver komma till stånd. luft och Bara naturlig försurning. Regeringen avser fortsätta verka för nya internationella åtaganden inom ramen för det s.k. Göteborgsprotokollet inom luftvårdskonventionen (CLRTAP), särskilt i frågor om skärpta utsläppstak för svavel- och kväveoxider, flyktiga organiska föroreningar (VOC) samt ammoniak. Nära samarbete med EU:s luftarbete, särskilt det s.k. CAFE programmet, skall också bedrivas. Särskild uppmärksamhet skall ägnas åt sjöfartens utsläpp av svavelföroreningar i arbetet inom såväl EU som IMO (). Vid sidan av det viktiga arbetet i EU med REACH (se kapitel 8) avser regeringen även prioritera arbetet med den globala kemikaliestrategin inom , FN:s miljöprogram. Frågor som rör globala informationssystem är särskilt viktiga. Även fortsatt arbete med att inkludera nya ämnen till om långlivade organiska föroreningar skall prioriteras. Omhändertagande av kvicksilver har genom nordiska initiativ förts upp på EU:s och dagordningar för beslut . Hav i balans samt levande kust och skärgård. Det internationella arbetet är avgörande för att målen skall kunna nås. De regionala konventionerna (Nordostatlanten) och Helsingforskonventionen () kommer att kunna få sina roller stärkta i ljuset av EU:s strategi som är under utarbetande. Regeringen har inbjudit till ett ministermöte för Nordsjöstaterna för att behandla speciellt miljöpåverkan från sjöfartsnäringen och fisket. Ett rikt växt- och djurliv. Konventionen om biologisk mångfald (CBD) spelar en mycket viktig roll i det internationella samarbetet. Frågor kring en rättvis fördelning av nyttan vid användning av genetiska resurser kommer att uppmärksammas . Internationellt miljösamarbete för regionalt och Förutsättningarna för livet på jorden förändras i allt snabbare takt. Människan påverkar ekosystemen så kraftigt att många av naturens funktioner riskerar slås ut. Trots framsteg i miljöpolitiken ökar den negativa miljöpåverkan totalt sett i världen. Förändringarna har bl.a. medfört att halten av koldioxid i atmosfären har ökat och att hälften av världens våtmarker har försvunnit. Under väntas efterfrågan på naturresurser att öka snabbt, på grund av befolkningsökning och ekonomisk tillväxt. och andra konsumtions- och produktionsmönster har ett avgörande inflytande på det globala miljötillståndet. och andra rika länders förbrukning av naturresurser och energi är i längden ohållbar. ökar levnadsstandarden snabbt i länder som , och och detta kommer att sätta ett än större tryck på ekosystemen. Många svenska insatser i internationella förhandlingar syftar till att förbättra miljötillståndet i världen i stort. Undan för undan ökar insikten om att det växande välståndet i världen och behoven hos en världsbefolkning som i mitten av århundradet kommer att uppgå till nio miljarder får mycket stora miljömässiga konsekvenser. En försämrad miljö och en krympande resursbas leder i sin tur till ökade konfliktrisker, ett ökat migrationstryck, sämre förutsättningar för demokratisk utveckling och ett hot mot mänskliga rättigheter. Behovet av att bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och negativ miljöpåverkan, blir allt tydligare. Industrialiserade länder, däribland , har ett särskilt ansvar som vi måste möta genom förändringar i attityder och konsumtions- och produktionsmönster. Det gäller handel med varor och tjänster, svenska företags agerande i världen samt inte minst hur vår inhemska konsumtion av importerade varor ger en indirekt miljöpåverkan i andra länder. Dessa frågor kan förväntas få en ökad uppmärksamhet i det internationella samarbetet. Regeringen avser fortsätta att driva dessa frågor på grundval av de slutsatser som framkom vid ett möte i . Regeringen avser att tillsätta en utredning som syftar till att föra fram prioriterade förslag på svenskt agerande för att förbättra det globala miljötillståndet med en ekonomisk tillväxt. Tonvikt skall ligga på förslag som är inriktade på att bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och försämring av miljötillståndet (decoupling). Avsikten är att få fram åtgärder som kan vidta självt eller verka för i internationellt samarbete som gör att miljöförbättringar kan förenas med en förbättring av levnadsvillkoren. Regeringen kommer att fortsätta att verka för att stärka FN:s miljöprogram . bör till fullo utnyttja sitt mandat att vara katalysator för det miljöarbete som bedrivs inom institutioner som FAO (FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, UNDP () och . Internationellt miljösamarbete för att skydda miljön internationella agerande styrs även av internationellt uppställda mål syftande till att förbättra situationen för de fattigaste människorna i världen. Många globala miljöhot drabbar dem hårdast. Exempel är klimatförändringarna och jordförstöring. Fattigdom i sig själv medför också ofta negativ miljöpåverkan. Miljöpolitiken utgör därför en viktig del av regeringens politik för en rättvis hållbar global utveckling. Detta framgår av regeringens årliga skrivelse om politik för global utveckling (skr. 2004/05:4) som innehåller en redovisning av samtliga politikområden med bäring på global utveckling. Ett hållbart nyttjande av naturresurser och omsorg om miljön är viktiga huvuddrag i denna politik och därmed en av bedömningsgrunderna för långsiktiga utvecklingssamarbete att bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. De sakfrågor som regeringen ämnar prioritera inom det fattigdomsrelaterade miljösamarbetet är klimat, biologisk mångfald och kemikalier. Klimatfrågan är speciellt viktig för de fattigaste länderna, som kommer att drabbas hårt av klimatförändringarna och i det svenska utvecklingssamarbetet intar klimatsamarbete en viktig plats. Bland annat stödjer utvecklingsländer i sina ansträngningar att genomföra åtgärder inom klimatkonventionens ram. Bidrag till förnyelsebar energi är central både för klimatmålet och för flera andra biståndsmål. Många av världens 1,3 miljarder fattiga människor lever i länder som har en rik biologisk mångfald. Denna utgör ett fundament och en potential för att utveckla hållbara försörjningssystem och därmed bidra till att minska fattigdomen. Kemikaliehantering är en annan fråga där utvecklingsländer ofta är i en besvärlig situation till följd av bristfällig lagstiftning och kontroll. har varit en av de drivande krafterna bakom Rotterdam- och Stockholmskonventionerna. Vid världstoppmötet om hållbar utveckling i enades man om att de farligaste kemikalierna skall fasas ut till 2020 och att en global kemikaliestrategi skall finnas på plats . är ordförande för den internationella förhandlingskommitté som fått i uppdrag att utarbeta strategin. Regeringen avser att aktivt driva kemikaliefrågorna i främst FN:s miljöprogram . 24.5Sveriges deltagande i det regionala samarbetet i Det regionala samarbetet har i huvudsak två syften, dels att bidra till att förverkliga svenska miljökvalitetsmål, dels att bidra till en god europeisk miljö. Intressegemenskap, likartade miljöförhållanden och en likartad syn på de flesta miljöfrågorna utgör en god grund för att vidareutveckla det nordiska miljösamarbetet. antogs en reviderad nordisk hållbarhetsstrategi och ett miljöhandlingsprogram. och åtgärder för perioden 20052008 och omfattar ett antal områden som knyter an till arbetet med de svenska miljökvalitetsmålen, exempelvis frågor som rör klimat, luft, hav, kemikalier och biologisk mångfald. Gemensamt nordiskt förberedelsearbete inför och agerande i internationella förhandlingar är en väg till ökat inflytande. En allt större del av det nordiska miljösamarbetet syftar till att påverka EU samt internationella förhandlingar globalt och i miljökonventioner. Samarbetet med de baltiska länderna förutses utvecklas. Gemensamma nordiska handlingslinjer i miljöarbetet underlättar arbetet med att nå de svenska miljökvalitetsmålen särskilt när dessa har gränsöverskridande karaktär. Ingen övergödning, Hav i balans samt levande kust och skärgård och luft är t.ex. beroende av att de nordiska länderna agerar gemensamt och kraftfullt nationellt, internationellt och i EU. Det omfattande nordiska samarbetet på arbetsgruppsnivå är ett effektivt arbetssätt. Samarbetet i är inriktat på nordvästra och behandlar bl.a. frågor som rör underlag för åtgärder mot miljöskadliga utsläpp i regionen och program för att åstadkomma en renare produktion. Viktiga forskningsprogram om klimatförändringarna i det arktiska området pågår bl.a. inför planeringen av det s.k. internationella /07. Kemikalier och biologisk mångfald är andra prioriterade frågor i miljösamarbetet i Arktis- och Barentsregionerna. Samarbetet mellan förekommer inom många områden. När det gäller miljön är syftet dels att förbättra den miljön, dels att allmänt minska utsläpp till luft och vatten men även att stärka miljöintegrationen och samarbetet över sektorsgränserna och stödja aktiviteter för hållbar utveckling inom alla berörda sektorer i länderna. Samarbetet inom Helsingforskonventionen har stor betydelse för miljö. om miljö kan komma att behöva omformulera sina arbetsuppgifter med anledning av det stärkta samarbetet i EU. ambition är att säkerställa en ökad politisk styrning av de konventionerna och verka för att de kompletterar det arbete som EU avser göra. Regeringen avser också verka för att de regionala konventionerna skall tillämpa relevant EG- lagstiftning inom sina respektive geografiska områden. Inom ram hålls ett särskilt möte om miljöpåverkan från sjöfart och fiske i . Inom UN/ECE, FN:s ekonomiska kommission för , spelar några av miljökonventionerna stor roll för uppnåendet av miljökvalitetsmålen, särskilt den europeiska luftkonventionen, CLRTAP med sina protokoll om långlivade organiska föroreningar (POP) och om flyktiga aromatiska och försurande ämnen. Det fortsatta arbetet med bl.a. partiklar kommer att få stor betydelse. En viktig uppgift blir att få miljökonventionerna genomförda i östliga UN/ECE-länder. Inom UN/ECE och processen Environment for Europe behandlas också miljöstrategiska frågor för de s.k. EECCA-länderna (tolv länder i forna , inklusive ) och för tvärsektoriellt samarbete om miljö och hållbar utveckling inom utbildning, transport och hälsa. Regeringen är en viktig pådrivare när det gäller det internationella Prop. 2004/05:150 miljösamarbetet på försvarsområdet. Det gäller särskilt inom EU och inom ramen för det s.k. Rigainitiativet i . Det bilaterala samarbetet inom närregionen spelar en allt viktigare roll. Det sker på olika plan, alltifrån överläggningar på politisk nivå till biståndsfinansierat miljösamarbete som huvudsakligen handläggs på myndighetsnivå. Bland annat avser regeringen öka det bilaterala biståndsfinansierade samarbetet med inom ramen för nuvarande budgetramar. frågor och sjösäkerhetsfrågor står högt på dagordningen i diskussioner med . Andra samarbetsområden är deltagande i Kyotoprotokollet och kärnsäkerhetsfrågorna. Regeringen verkar för att EU intensifierar kontakterna med på miljöområdet. Även kontakterna med de nya medlemsländerna i EU kommer att vidmakthållas och byggas ut. Det bilaterala samarbetet i berör ett flertal svenska miljökvalitetsmål. I möjligaste mån bör de svenska miljökvalitetsmålen och svenska målsättningar för det internationella arbetet vägleda ställningstaganden i arbetet inom de internationella finansieringsorganisationerna. 24.6Sveriges medverkan i det globala samarbetet Drivkrafterna bakom det svenska agerandet på global nivå är flera. Ett par av miljökvalitetsmålen kan endast nås i internationell samverkan. Detsamma gäller ansträngningar att förbättra det regionala och globala miljötillståndet. En tredje drivkraft är att skapa bättre förutsättningar för de fattigaste inom ramen för den svenska politiken för en rättvis och hållbar global utveckling. Regeringen verkar för att stärka FN:s miljöprogram och dess roll som det ledande globala miljöorganet. arbetar för att driva den globala miljödagordningen och främjar genomförandet av miljödimensionen av hållbar utveckling. är en av huvudfinansiärer och driver att en mer rättvis bördefördelning av finansiering skall komma till stånd. En strategi för samarbete med antogs 2004. prioriterar frågor om miljöövervakning, kemikalier, vatten, hållbara konsumtions- och produktionsmönster, folkrörelsernas deltagande samt genomförande av internationella miljöavtal. I nätverket för kvinnliga miljöministrar är ordförande tillsammans med . Nätverket driver att den internationella dagordningen för miljödimensionen av hållbar utveckling skall reflektera ett jämställdhetsperspektiv. Prioriterade sakfrågor som nätverket driver är bl.a. vatten och sanitet samt energi. Nätverket arbetar även med uppföljningen av i . De tre övergripande målen från världstoppmötet om hållbar utveckling i är fattigdomsbekämpning, hållbara konsumtions- och produktionsmönster samt bevarande av naturresursbasen. fastställdes ett nytt arbetsprogram och nya arbetsformer för FN:s kommission för hållbar utveckling, CSD. Det nya CSD arbetar i tvååriga cykler. Under 20042005 kommer vatten- och sanitetsfrågor jämte frågor om boende och hållbar bebyggelse att stå i fokus. De viktiga klimat-, luft-, energi- och industrifrågorna kommer att behandlas Förutom de tre övergripande målen enligt ovan, behandlar även varje CSD-session tvärgående frågor, t.ex. jämställdhet och utbildning och driver att dessa frågor integreras i genomförandet av de prioriterade områdena. De globala miljökonventionerna spelar en central normativ roll. ger hög prioritet åt de globala konventionerna om biologisk mångfald, klimat samt kemikalier. Regeringen avser att fortsatt driva fattigdoms- och rättvisefrågor vid kommande partsmöten. Regeringen verkar för att stärka samarbete med de globala miljökonventionerna. är en viktig plattform för dialog med länder som exempelvis och . Det gäller t.ex. gemensamma handlingslinjer i frågor som hållbara konsumtions- och produktionsmönster, kemikalier, minskning av miljöfarliga subventioner och för att utarbeta riktlinjer när det gäller investeringar m.m. kommer att vara ordförande för det årliga mötet med Antarktisfördragets medlemsstater. Detta möte, vilket äger rum i , kommer även att samla , även detta under svenskt ordförandeskap. WTO måste engageras och ge sitt bidrag till det globala arbetet med att nå en hållbar utveckling. Relationen mellan och de multilaterala konventionerna på miljöområdet är föremål för förhandling inom ramen för den pågående Doha-rundan. verkar i de förhandlingarna för att de olika regelverken inte skall spelas ut mot varandra utan samverka för främjande av såväl handel som miljö. Det bilaterala samarbetet spelar en betydelsefull roll i det globala miljösamarbetet. har allt tätare kontakter med likasinnade länder för att skapa allianser i det internationella miljöarbetet. Kontakterna äger rum på olika nivåer alltifrån ministerbesök till expertkontakter. Det är vidare angeläget att ha politisk dialog med ett antal nyckelländer som , , och . utvecklar miljöbiståndet till flera länder, bl.a. delar av samt och . Ett led i det bilaterala samarbetet är att bistå samarbetsländerna med svenska erfarenheter att genomföra åtaganden inom ramen för olika miljökonventioner. Institutionsstöd och åtgärder för att underlätta tekniköverföring är också viktiga element i det bilaterala samarbetet. 25Ytterligare verktyg i miljöarbetet effektivare miljöarbete 25.1Särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet och miljöledning hos myndigheter Regeringens bedömning: Det särskilda sektorsansvaret för miljömålsarbetet bör tydliggöras och samspelet mellan det särskilda sektorsansvaret och arbetet med miljökvalitetsmålen stärkas. De myndigheter som fortsättningsvis bör ha ett särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet är , , , , , , , Luftfartsstyrelsen, Myndigheten för skolutveckling, Verket för näringslivsutveckling, , , , , och . Nya myndigheter med särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet blir och . har ansvar för att följa upp, utvärdera och ge förslag till vidareutveckling av arbetet med särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet. Vidare bör stödja, vägleda och samordna myndigheterna med särskilt sektorsansvar. kommer att svara för den övergripande integreringen av arbetet med det särskilda sektorsansvaret med övrigt miljömålsarbete. Regeringen anser att den indirekta miljöpåverkan i miljöledningsarbetet bör utvecklas och uppföljningen och revisionen bör förbättras. 5352 Myndigheternas miljöansvar Vidareutveckling av det särskilda sektorsansvaret: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna är övervägande positiva till förslag. Verket för näringslivsutveckling, , och , , Myndigheten för skolutveckling, , , , , och i anser att sektorsansvaret för miljö bör utvidgas till att omfatta hela hållbarhetsarbetet. anser att en integrering av olika miljöuppdrag effektiviserar miljöarbetet. framhåller dessutom att samarbete och samordning med övriga aktörer är en förutsättning och kritisk framgångsfaktor för utvecklingen av det framtida miljöarbetet. , Verket för innovationssystem m.fl. tillstyrker förslaget att det särskilda sektorsansvaret endast skall omfatta miljödimensionen eftersom bedömningen är att de flesta myndigheter inte kommit tillräckligt långt i sitt miljöarbete för att den ekonomiska och sociala dimensionen skall kunna omfattas. anser att det bör övervägas om verket skall få ett särskilt miljöansvar mot bakgrund av en gjord utredning som visar att långsiktig miljöpåverkan inte kan uteslutas från användning av läkemedel eller kosmetiska och hygieniska produkter. anser att rapporteringen om arbetet med särskilt sektorsansvar bör samordnas med den fördjupade utvärderingen av miljökvalitetsmålen och att uppdraget om särskilt sektorsansvar tydligare måste kopplas till . Även föreslår att bör ha den samordnande rollen både för miljömålsarbetet och för sektorsarbetet som rör miljön. anser det finns en uppenbar risk för sammanblandning av miljömålsansvar och sektorsansvar för miljöfrågor. Verket ser en risk för att mål och uppgifter för de båda ansvarsområdena dubbleras och att styrning, och i värsta fall ansvar, blir otydligt. Verket stödjer därför förslag i dess helhet, inklusive förslaget om gemensam rapporteringstidpunkt . Statskontoret ser en risk att ett stort antal åtaganden och återrapporteringskrav för myndigheterna kan skapa en överstyrning. Oklarheter kan uppstå om hur olika mål, strategier och krav på återrapportering förhåller sig till varandra. Det finns också en uppenbar risk för att resurser och kompetens för detta arbete måste tas från myndigheternas kärnverksamhet. Statskontoret anser att det är viktigt att myndigheternas sektorsansvar samordnas med övrig mål- och resultatstyrning samt att sektorsansvaret tydligt preciseras i myndigheternas instruktioner eller regleringsbrev. Den utvärdering som föreslås ske bör innefatta en bedömning av de sammantagna effekterna och miljönyttan av myndigheternas arbete i relation till de resurser som avsatts för arbetet. Statskontoret anser att en översyn av styrsystemen inom miljöområdet bör övervägas. anser att sektorsansvaret skall bibehållas och utvecklas men menar att myndigheterna i högre utsträckning än bör bedöma miljöåtgärdernas miljönytta samt dess ekonomiska och sociala konsekvenser. och anser att de inte bör ha ett fortsatt särskilt sektorsansvar på grund av att ansvaret ingår i verkens huvudverksamhet. föreslår att ansvaret i stället integreras i den ordinarie styrningen av myndigheten. anser i enlighet med förslag att miljöarbetet ingår i myndighetens huvuduppgifter och att det följaktligen inte är ändamålsenligt med särskilt sektorsansvar. 5346 Miljöledning i statliga myndigheter En utvärdering: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna uttalar sig över lag positivt om förslagen i utvärderingen. ser dock gärna att miljöledningsarbetet blir ett frivilligt verktyg för myndigheterna. Skälen för regeringens bedömning Principen om att alla samhällssektorer har ett ansvar för miljön, s.k. sektorsansvar, har varit en viktig del i genomförandet av svensk miljöpolitik . Utgångspunkten har varit att miljöproblemen inte kan lösas enbart genom agerande av de traditionella miljöaktörerna, som t.ex. eller olika frivilliga miljöorganisationer. I propositionen Miljöpolitiken inför 1990-talet (prop. 1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23, rskr. 1987/88:373) uttalades därför att alla samhällssektorer har ett miljöansvar inom sitt verksamhetsområde. Varje samhällssektor bör ansvara för att nya miljöproblem undviks och att existerande problem i möjligaste mån löses. Sektorsansvaret har utvecklats och samma tanke återfinns i och i verksförordningen (1995:1322) vad avser de statliga myndigheterna. Staten skall vara ett föredöme i arbetet att främja miljömässig hänsyn och bidra till att de nationella miljökvalitetsmålen uppnås. Vidare har regeringen i samband med förslag till om riktlinjer för vissa politikområden som är av särskilt stor betydelse för miljön redovisat sin syn på miljöansvar inom respektive område. Så har skett i bl.a. En ny skogspolitik (prop. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU215, rskr. 1992/93:352), En uthållig energiförsörjning (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272), Hållbart fiske och jordbruk (prop. 1997/98:2, bet. 1997/98:JoU9, rskr. 1997/98:116), Transportpolitik för en hållbar utveckling (prop. 1997/98:56, bet. 1997/98:TU10, rskr. 1997/98:266), sektorsansvar inom vägtransportsystemet m.m. (prop. 1995/96:131, bet. 1995/96:TU18, rskr. 1995/96:231), Uppföljning av skogspolitiken (prop. 1997/98:158, bet. 1998/99:MJU3, rskr. 1998/99:32) och Kulturarv kulturmiljöer och kulturföremål (prop. 1998/99:114, bet. 1999/2000:KrU7, rskr. 1999/2000:196). För att tydliggöra ansvaret för miljöhänsyn för vissa myndigheter gav regeringen 24 myndigheter ett särskilt sektorsansvar för ekologiskt hållbar utveckling .