prop · GS03136 · 2005-04-01 00:00:00 — kan det dock finnas särskilda skäl att trots detta inte utse vårdnadshavare. Så är t.ex. fallet om barnet skall fylla . I ett sådant fall bör i stället den gode mannen kvarstå i sitt uppdrag intill dess att barnet blir myndigt. Huvudregeln kan alltså inte vara utan undantag. Det bör därför framgå av lagen att frågan om att utse vårdnadshavare för barnet skall väckas såvida inte särskilda skäl talar emot det. I fråga om vem som kan utses för uppdraget blir regler tillämpliga. Den som utses skall alltså vara lämpad att ge barnet omvård- nad, trygghet och en god fostran (se 6 kap. 10 a § ). Att godmanskapet för ett ensamkommande barn skall upphöra när en Prop. 2004/05:136 särskilt förordnad vårdnadshavare utses för barnet har redan framgått av 7.2På vilka grunder skall särskilt förordnad vårdnads- havare kunna utses? Regeringens förslag: Utöver befintliga möjligheter att utse vårdnads- havare skall det i införas en ny grund, enligt vilken sär- skilt förordnad vårdnadshavare kan utses för ett barn vars föräldrar är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden om barnet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon invändning i sak mot utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag Enligt den ordning som gäller kan särskilt förordnad vård- nadshavare utses i tre fall, som närmare anges i . Så kan för det första ske om en förälder vid utövandet av vårdnaden gör sig skyl- dig till missbruk eller försummelse eller i övrigt på ett allvarligt sätt bris- ter i omsorgen om barnet och den andre föräldern inte heller kan anför- tros vårdnaden (6 kap. 7 §). Så kan också ske om barnet stadigvarande har vistats i ett familjehem och det är bäst att den ordningen får bestå och att familjehemsföräldrarna tillerkänns vårdnaden (6 kap. 8 §). Ingen av dessa båda grunder lär komma i fråga för att förse ett ensamkommande barn med vårdnadshavare. Den första grunden får nämligen i regel anses förutsätta att det rör sig om barn vars föräldrar är kända för socialnämn- den. Den andra grunden tar sikte på det fallet att ett barn har vistats i det berörda familjehemmet. Barnets föräldrar är döda Den tredje grunden enligt vilken en särskilt förordnad vårdnadshavare kan utses är att barnets föräldrar är döda (6 kap. 9 §). Detta är naturligtvis en grund som ofta kan bli aktuell att tillämpa när det gäller ensamkommande barn. Om det beträffande ett ensamkommande barn som beviljats uppehålls- tillstånd här i landet framkommer att båda dess föräldrar är döda, skall således socialnämnden enligt 6 kap. 9 § anmäla för rätten att barnet har behov av särskilt förordnad vårdnadshavare. Uppgiften att barnets föräldrar är döda har sannolikt lämnats redan i samband med barnets ankomst till . Det ankommer då på Migra- tionsverket att om möjligt få denna uppgift bekräftad. I många fall torde det dock vara svårt att genomföra sådana efterforskningar. En bidragande orsak är att de ensamkommande barnen regelmässigt saknar identitets- handlingar när de anländer till . Om det inte finns någon informa- tion som talar emot att barnet är föräldralöst, måste uppgiften om detta tas för god. För att en särskilt förordnad vårdnadshavare skall kunna utses för bar- net enligt denna grund måste båda föräldrarna vara döda. Om endast en av föräldrarna är avliden och den andre vistas på okänd ort, kan det i stäl- let bli aktuellt att utse en vårdnadshavare på den nya grund som föreslås i det följande. Barnets föräldrar är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden I de flesta fall är det så att ett ensamkommande barn faktiskt har en föräl- der i livet någonstans i världen. Att en sådan förälder kan lokaliseras lär dock höra till ovanligheterna, och även om så skulle ske är han eller hon av naturliga skäl oftast förhindrad att praktiskt utöva vårdnaden om bar- net i . Med nuvarande reglering saknas förutsättningar att i ett så- dant fall utse en särskilt förordnad vårdnadshavare. Som utredningen föreslår bör det därför införas en ny grund för att utse vårdnadshavare en- ligt . Den skall bestå i att barnets föräldrar är varaktigt för- hindrade att utöva vårdnaden. Till följd av sin placering i blir den nya grunden natur- ligtvis tillämplig också på rent svenska förhållanden. Enligt regeringens mening fyller regeln även i dessa sammanhang ett klart uttalat behov, som inte är tillgodosett. Så finns det ingen möjlighet att utse vårdnadshavare för ett barn vars föräldrar försvinner i t.ex. en naturkatastrof eller annan olycka. I ett sådant fall måste dödförklaring av föräldrarna avvaktas, vilket även med de nya regler som regeringen föreslagit kräver viss handläggningstid (se prop. 2004/05:88). Inte heller kan särskild vårdnadshavare förordnas eller annan ändring i vårdnaden göras på den grunden att en förälder genom olycka eller sjukdom drabbas av långvarig medvetslöshet och därför inte kan utöva vårdnaden. I ett fall som det sistnämnda kan visserligen den andra föräldern i fall av gemensam vårdnad ha viss möjlighet att ensam fatta beslut i frågor som rör vårdnaden. Detta framgår av 6 kap. 13 § . Emel- lertid är detta en långt ifrån heltäckande behörighet och därför en i läng- den opraktisk ordning i händelse av mera varaktigt hinder för en av för- äldrarna att utöva vårdnaden. Den nu beskrivna representationsrätten hindrar alltså inte eller gör det mindre angeläget att det införs en ny, all- mängiltig grund för ändring i vårdnaden. Vid upphörande av det varaktiga hinder som föranlett att en särskilt förordnad vårdnadshavare utsetts enligt den nya grunden t.ex. genom att föräldern och barnet återförenas i eller att föräldern vaknar upp ur en långvarig medvetslöshet kommer föräldern alltså att finna att han eller hon enligt svensk lag är vårdnadshavare för sitt barn. För att återfå vårdnaden måste föräldern då väcka talan enligt 6 kap. 10 § . Den omständigheten att en särskilt förordnad vårdnadshavare utsetts för ett ensamkommande barn innebär givetvis inte i sig något ställnings- tagande i frågan om den biologiska föräldern har den anknytning till sitt barn som är erforderlig för att själv beviljas uppehållstillstånd i . Möjligheten för en särskild vårdnadshavare att utöva Prop. förmynderskapet för ett ensamkommande barn Regeringens förslag: När ett ensamkommande barn har försetts med särskilt förordnad vårdnadshavare skall svensk rätt tillämpas på frågan om förmynderskapet för barnet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon invändning mot Skälen för regeringens förslag: Enligt 10 kap. 3 § är den som har utsetts att vara särskilt förordnad vårdnadshavare för ett barn också dess förmyndare. Att detta emellertid inte med självklarhet gäller för den som har utsetts till vårdnadshavare för ett ensamkommande barn följer av att tillämpliga svenska bestämmelser om internationella förmyn- derskapsfrågor grundar sig på nationalitetsprincipen (se avsnitt 5.2). Om barnet har en förmyndare i medborgarskapsstaten, skulle det alltså kunna hävdas att det i första hand är denne som är det ensamkommande barnets ställföreträdare och som skall besluta i uppkommande frågor med an- knytning till förmynderskapet, trots att barnet befinner sig i . Den särskilde vårdnadshavare som kan ha utsetts för barnet här i landet skulle därmed inte utan vidare kunna träda i barnets förmyndares ställe. Enligt regeringens mening bör det klart framgå att det skall vara möj- ligt för den särskilt förordnade vårdnadshavaren att företräda det ensam- kommande barnet även i frågor som rör förmynderskapet. Som utred- ningen föreslår bör det därför införas en regel lag som säger att svensk rätt skall tillämpas i förmynderskapsfrågan när en särskilt förord- nad vårdnadshavare har utsetts för ett ensamkommande barn. Därigenom säkerställs att en och samma person kan företräda barnet i alla uppkom- mande frågor. 8 Frågor om barnet och asylprocessen 8.1Barnets möjlighet att föra sin egen talan i ärenden enligt utlänningslagen Regeringens bedömning: Någon bestämmelse om att barn som fyllt skall ha rätt att föra sin egen talan i ärenden enligt utlännings- lagen bör inte införas. Utredningens förslag innebär att det i utlänningslagen införs en regel om att barn som har fyllt skall ha rätt att själva föra sin talan i ären- den enligt den lagen. Detta skall gälla oavsett om barnen kommit tillsam- mans med sin familj eller ensamma. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan invändning. Ett antal remissinstanser (bl.a. , vid , Svenska Röda Korset och ) avstyrker dock förslaget. utöver pekar bl.a. på att förslaget kan leda till intres- sekonflikter mellan barnet och den övriga familjen. Skälen för regeringens bedömning: Som utredningen konstaterar kan det ifrågasättas om ett barn är behörigt att på egen hand ge in en ansökan om uppehållstillstånd och därefter utföra sin talan i ärendet inför myndig- heterna. Vad som därmed sätts i fråga är alltså barnets rättshandlingsför- måga. Utredningens analys leder den till bl.a. följande slutsats om de rådande förhållandena. Om ett barn på grund av låg ålder bedöms sakna behörig- het att föra sin egen talan i ett ärende om uppehållstillstånd, som initie- rats genom barnets egen ansökan, måste barnets ställföreträdare föreläg- gas att föra barnets talan och i samband därmed erinras om att barnets ansökan annars inte kommer att prövas. Först om ett sådant föreläggande inte följs, kan barnets ansökan avvisas. Vad som anförs av Migrations- verket får i vart fall i huvudsak sägas bekräfta denna analys. Verket redo- visar rutiner som innebär att man i anledning av ett barns ansökan visser- ligen registrerar ett ärende men avvaktar med att påbörja handläggningen intill dess att frågan om behörigheten har fått sin lösning. Utredningen finner för sin del att den nuvarande ordningen för behand- ling av barns ansökningar om uppehållstillstånd kan vara svår att tilläm- pa. Om en åldersgräns däremot fastställdes, skulle det enligt utredningen kunna undvikas att i varje enskilt ärende behöva bedöma om barnet har nått tillräcklig mognad för att själv ansöka om uppehållstillstånd. Förslag lämnas också om en sådan åldersgräns, bestämd till . Som framgått tillämpar emellertid redan för närva- rande en ordning som innebär att en snar lösning av behörighetsfrågan eftersträvas i dessa fall. Ifall barnet är ensamkommande lär verkets efter- forskningar leda till att en ställföreträdare lokaliseras i den gode man som enligt den nya företrädarordningen skall ha utsetts för barnet i anslutning till dess ankomst. Skulle en sådan god man av något skäl ännu inte ha utsetts, kan ett offentligt biträde i stället förordnas. Att biträdet i så fall har ställning av ställföreträdare för barnet intill dess att en god man utses har framgått av avsnitt 6.6. När en ställföreträdare så lokaliserats eller ut- setts kan han eller hon utföra barnets talan. Detta är i överensstämmelse med kravet att ett barn skall ha rätt att få en ansökan om asyl behandlad, ett krav som får anses framgå av artikel 22 i kon- vention om barnets rättigheter (). Som flera remissinstanser påpekar går det inte heller att utesluta att en åldersgräns i enlighet med utredningens förslag kan leda till intressekon- flikter och praktiska problem. Eftersom åldersgränsen skall gälla även för barn som kommer till i sällskap med sina föräldrar, kan det t.ex. uppstå situationer där ett femtonårigt barn har egna skäl att beviljas uppe- hållstillstånd men inte den övriga familjen. Tänkbart är också att barnet mot föräldrarnas vilja och i syfte att återvända till hemlandet återkallar sin ansökan om uppehållstillstånd, trots att skyddsbehov verkligen finns. Sådana komplikationer bör såvitt möjligt undvikas. Viss förebild för den åldersgräns som utredningen föreslår finns i och för sig inom bl.a. socialrätten. Så föreskrivs det t.ex. i både 11 kap. 10 § socialtjänstlagen (2001:453) och 36 § lagen (1990:52) med särskilda be- stämmelser om vård av unga att den som har fyllt har rätt att själv föra sin talan. Emellertid avser detta situationer där den unge typiskt sett har ett större intresse av att fristående från sin ställföreträdare kunna Prop. 2004/05:136 utföra sin talan. Regeringen gör alltså sammantaget bedömningen att en åldersgräns av det slag som utredningen föreslår inte bör införas i utlänningslagen. 8.2En skyldighet att ansöka om uppehållstillstånd? Regeringens förslag: I utlänningslagen skall det tas in en särskild be- stämmelse enligt vilken den som är god man eller offentligt biträde för ett ensamkommande barn skall ansöka om uppehållstillstånd för barnet, om detta inte är uppenbart obehövligt. Utredningens förslag överensstämmer i allt väsentligt med regering- ens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utredning- ens förslag eller lämnar det utan erinran. pekar dock på möjliga svårigheter vid en tillämpning av den föreslagna bestämmel- sen. Skälen för regeringens förslag: När ett barn ansöker om uppehålls- tillstånd kommer även att behöva klargöra behörighetsfrågan, i praktiken genom att förelägga barnets ställföreträda- re att utföra barnets talan i ärendet. Det är följden av den bedömning som regeringen gjort i avsnitt 8.1. Frågan är då om ställföreträdaren i en sådan situation skall ha en i lag fastlagd skyldighet att föra barnets talan. Utredningen lämnar ett sådant förslag när det gäller de ensamkommande barnen. Den närmare grunden för förslaget är att det annars inte finns någon ut- talad skyldighet för en god man eller ett offentligt biträde att hjälpa bar- net med en ansökan om uppehållstillstånd. Om ställföreträdaren vägrar att utföra barnets talan, finns det enligt utredningen därmed en risk att barnet berövas sin rätt enligt att få en ansökan om asyl prövad. Det kan först konstateras att den som enligt den nya ordningen utses att vara god man för ett ensamkommande barn kommer att träda i både bar- nets förmyndares och vårdnadshavares ställe. Han eller hon skall ha att sköta barnets samtliga angelägenheter. Det står därmed klart att det faller inom ramen för den gode mannens befogenhet att för barnets räkning an- söka om uppehållstillstånd. Någon anledning att i och för sig befara att den som förordnats till god man för ett ensamkommande barn skulle un- dandra sig att hjälpa till med denna sak finns enligt regeringens mening inte. Detsamma gäller naturligtvis för ett offentligt biträde som i avsak- nad av god man fungerar som ställföreträdare för barnet (se avsnitt 6.6). I de allra flesta fall lär det tvärtom uppfattas som en självklar del av upp- draget att lämna sådan hjälp. Även med beaktande av det sagda är det emellertid påkallat att i klar- görande syfte slå fast en skyldighet av det slag som utredningen diskute- rar. En bestämmelse bör därför tas in i utlänningslagen, enligt vilken den som är god man eller offentligt biträde för ett ensamkommande barn i vissa fall skall ha en skyldighet att ansöka om uppehållstillstånd för bar- När det gäller den närmare utformningen av en sådan regel föreslår ut- Prop. 2004/05:136 redningen att skyldigheten skall inträda om barnet har behov av uppe- menar att det kan bli en mycket svår sak att avgöra vad barnets bästa kräver i detta hänseende och frågar sig särskilt vilka krav som kommer att ställas på den gode mannen eller det offentliga biträdet när det gäller att utreda barnets behov av uppehållstill- stånd. Regeringen har tagit intryck av denna synpunkt och finner att de av nämnden påtalade svårigheterna kan mildras om regeln i stället for- muleras på så sätt att den gode mannen eller det offentliga biträdet skall ansöka om uppehållstillstånd för barnet, om detta inte är uppenbart obe- hövligt. En regel med den innebörden bör alltså tas in i utlänningslagen. 9 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Den nya lagen och lagändringarna skall träda i kraft . Särskilda övergångsregler skall uppställas för det fallet att någon före ikraftträdandet har utsetts att för ett ensamkomman- de barn vara tillfällig förmyndare eller god man enligt lag eller särskilt förordnad vårdnadshavare enligt . Utredningens förslag stämmer såvitt gäller övergångsbestämmelserna överens med regeringens. Remissinstanserna har inte någon invändning. Skälen för regeringens förslag: Den nya lagen och lagändringarna bör träda i kraft . Den som före lagens och lagändringarnas ikraftträdande utsetts att med stöd av 4 kap. 3 § lag vara tillfällig förmyndare eller god man för ett ensamkommande barn bör vid ikraftträdandet anses vara god man enligt lagen om god man för ensamkommande barn. En övergångsregel behövs för detta ändamål. Genom den ändring av 4 kap. 3 § lag som föreslås i detta lagstiftningsärende klargörs bl.a. att svensk lag skall tillämpas i fråga om förmynderskapet för ett ensamkommande barn som försetts med särskilt förordnad vårdnadshavare enligt (se avsnitt 7.3). Även den som före ikraftträdandet utsetts att vara särskild vårdnadshavare för ett ensamkommande barn bör omfattas av denna bestämmelse. Det for- dras en övergångsbestämmelse för att säkerställa detta. Regeringens bedömning: Den föreslagna lagen om god man för ensam- kommande barn kan väntas leda till marginella kostnadsökningar för det allmänna. Övriga förslag till lagändringar medför inga kostnadsökningar. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med regering- ens. Remissinstanserna: Vissa remissinstanser invänder mot utredningens bedömning att besparingar kunde bli möjliga i socialnämndens verksam- het, på så sätt att ett förordnande av god man enligt den nya lagen torde bidra till att barnets inledande vistelse i blev mindre komplika- tionsfylld och nämndens handläggning därmed smidigare. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om statens ersätt- ning till kommuner för dessas kostnader i samband med mottagande av asylsökande finns i förordningen (2002:1118) om statlig ersättning för asylsökande m.fl. Av 8 § framgår att ersättning i vissa fall kan lämnas för en kommuns kostnader för en sådan god man som kan ut- ses för ett ensamkommande barn med stöd av 4 kap. 3 § lag och 11 kap. 1 § . Det förutsätts då bl.a. att det rör sig om barn som är asylsökande eller, enligt bestämmelser i 2 a kap. utlännings- lagen, har beviljats antingen uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd. När permanent uppehållstillstånd har beviljats utgår däremot inte längre någon statlig ersättning i särskild ordning för de kostnader som uppkommer för kommunen på grund av den gode mannens arbete. En god man som utses enligt den föreslagna lagen om god man för en- samkommande barn kommer att ha fler och mer krävande uppgifter än en god man som med nuvarande bestämmelser kan utses för ett ensamkom- mande barn. Detta får i och för sig antas leda till högre kostnader än i fråga om arvode till dem som är gode män. Enligt regering- ens bedömning ger dock bl.a. följande omständigheter vid handen att så- dana kostnadsökningar sammantaget kan väntas bli marginella. Som har framgått innebär de nya reglerna att den gode mannen skall företräda barnet endast under dess första tid i . När uppehållstill- stånd har beviljats skall i stället en särskilt förordnad vårdnadshavare ut- ses för barnet. En sådan vårdnadshavare kan med nuvarande regler inte få någon ersättning för de delar av uppdraget som uteslutande är hänförli- ga till vårdnaden om barnet. (För sitt arbete med den i dessa fall vanligen mindre betungande förmynderskapsfrågan har vårdnadshavaren dock rätt till ersättning av överförmyndaren.) Endast om vårdnadshavaren sam- tidigt är familjehemsförälder utgår ersättning från omvårdnad som barnet då får i familjehemmet. uppgick genomsnittliga handlägg- ningstid i ärenden om uppehållstillstånd för asylsökande ensamkomman- de barn och den genomsnittliga tid under vilken barnet var inskrivet i verkets mottagandesystem till omkring . De kostnadsökningar i fråga om arvode som kan antas bli en följd av den föreslagna lagen om god man för ensamkommande barn inskränker sig alltså regelmässigt till en begränsad tid. Om uppehållstillstånd därefter beviljas, skall en särskilt förordnad vårdnadshavare utses. Han eller hon kommer inte att dra större kostnader än vad som utgår i arvode till en god man efter det att barnet har beviljats uppehållstillstånd. Sammantaget gör regeringen bedömningen att den föreslagna lagen och lagändringarna visserligen torde medföra kostnadsökningar för det allmänna, men att dessa ökningar är marginella och därmed skall finan- sieras inom befintliga ramar. 11.1Förslaget till lag om god man för ensamkommande barn 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om god man i vissa fall för den som är och som är utländsk medborgare eller statslös. Om företrädare i andra fall för underåriga utländska medborgare finns bestämmelser i 4 kap. 3 § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. Paragrafen ger besked om lagens tillämpningsområde. Även om lagen lär föra med sig att reglerna i 4 kap. 3 § lag (jfr avsnitt 4.1.2) får starkt minskad betydelse, torde det i vissa fall ändå kunna bli aktuellt att förordna tillfällig förmyndare eller god man enligt dessa bestämmelser. Om detta erinras i andra stycket. När en god man skall förordnas 2 § Om barnet vid ankomsten till är skilt från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, skall överförmyndaren för- ordna en god man att i vårdnadshavares och förmyndares ställe ansvara för barnets person- liga förhållanden och sköta dess angelägenheter. God man skall också förordnas, om barnets föräldrar eller en annan vuxen person, som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, efter barnets ankomst till men innan barnet har fått uppehållstillstånd här på grund av dödsfall eller sjukdom eller av någon annan orsak upphör att kunna utöva förmynderskapet eller vårdnaden. God man skall inte förordnas, om det är uppenbart obehövligt. Paragrafen anger när en god man skall förordnas enligt lagen. Övervä- gandena finns i avsnitt 5.3 samt 6.2 och 6.3. Lagen gäller när ett utländskt barn kommer till utan att då vara i sällskap med någon av sina föräldrar eller någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe. Med att en annan vuxen person har trätt i föräldrarnas ställe menas här att han eller hon enligt lagen eller sedvänjan i den stat där barnet senast hade hemvist har ställning som vårdnadshavare för barnet. Till denna ka- tegori hör också personer som enligt ett domstolsavgörande som erkänns här i landet är vårdnadshavare för barnet utan att för den skull vara dess föräldrar. Det centrala är att den vuxne av svenska myndigheter erkänns som företrädare för barnet. Dock ligger det i sakens natur att man vid ställningstagande till frågan om någon skall anses ha trätt i barnets för- äldrars ställe beaktar vederbörandes egen inställning. Om det således i ett enskilt fall skulle framkomma att en vuxen person som anlänt tillsam- mans med ett barn och som i och för sig kan fungera som dess ställ- företrädare inte har för avsikt att ta hand om barnet, bör barnet anses som ensamkommande. Den vuxne måste alltså själv betrakta sig som den person som bär ansvaret för att barnets olika behov tillgodoses. Den gode mannen utses av överförmyndaren och träder i både barnets Prop. 2004/05:136 förmyndares och vårdnadshavares ställe. Bestämmelser om behörig över- förmyndare finns i 11 §. I avsnitt 6.2 finns överväganden i frågan om vad den gode mannens uppgifter kan komma att bestå i. Lagen är också tillämplig på barn som vid ankomsten till visser- ligen inte befann sig i en sådan situation som avses i första stycket, men som genom en därefter inträffad händelse kommit att stå utan föräldrar eller annan vuxen företrädare. Så är t.ex. fallet om barnets föräldrar (eller företrädare av annat slag) avlider eller insjuknar här eller om vederböran- de avviker.