prop · GT0348 · 2005-11-21 00:00:00 — klagande av hovrätts beslut, om inte annat följer av en gemenskapsrättsakt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § andra stycket 13. krävs vid överklagande. Paragrafen innehåller kompletterande regler om förfarandet vid exekva- turprövningens tredje skede, dvs. överensstämmer i sak med 6 § lag (jfr prop. 2001/02:146 s. 7 § Har en ansökan enligt en gemenskapsrättsakt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § andra stycket 13 om att ett utländskt avgörande skall förklaras vara verkställbart bifallits, skall avgörandet verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft, om inte Prop. 2005/06:48 annat följer av gemenskapsrättsakten eller det internationella instrumentet. Vid verkställighet av ett utländskt avgörande som rör en säkerhetsåtgärd skall i stället bestämmelserna om verkställighet av beslut om kvarstad eller annan säker- hetsåtgärd tillämpas. Paragrafen anger vilka bestämmelser som skall tillämpas på verkställig- hetsstadiet, sedan det enligt reglerna i gemenskapsrättsakterna och de internationella instrumenten jämte reglerna i denna lag har fastställts att verkställighet av ett utländskt avgörande får äga rum här i landet. Den överensstämmer i sak med 7 § lag (jfr prop. 2001/02:146 s. 49). Beträffande verkställighet i av ett utländskt avgörande som har intygats vara en europeisk exekutionstitel enligt förordningen om den europeiska exekutionstiteln finns en bestämmelse i 11 § i denna lag. 8 § Om hovrätten vid det förfarande som avses i 4 § bifaller en ansökan om att ett utländskt avgörande skall förklaras vara verkställbart, skall hovrättens beslut anses innefatta ett beslut om kvarstad eller om någon annan åtgärd som avses i 15 kap. . Paragrafen, som överensstämmer helt med 8 § lag (jfr prop. 2001/02:146 s. 50), ger närmare besked om innebörden av de säkerhets- åtgärder som får vidtas när en ansökan om att ett utländskt avgörande skall förklaras vara verkställbart har bifallits vid det förfarande som avses i 4 §. Paragrafen är bara aktuell vid ansökan om verkställighet enligt I-förordningen, Brysselkonventionen eller . Att så är fallet framgår av hänvisningen till 4 §. Erkännande och verkställighet enligt förordningen om den europeiska exekutionstiteln 9 § Om ett intyg om en europeisk exekutionstitel inte stämmer överens med den bakomliggande domen eller officiella handlingen eller det bakomliggande utslaget på grund av ett skrivfel eller liknande, skall intyget rättas av den domstol eller myndighet som har utfärdat intyget. Ett beslut i fråga om rättelse får inte överklagas. Paragrafen innehåller bestämmelser om rättelse av ett intyg om en euro- peisk exekutionstitel. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. En domstol eller annan myndighet skall enligt första stycket rätta ett intyg om en europeisk exekutionstitel, om intyget på grund av ett skrivfel eller liknande inte stämmer överens med den bakomliggande domen eller officiella handlingen eller det bakomliggande utslaget. Till skillnad från vad som gäller för rättelse enligt t.ex. 17 kap. 15 § första stycket rätte- gångsbalken, 2 kap. 20 § utsökningsbalken, 33 § första stycket lagen (1996:242) om domstolsärenden och 26 § förvaltningslagen (1986:223) har bestämmelsen om rättelse i denna lag inte en fakultativ konstruktion. Inte heller innehåller den något krav på att felet skall vara uppenbart. Kan det konstateras att ett intyg om en europeisk exekutionstitel inte stämmer överens med den bakomliggande domen eller officiella Prop. 2005/06:48 handlingen eller det bakomliggande utslaget till följd av skrivfel eller liknande, skall rättelse ske. Intyget skall rättas av den domstol eller myndighet som har utfärdat det, antingen på begäran av part eller på domstolens eller myndighetens eget initiativ. Något krav på att parterna skall höras finns inte. Bestämmelsen gäller för domstolar som har meddelat dom, för kronofogdemyndigheter som har meddelat utslag enligt 42 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräck- ning samt för socialnämnder som enligt 7 kap. 7 § har godkänt avtal om underhållsbidrag. Om samma skrivfel finns både i t.ex. domen och i intyget, föreligger inte någon bristande överensstämmelse mellan domen och intyget. De båda handlingarna är visserligen felaktiga, men innan rättelse kan ske med stöd av denna paragraf måste domen rättas. Av andra stycket framgår att ett beslut i fråga om rättelse av ett intyg inte får överklagas. Överklagandeförbudet gäller både beslut att rätta ett intyg och beslut att inte rätta ett intyg. 10 § Om ett intyg om en europeisk exekutionstitel har utfärdats i strid mot de krav som finns i förordningen om den europeiska exekutionstiteln, skall intyget åter- kallas av den domstol eller myndighet som har utfärdat intyget. Innan intyget återkallas, skall parterna få tillfälle att yttra sig, om det inte är obehövligt. Ett beslut i fråga om återkallelse får inte överklagas. Paragrafen innehåller bestämmelser om återkallelse av ett intyg om en europeisk exekutionstitel. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Av första stycket framgår att ett intyg om en europeisk exekutionstitel skall återkallas, om det har utfärdats i strid mot de krav som finns i förordningen om den europeiska exekutionstiteln. Ett intyg kan vara felaktigt utfärdat med hänsyn till förordningens tillämpningsområde, dvs. intyget har utfärdats trots att fordran inte är obestridd i den mening som avses i artikel 3. Men intyget kan också vara felaktigt därför att de miniminormer som ställs upp i förordningen inte är uppfyllda. Så blir exempelvis fallet om ett intyg avseende en tredskodom eller ett utslag har utfärdats trots att svaranden delgivits en handling med en metod som inte finns med i uppräkningen i artikel 13 eller 14 i förordningen. Ett beslut om återkallelse skall fattas av den domstol eller myndighet som har utfärdat intyget, antingen på begäran av part eller på domstolens eller myndighetens eget initiativ. I andra stycket anges att innan beslut om återkallelse fattas, skall parterna ha fått tillfälle att yttra sig. Parterna behöver dock inte ges till- fälle att yttra sig, om det är obehövligt. Det ligger i sakens natur att det endast undantagsvis kan sägas vara obehövligt att ge borgenären tillfälle att yttra sig innan ett intyg återkallas. Om det ännu inte har kommit till gäldenärens kännedom att ett intyg om en europeisk exekutionstitel har utfärdats, är det nog obehövligt att ge denne tillfälle att yttra sig innan beslut fattas om att återkalla intyget. Av tredje stycket framgår att ett beslut i fråga om återkallelse av ett Prop. 2005/06:48 intyg inte får överklagas. Överklagandeförbudet gäller både beslut att återkalla ett intyg och beslut att inte återkalla ett intyg. 11 § Har ett utländskt avgörande intygats vara en europeisk exekutionstitel, skall avgörandet verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft, om inte annat följer av artikel 21 eller 23 i förordningen om den europeiska exekutionstiteln. Paragrafen innehåller en bestämmelse om verkställighet i av ett utländskt avgörande som har intygats vara en europeisk exekutionstitel enligt förordningen om den europeiska exekutionstiteln. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Av paragrafen framgår att ett utländskt avgörande som har intygats vara en europeisk exekutionstitel skall verkställas enligt utsöknings- balkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft. Detta gäller dock inte, om annat följer av förordningens bestämmelser om hinder mot verkställighet (artikel 21) eller om vilande- förklaring eller begränsning av verkställighet (artikel 23). Ett avgörande kan intygas vara en europeisk exekutionstitel även om avgörandet inte har vunnit laga kraft. Har så skett och har gäldenären fört talan mot avgörandet, följer det av artikel 23 i förordningen att en svensk kronofogdemyndighet vid prövningen av en ansökan om verkställighet av avgörandet får begränsa verkställigheten. Av denna paragraf följer att en förutsättning för att begränsa verkställigheten på sätt som anges i artikel 23 är att gäldenären har fört talan mot avgörandet. Det är alltså inte möjligt att begränsa verkställigheten på sätt som anges i artikel 23 beträffande icke lagakraftvunna avgöranden mot vilka talan inte har förts. Ett exempel på en sådan nationell bestämmelse är 8 kap. 4 § utsökningsbalken om att utmätt egendom inte får säljas utan gäldenärens samtycke. Beträffande verkställighet i av ett avgörande som har förklarats vara verkställbart enligt , Brysselkonven- tionen eller I-förordningen finns bestämmelser i 7 § i denna lag. I lagen (1992:794) om , lagen (1998:358) om Brys- selkonventionen, sjömanslagen (1973:282), lagen (1977:595) om erkän- nande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens område, lagen (1983:368) om erkännande och verkställighet av österrikiska domar på privaträttens område, lagen (1990:746) om betalningsföre- läggande och handräckning, sjölagen (1994:1009) och lagen (2005:253) om ersättning från de internationella oljeskadefonderna ersätts hänvis- ningarna till lag av hänvisningar till den nya lagen med kom- pletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden. I 14 § sjömanslagen och 21 kap. 2 § sjölagen, som innehåller regler om Prop. 2005/06:48 myndighets respektive sjörättsdomstols behörighet, ersätts hänvisning- arna till de gemenskapsrättsakter och internationella instrument som om- fattades av lag av en hänvisning till I-förordningen, Brysselkonventionen och . Det görs alltså inte någon hänvisning till alla de gemenskapsrättsakter och internationella instrument som omfattas av den nya lagen med kompletterande bestäm- melser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden. Anledningen till detta är att en sådan hänvisning skulle innefatta en hänvisning också till förordningen om den europeiska exekutionstiteln. Detta skulle vara missvisande, eftersom det i den förordningen inte finns några regler om domstols eller annan myn- dighets behörighet. I 21 kap. 2 § första och tredje styckena sjölagen görs dessutom två ändringar av redaktionell karaktär. Härigenom korrigeras två icke av- sedda ändringar i tidigare lagstiftningsärenden (se prop. 1997/98:102 och prop. 2001/02:146). Övriga ändringar är språkliga. och rådets förordning (EG) nr 805/2004 om införande av en europeisk exekutions- titel för obestridda fordringar ur Europeiska unionens officiella tidning (EUT) L 143, 30.4.2004, s. 15, med beaktande av rättelse införd i EUT L 97, , s. 64 och rådets förordning (EG) nr 805/2004 av om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 61 c och artikel 67.5 andra strecksatsen i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande2, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget3, och av följande skäl: (1)Gemenskapen har som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, där den fria rörligheten för personer säkerställs. I detta syfte skall gemenskapen bland annat besluta om de åtgärder på området för civilrättsligt samarbete som behövs för att den inre marknaden skall fungera väl. (2)Rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genom- föra bestämmelserna i om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa4 (handlingsplanen från ) antogs av rådet . (3)gav vid sitt möte i 1999 sitt stöd för principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga 1EGT C 203 E, 27.8.2002, s. 86. 2EUT C 85, , s. 1. 3Europaparlamentets yttrande av (EUT C 64 E, , s. 79), rådets gemensamma ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT). 4 EGT C 19, 23.1.1999, s. 1. avgöranden som en hörnsten i arbetet med att upprätta ett verkligt (4)antog rådet ett åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar på privaträttens område5. I åtgärdsprogrammets första etapp ingår att exekvaturförfarandet avskaffas, dvs. det införs en europeisk exekutions- titel för obestridda fordringar. (5)Begreppet obestridda fordringar bör täcka alla situationer i vilka en borgenär, med hänsyn till att gäldenären bevisligen inte har bestritt arten och storleken av en fordran, har utverkat en dom mot gäldenären eller en annan verkställbar handling som kräver uttryckligt godkännande av gäldenären, antingen det är en inför domstol ingången förlikning eller en officiell handling (acte authentique). (6)Uteblivet bestridande enligt artikel 3.1 b kan anta formen av utebliven inställelse vid en domstolsförhandling eller underlåtenhet att efterkomma domstolens uppmaning att underrätta om avsikten att skriftligen gå i svaromål. (7)Denna förordning bör tillämpas på domar, inför domstol ingångna förlikningar och officiella handlingar avseende obestridda fordringar samt på beslut som har meddelats efter att talan har förts mot domar, inför domstol ingångna förlikningar och officiella handlingar, vilka har intygats vara europeiska exekutionstitlar. (8)I slutsatserna från ansåg att tillgång till förfarandet för att utverka verkställighet i en annan medlemsstat än den där domen har meddelats bör påskyndas och förenklas genom att man avskaffar alla mellanliggande åtgärder som måste vidtas innan verkställighet kan ske i den medlemsstat där verkställighet begärs. En dom som har intygats vara en europeisk exekutionstitel av den domstol som har meddelat domen bör i fråga om verkställighet behandlas som om den hade meddelats i den medlemsstat där verkställighet begärs. I , t.ex., kommer registreringen av en intygad utländsk dom därför följa samma bestämmelser som registreringen av en dom från en annan del av och får inte medföra en förnyad prövning i sak av den utländska domen. Formerna för verkställighet av domar bör även i fortsättningen bestämmas av nationell lag. (9)Ett sådant förfarande bör erbjuda betydande fördelar jämfört med det exekvaturförfarande som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område6, eftersom det inte behövs något godkännande från domstolen i ytterligare en medlemsstat, med den tidsåtgång och de kostnader som det innebär. 5EGT C 12, , s. 1. 6EGT L 12, , s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1496/2002 (EGT L 225, 22.8.2002, s. 13). (10) Om en domstol i en medlemsstat har meddelat en dom avseende en obestridd fordran utan att gäldenären har deltagit i domstolsförfarandet, är det ofrånkomligt att ett avskaffande av alla kontroller i verkställighets- medlemsstaten bör åtföljas och vara beroende av att det finns en tillräcklig garanti för att rätten att gå i svaromål iakttas. (11)Denna förordning syftar till att främja de grundläggande rättigheterna och tar hänsyn till de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Denna förordning syftar särskilt till att säkerställa att rätten till en rättvis rättegång enligt artikel 47 i stadgan iakttas fullt ut. (12)Miniminormer bör fastställas för de förfaranden som leder fram till domen, så att det kan säkerställas att gäldenären, i tillräckligt god tid och på ett sådant sätt att denne kan förbereda sitt svaromål, informeras om domstolsförfarandet, om kraven på att aktivt delta i domstolsförfarandet för att bestrida fordran och om följderna av att inte delta i domstols- förfarandet. (13)Med hänsyn till skillnaderna mellan medlemsstaternas civilprocess- rättsliga regler, särskilt reglerna om delgivning av handlingar, är det nödvändigt att definitionen av dessa miniminormer är specifik och detaljerad. I synnerhet kan delgivningssätt som bygger på en juridisk fiktion med avseende på uppfyllandet av dessa miniminormer inte betraktas som tillräckliga för intygande av att en dom är en europeisk exekutionstitel. (14)Alla de delgivningssätt som förtecknas i artiklarna 13 och 14 kännetecknas av antingen fullständig säkerhet (artikel 13) eller en mycket hög grad av sannolikhet (artikel 14) att den handling som delges har nått sin adressat. I den andra kategorin bör en dom intygas vara en europeisk exekutionstitel endast om den medlemsstat som meddelat domen har inrättat en lämplig mekanism som ger gäldenären rätt att ansöka om fullständig förnyad prövning av domen enligt villkoren i artikel 19 i de undantagsfall, trots uppfyllelse av artikel 14, då hand- lingen inte har nått sin adressat. (15)Personlig delgivning till vissa andra personer än gäldenären själv enligt artikel 14.1 a och b bör anses uppfylla kraven i dessa bestämmelser endast om dessa personer faktiskt har mottagit handlingen i fråga. (16)Artikel 15 bör tillämpas på de situationer då en gäldenär inte kan företräda sig själv i domstolen, t.ex. när det gäller en juridisk person, och den person som skall företräda honom utses enligt lag, samt i situationer då gäldenären har bemyndigat en annan person, främst ett juridiskt ombud, att företräda honom i det aktuella domstolsförfarandet. (17)De domstolar som är behöriga att granska att de processuella miniminormerna har iakttagits fullt ut bör, i förekommande fall, utfärda ett standardiserat intyg om en europeisk exekutionstitel, där denna granskning och dess resultat redovisas öppet. (18) Det ömsesidiga förtroendet för rättskipningen i medlemsstaterna motiverar att en domstol i en medlemsstat bedömer huruvida alla villkor för ett intyg om en europeisk domstol i exekutionstitel är uppfyllda, i syfte att göra det möjligt att verkställa en dom i alla övriga medlems- stater utan att det i den medlemsstat där domen skall verkställas behöver prövas om de processuella miniminormerna har tillämpats korrekt. (19)Denna förordning innebär ingen skyldighet för medlemsstaterna att anpassa sin nationella lagstiftning till de processuella miniminormerna. Den ger dem ett incitament att göra det, eftersom möjligheten att verk- ställa domar effektivare och snabbare i andra medlemsstater endast kan utnyttjas om miniminormerna är uppfyllda. (20)Borgenären bör själv kunna välja mellan att ansöka om ett intyg om en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar eller att använda sig av systemet med erkännande och verkställighet enligt förordning (EG) nr 44/2001 eller någon annan gemenskapsrättsakt. (21)Om en handling måste skickas från en medlemsstat till en annan för delgivning där bör denna förordning, särskilt dess bestämmelser om delgivning, vara tillämplig tillsammans med rådets förordning (EG) nr 1348/2000 av om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur7, i synner- het dess artikel 14 tillsammans med medlemsstaternas förklaringar i enlighet med dess artikel 23. (22)Eftersom målen för den föreslagna åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskaps- nivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprin- cipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (23)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter8. (24)I enlighet med artikel 3 i det till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om och ställning har och meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning. (25)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om ställning deltar inte i an- EGT L 160, 30.6.2000, s. 37. EGT L 184, , s. 23. tagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig i (26) Enligt artikel 67.5 andra strecksatsen i fördraget gäller medbe- slutandeförfarandet för de åtgärder som fastställs i denna förordning. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER Syftet med denna förordning är att införa en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar, vilket, genom att det fastställs miniminormer, kommer att möjliggöra fri rörlighet för domar, förlikningar som ingåtts inför domstol och officiella handlingar i alla medlemsstater utan att erkännande och verkställighet skall föregås av mellanliggande för- faranden i den medlemsstat där verkställighet begärs. 1.Denna förordning är tillämplig på privaträttens område, oberoende av vilket slag av domstol det är fråga om. Den omfattar i synnerhet inte skattefrågor, tullfrågor och förvaltningsrättsliga frågor eller statens ansvar för handlingar och underlåtenhet vid utövandet av statens myndighet ("acta iure imperii"). 2.Denna förordning är inte tillämplig på a)fysiska personers rättsliga status, rättskapacitet eller rättshandlings- förmåga, makars förmögenhetsförhållanden, arv och testamente, b)konkurs, ackord och liknande förfaranden, c)social trygghet, d) skiljeförfaranden. I denna förordning avses med termen medlemsstat samtliga medlems- stater med undantag av . Exekutionstitlar som skall intygas vara europeiska exekutionstitlar Denna förordning skall tillämpas på domar, förlikningar som ingåtts inför domstol och officiella handlingar avseende obestridda fordringar. En fordran skall anses som obestridd, om a)gäldenären uttryckligen har godkänt den genom att medge den eller genom en förlikning som godkänts av domstolen eller som ingåtts inför domstolen under förfarandet, eller b)gäldenären aldrig har bestritt den i enlighet med relevanta processuella krav i ursprungsmedlemsstatens lagstiftning under domstolsförfarandet, eller c)gäldenären först har bestritt fordran under domstolsförfarandet men därefter inte har inställt sig personligen eller företrätts av ombud vid domstolsförhandlingen avseende denna fordran, under förutsättning att ett sådant handlande innebär ett tyst godtagande av fordran eller av de förhållanden som görs gällande av borgenären enligt ursprungs- medlemsstatens lagstiftning, eller d)gäldenären uttryckligen har godkänt den i en officiell handling. Denna förordning skall även tillämpas på beslut som har utfärdats efter att talan har förts mot domar, inför domstol ingångna förlikningar eller officiella handlingar, vilka har intygats vara europeiska exekutionstitlar. I denna förordning avses med 1. dom: varje avgörande som har meddelats av en domstol i en medlems- stat oavsett dess rubricering, såsom dom, beslut eller förordnande om verkställighet, liksom domstolstjänstemans beslut i fråga om rättegångs- kostnader, 2. fordran: en fordran som avser betalning av ett bestämt penningbelopp och som är förfallen till betalning eller vars förfallodag anges i domen, den inför domstol ingångna förlikningen eller officiella handlingar, 3. officiell handling: a) en handling som har upprättats eller registrerats som en officiell handling och vars äkthet i)avser handlingens underskrift och innehåll, och ii)har bestyrkts av en offentlig myndighet eller annan bemyndigad myndighet i den medlemsstat där den har upprättats eller registrerats, b) ett avtal om underhållsskyldighet som har ingåtts inför en admi- nistrativ myndighet eller bestyrkts av en sådan myndighet. 4.ursprungsmedlemsstat: den medlemsstat där den dom har meddelats, den förlikning har godkänts eller ingåtts inför domstol, den officiella handling upprättats eller registrerats, vilken skall intygas vara en euro- peisk exekutionstitel,