prop · GT0348 · 2005-11-21 00:00:00 — En fordran skall enligt artikel 3.1 a också anses som obestridd, om gäldenären har godkänt den genom en förlikning som har godkänts av domstolen eller som har ingåtts inför domstolen under domstols- förfarandet. I finns det inte några sådana s.k. processförlikningar (se vidare nedan). En svensk stadfäst förlikning torde emellertid, som sagts, ändå anses som en obestridd fordran enligt artikel 3.1 a. Av artikel 3.1 b framgår att en fordran också skall anses som obestridd, om gäldenären under domstolsförfarandet aldrig har bestritt den. Under denna bestämmelse faller både utslag enligt lagen om betalningsföre- läggande och vissa tredskodomar från tingsrätt i mål som inletts vid tingsrätt. Både tredskodomar på grund av utevaro och tredskodomar på grund av att svaranden inte följt ett föreläggande att avge svaromål om- fattas av bestämmelsen. När det gäller de processuella kraven på ett bestridande hänvisar artikel 3.1 b till nationell rätt. Det är således nationell rätt som avgör vad ett bestridande skall innehålla, inom vilken tid ett bestridande skall ske och vad som skall anses utgöra ett bestridande. I 44 kap. 7 a § andra stycket anges att svaranden skall anses ha följt ett föreläggande att avge svaromål, om han eller hon klar- gjort sin inställning till kärandens yrkande och angett skäl som kan vara av betydelse vid prövning av saken. Det är således möjligt, enligt svensk rätt, att meddela en tredskodom trots att svaranden anser sig ha bestritt kravet. Exempel på sådana situationer är att svaranden i sitt bestridande endast gjort gällande bristande betalningsförmåga eller att svaranden angett något annat skäl för sitt bestridande som saknar betydelse vid prövning av saken; att ange att man inte har pengar för att betala eller att man inte anser sig betalningsskyldig för att man står över lagen hindrar således, enligt svensk rätt, inte att en tredskodom meddelas. Även en sådan tredskodom torde omfattas av förordningen. Av 44 kap. 7 b § följer att om käranden grundat sitt yrkande på ett skriftligt fordringsbevis, får tredskodom i vissa situationer meddelas trots att svaranden har avgett svaromål i enlighet med vad som anges i 44 kap. 7 a § . Avgörande för om tredskodom kan meddelas är enligt bestämmelsen om svaranden har förmått visa sannolika skäl för sin inställning eller inte. En tredskodom som har meddelats med stöd av 44 kap. 7 b § omfattas inte av förordningen, eftersom gäldenären har bestritt kravet i enlighet med relevanta processuella krav i svensk lagstiftning. En sådan tredskodom är inte en dom avseende en obestridd fordran utan en dom efter genomförd bevisvärdering; det har skett en prövning av om svaranden förmått visa sannolika skäl för sin inställning eller inte. Enligt artikel 3.1 c skall vissa fordringar som initialt bestritts anses som obestridda. Det gäller fall där gäldenären inte har inställt sig vid en domstolsförhandling. En tredskodom på grund av utevaro (44 kap. 2 § ) omfattas således av förordningen trots att gäldenären tidigare under målets handläggning, t.ex. i ett svaromål, har bestritt Detsamma gäller en tredskodom på grund av utevaro där målet överlämnats från kronofogdemyndighet på grund av ett bestridande där. Enligt artikel 3.1 d skall också fordringar som uttryckligen godkänts i en officiell handling anses som obestridda. definieras i artikel 4.3. Enligt artikel 3.2 skall förordningen även tillämpas på vissa avgöran- den som avser bestridda fordringar. De situationer som avses är de fall då talan har förts mot ett avgörande som har intygats vara en europeisk Om en ny dom meddelas efter överklagandet, kan också den domen bli en europeisk exekutionstitel. Anta att en tredskodom i vilken svaranden förpliktas betala till käranden har intygats vara en europeisk exekutionstitel och att intygandet har skett innan tredskodomen vunnit laga kraft eller, men andra ord, innan tiden för ansökan om återvinning löpt ut. domen därefter återvinns och målet avgörs efter ett ordinarie domstols- förfarande, kan den nya domen också bli en europeisk exekutionstitel. Det saknar i detta fall betydelse om den senare domen innebär att tred- skodomens domslut fastställs eller ändras. Ett tänkbart scenario är att det efter en prövning i sak konstateras att det saknas grund för betalnings- skyldighet för mer än , varför domslutet blir att svaranden skall betala till käranden. Också en sådan dom kan alltså intygas vara en europeisk exekutionstitel. Samma sak gäller när ett mål handläggs vid tingsrätt efter det att målet har överlämnats dit från en kronofogde- myndighet efter ansökan om återvinning. I de fall kronofogdemyndig- hetens utslag har intygats vara en europeisk exekutionstitel kan också en senare dom i målet vid tingsrätten bli en europeisk exekutionstitel. Ett ytterligare exempel på när en dom kan intygas vara en europeisk exekutionstitel enligt artikel 3.2 är följande. Anta att en tingsrätt har stad- fäst en förlikning eller meddelat dom efter det att talan har medgivits. kärandens begäran har tingsrätten därefter utfärdat ett intyg om att domen är en europeisk exekutionstitel. Om domen sedan överklagas och hovrätten, efter att ha prövat kravets riktighet, meddelar en dom i vilken svaranden förpliktas betala ett belopp till käranden, kan också den nya domen bli en europeisk exekutionstitel. Inte heller i den situationen har det någon betydelse om hovrättens dom fastställer tingsrättens domslut Definitioner (artikel 4) I artikel 4.1 i förordningen anges att med uttrycket dom avses varje av- görande oavsett dess rubricering. En definition av begreppet fordran finns i artikel 4.2 (se ovan). Enligt artikel 4.3 skall med officiell handling förstås en handling som har registrerats som en officiell handling, om en officiell myndighet har bestyrkt att handlingens underskrift och innehåll är äkta. Av samma artikel följer att ett avtal om underhållsskyldighet som har ingåtts inför en administrativ myndighet eller bestyrkts av en sådan myndighet skall betraktas som en officiell handling. Ett avtal om under- hållsbidrag till barn som godkänts av socialnämnd enligt 7 kap. 7 § kan alltså intygas vara en europeisk exekutionstitel. artikel 4.4 definieras ursprungsmedlemsstat som den medlemsstat där domen har meddelats. Motsvarande definitioner finns för förlikningar och officiella handlingar. I artikel 4.5 definieras verkställighetsmedlems- stat som den medlemsstat där verkställighet begärs av den dom, den inför domstol ingångna förlikningen eller den officiella handling, vilken har intygats vara en europeisk exekutionstitel. I artikel 4.6 finns en förklaring av vad som avses med domstol som meddelat domen. I artikel 4.7, slutligen, klargörs att i avses vid summarisk process i mål om betalningsföreläggande med uttrycket domstol också svensk kronofogde- Europeisk exekutionstitel (artiklarna 511) Av artikel 5 i förordningen följer att något exekvaturförfarande inte skall tillämpas i fråga om en dom som har intygats vara en europeisk exeku- tionstitel. En sådan dom skall med andra ord erkännas och verkställas i övriga medlemsstater utan att det behövs någon verkställighetsförklaring och utan att det finns någon möjlighet att motsätta sig dess erkännande. En ansökan om att en dom skall intygas vara en europeisk exekutions- titel skall enligt artikel 6 göras till den domstol som har meddelat domen (jfr artikel 4.6). Det är möjligt att ansöka om att ett avgörande skall intygas vara en europeisk exekutionstitel vid olika stadier av ett måls handläggning. Förordningen uppställer inget krav på att en ansökan skall ske . Den part som redan från början vet om att mot- parten har sina tillgångar i en annan medlemsstat kan direkt vid ansökan om stämning eller ansökan om betalningsföreläggande begära att en kommande dom eller ett kommande utslag skall intygas vara en euro- peisk exekutionstitel. Men det kan också vara så att det först under målets handläggning eller till och med efter det att en dom eller ett utslag har meddelats visar sig att det finns behov av verkställighet i en annan medlemsstat. I så fall kan en begäran om intyg framställas då. I artikel 6 uppställs ett antal krav för att en dom eller ett utslag skall kunna intygas vara en europeisk exekutionstitel. Av artikel 6.1 a följer att domen måste vara verkställbar i ursprungs- medlemsstaten. För att ett svenskt avgörande skall kunna intygas vara en europeisk exekutionstitel måste avgörandet således vara verkställbart i . Förordningen uppställer inget krav på att avgörandet skall ha vunnit laga kraft för att ett intyg skall få utfärdas. Ett intyg kan således utfärdas även om tiden för att föra talan mot ett avgörande inte har löpt ut och till och med om talan har förts mot avgörandet. Det utslagsgivande är om avgörandet är verkställbart eller inte. Av 3 kap. 5 § utsökningsbalken följer att verkställighet får ske genast av tredskodom varigenom betal- ningsskyldighet har ålagts den part som uteblivit eller inte uppfyllt vad som sägs i 44 kap. 7 a § , om inte något annat förordnas med anledning av ansökan om återvinning. Också andra domar rörande betalningsskyldighet får verkställas genast enligt 3 kap. 6 § samma balk. En gäldenär kan dock hindra verkställighet genom att nedsätta pengar eller ställa säkerhet. Utslag i mål om betalningsföreläggande är verk- ställbara på samma sätt som en tingsrätts dom (3 kap. 11 § utsöknings- balken). En ytterligare förutsättning för att ett intyg skall kunna utfärdas är enligt artikel 6.1 b att vissa av behörighetsreglerna i I-förord- ningen har respekterats. Bestämmelsen i artikel 6.1 c innebär att, när fordran är obestridd i den mening som avses i artikel 3.1 b eller c, förordningens miniminormer i kapitel III måste ha uppfyllts för att ett intyg skall få utfärdas. Tredsko- domar och utslag omfattas av denna reglering, medan domar där fordran har medgivits (artikel 3.1 a) och officiella handlingar (artikel 3.1 d) faller utanför. Av artikel 6.1 d följer att för att en dom eller ett utslag som rör ett avtalsförhållande och som meddelats mot konsumenten i avtalsförhål- landet skall kunna bli en europeisk exekutionstitel måste domen eller utslaget i ett visst fall ha meddelats i den medlemsstat där konsumenten har sitt hemvist. Det gäller om fordran är obestridd i den mening som avses i artikel 3.1 b eller c. Av kravet på att gäldenären (konsumenten) måste ha sitt hemvist i domstolsstaten följer att ett svenskt utslag från den summariska processen mot en konsument med hemvist i inte kan intygas vara en europeisk exekutionstitel. Och av samma anled- ning kan en tysk tredskodom mot en konsument med hemvist i inte verkställas i utan exekvatur. Om en dom är verkställbar, följer av artikel 6.2 att ett nytt intyg skall utfärdas där det framgår att domen kan verkställas. Detta gäller t.ex. om en högre rätt har prövat saken och meddelat en ny dom där käromålet ogillats. Ett nytt intyg skall enligt artikeln utfärdas även om verkställbarheten har upphävts eller begränsats. Ett exempel på ett sådant fall är när en tingsrätt efter en ansökan om återvinning förord- nar att ett utslag inte får verkställas. Det nya intyget skall i bägge dessa situationer utfärdas med hjälp av standardformuläret i bilaga IV till förordningen. Om en ny dom meddelas efter det att talan har förts mot en dom som har intygats vara en europeisk exekutionstitel, följer av artikel 3.2 att också den nya domen efter ansökan därom kan intygas vara en europeisk exekutionstitel. Detta andra intyg, som ersätter det första, skall enligt artikel 6.3 utfärdas med hjälp av standardformuläret i bilaga V till förord- ningen. Inte bara kapitalbeloppet och ränta på det utan också rättegångskost- nader och ränta på dem kan omfattas av ett intyg om en europeisk exekutionstitel. En förutsättning för detta är dock, enligt artikel 7, att inte rättegångskostnaderna har bestritts särskilt i enlighet med ursprungs- medlemsstatens lagstiftning. Av artikel 8 följer att det är möjligt att utfärda ett intyg om en partiell exekutionstitel. Bestämmelsen gör det möjligt att utfärda ett intyg avseende en del av en dom, om endast den delen uppfyller kraven i för- ordningen. En situation när artikel 8 är tillämplig är när en del av domen avser en obestridd fordran medan den andra delen är bestridd i den mening som avses i förordningen. Till exempel kan det under målets handläggning visa sig att det endast råder tvist om räntan och inte kapitalbeloppet. Detta hindrar dock inte att tingsrätten i en och samma dom tar ställning till såväl det yrkade kapitalbeloppet som den yrkade räntan, och tingsrätten skall i ett sådant fall på ansökan därom utfärda ett intyg om en partiell europeisk exekutionstitel avseende kapitalbeloppet. En annan situation då artikel 8 kan aktualiseras är när förordningens miniminormer har iakttagits endast beträffande en del av kravet. vara så att ett tilläggsyrkande delgivits svaranden på ett sätt som inte är uppräknat i artikel 13 eller 14. I så fall kan endast den del av domen som avser det som yrkades i den ursprungliga stämningsansökan och som delgavs enligt miniminormerna i förordningen intygas vara en europeisk Artikel 8 avser inte deldomar enligt 17 kap. 4 § rätte- gångsbalken eller partiella utslag enligt 42 § lagen om betalningsföre- Enligt dessa lagrum kan särskild dom meddelas rörande en medgiven del av ett käromål respektive utslag meddelas för en obestridd del av en ansökan. En sådan deldom eller ett sådant partiellt utslag kan normalt intygas vara en europeisk exekutionstitel i dess helhet. Ett intyg om en europeisk exekutionstitel skall enligt artikel 9 utfärdas genom användande av ett standardformulär, bilaga I till förordningen. Intyget skall utfärdas på samma språk som domen. domar och utslag utfärdas på svenska skall således svenska domstolar och kronofogdemyndigheter utfärda intyg på svenska. Det går inte att överklaga utfärdandet av ett intyg om en europeisk exe- Däremot skall det vara möjligt att få eventuella felaktigheter i ett intyg rättade (artikel 10). Det skall också, enligt samma artikel, vara möjligt att få ett intyg återkallat när det är uppenbart att intyget beviljats i strid mot de krav som fastställs i förordningen. I artikel 11 slås fast att ett intyg om en europeisk exekutionstitel inte får någon annan verkan än den som följer av domens verkställbarhet. Miniminormer för förfaranden om obestridda fordringar (artik- larna 1219) I kapitel III i förordningen finns de miniminormer, de processuella krav, som måste vara uppfyllda för att vissa avgöranden skall kunna intygas vara europeiska exekutionstitlar. Miniminormerna rör delgivning och in- formation. En dom som avser en obestridd fordran i den mening som avses i artikel 3.1 b eller c kan intygas vara en europeisk exekutionstitel endast om miniminormerna har iakttagits (artikel 12.1). En tredskodom eller ett utslag enligt lagen om betalningsföreläggande kan således intygas vara en europeisk exekutionstitel bara om miniminormerna har iakttagits. En dom som avser en obestridd fordran i den mening som avses i artikel 3.1 a kan dock intygas vara en europeisk exekutionstitel även om miniminormerna inte har följts. En stadfäst förlikning eller en dom på grundval av ett medgivande kan alltså intygas vara en europeisk exe- kutionstitel även om miniminormerna inte har iakttagits. Samma sak gäller beträffande officiella handlingar. Miniminormerna är enligt artikel 12.2 tillämpliga också på förfarandet efter det att talan har förts mot en dom. Vid handläggningen vid tings- rätten efter det att en tredskodom har återvunnits eller efter det att ett mål har överlämnats från en kronofogdemyndighet måste således minimi- normerna ha iakttagits för att en ny dom skall kunna intygas vara en europeisk exekutionstitel, naturligtvis under förutsättning att den nya domen avser en obestridd fordran i den mening som avses i artikel 3.1 b Samma sak gäller beträffande en högre rätts dom, när det även i övrigt finns förutsättningar att intyga att domen är en europeisk exe- kutionstitel. I artiklarna 13 och 14 finns miniminormer om delgivning. Delgiv- ningssätten som förtecknas i artikel 13 förutsätts ge fullständig säkerhet om att den handling som delges har nått sin adressat. Sätten för del- givning som räknas upp i artikel 14 förutsätts ge en mycket hög grad av sannolikhet att handlingen har nått sin adressat. (Jfr beaktandesats 14.) Följande svenska delgivningssätt faller in under artikel 13.1. Stämningsmannadelgivning där den sökte undertecknar mottagnings- beviset (3 § fjärde stycket delgivningslagen [1970:428]) omfattas av artikel 13.1 a. Av artikel 13.1 a omfattas även delgivning genom att handlingen överlämnas med bud och den sökte undertecknar ett delgiv- ningskvitto eller mottagningsbevis, dvs. ordinär delgivning i form av s.k. buddelgivning (3 § första stycket delgivningslagen). Stämningsmanna- delgivning där stämningsmannen intygar att den sökte har tagit emot handlingen (3 § fjärde stycket delgivningslagen) omfattas av artikel 13.1 b. Också särskild postdelgivning (3 § andra stycket delgivnings- lagen) omfattas av artikel 13.1 b. Delgivning genom att handlingen över- bringas med post och där den sökte undertecknar och returnerar ett delgivningskvitto eller mottagningsbevis, dvs. ordinär delgivning eller delgivning med s.k. vitt kort (3 § första stycket delgivningslagen) om- fattas av artikel 13.1 c. I den mån delgivning sker med fax eller e-post (överlämnande på något annat sätt enligt 3 § första stycket delgivnings- lagen) och den sökte undertecknar ett mottagningsbevis omfattas detta av artikel 13.1 d. Av artikel 13.2 följer att en kallelse till en domstolsförhandling får ha delgivits gäldenären i enlighet med artikel 13.1 eller muntligen vid en tidigare domstolsförhandling avseende samma fordran. En förutsättning för det sistnämnda är att delgivningen har antecknats i protokollet från den tidigare domstolsförhandlingen. Följande svenska delgivningssätt faller in under artikel 14.1. Surrogat- delgivning (1214 §§ delgivningslagen) faller in under artikel 14.1 a och b. Kungörelsedelgivning genom s.k. spikning (15 § andra stycket delgivningslagen) omfattas av artikel 14.1 c. Kungörelsedelgivning genom anslående i myndighetens lokaler (17 § första stycket delgiv- ningslagen) omfattas av artikel 14.1 d. Eftersom artikel 14.1 e anger postdelgivning utan mottagningsbevis som en godtagbar delgivnings- metod omfattas också förenklad delgivning (3 a § delgivningslagen), telefondelgivning (3 § tredje stycket delgivningslagen) och särskild del- givning med aktiebolag (9 § tredje stycket delgivningslagen). Något svenskt delgivningssätt som motsvarar innehållet i artikel 14.1 f finns inte. Enligt artikel 14.2 får delgivning enligt artikel 14.1 inte ske om gäldenärens adress inte med säkerhet är känd. När delgivning sker enligt artikel 14.1 ad får delgivningen doku- menteras skriftligen. Vid delgivning enligt artikel 14.1 a eller b skall den skriftliga dokumentationen utgöras av ett mottagningsbevis från den del- givna personen. Om något sådant inte finns eller det rör sig om ett delgivningssätt som anges i artikel 14.1 c eller d, skall en behörig person skriftligen intyga vilket sätt som använts för delgivning, datum för del- givning, samt, vid surrogatdelgivning, till vem handlingen lämnats och i vilket förhållande denne står till den sökte. Nästan alla delgivningssätt som står till buds enligt delgivningslagen återfinns således i uppräkningen av godtagbara sätt för delgivning i artik- larna 13 och 14. En delgivningsmetod som dock inte återfinns är kun- görelsedelgivning genom annonsering i Post- och och ortstidning eller endera av dessa (17 § första stycket första meningen Enligt artikel 15 får delgivning i enlighet med artiklarna 13 och 14 också ske med gäldenärens ombud. Enligt 11 § delgivningslagen bör en handling överlämnas till ett eventuellt ombud i målet. I artiklarna 16 och 17 uppställs miniminormer rörande den information som gäldenären skall ha fått i en stämningsansökan, kallelse eller mot- Även om miniminormerna i artiklarna inte har uppfyllts kan ett avgörande som faller inom miniminormernas tillämpningsområde in- tygas vara en europeisk exekutionstitel, om avgörandet har delgivits gäldenären i överensstämmelse med kraven i artikel 13 eller 14 och gäl- denären har haft möjlighet att föra talan mot avgörandet i enlighet med nationella bestämmelser men underlåtit att göra detta (artikel 18.1). Avhjälpande enligt artikel 18.1 torde inte komma att tillämpas i , eftersom det här inte finns några bestämmelser som anger att domar eller utslag skall delges parterna. I artikel 18.2 anges ytterligare en möjlighet till avhjälpande av att miniminormerna inte har iakttagits. En dom kan enligt den artikeln intygas vara en europeisk exekutionstitel trots att miniminormerna om delgivning i artikel 13 eller 14 inte har iakttagits, om det av gäldenärens uppträdande vid domstolsförfarandena bevisas att denne personligen har tagit emot den handling som skulle delges i tillräckligt god tid för att kunna förbereda sitt svaromål. I artikel 19 finns miniminormer om förfarandet efter det att ett verk- ställbart avgörande har meddelats. Endast om gäldenären har rätt att ansöka om en förnyad prövning av avgörandet på det sätt som föreskrivs i artikel 19 kan ett intyg om en europeisk exekutionstitel utfärdas. Verkställighet (artiklarna ) Utan att det påverkar bestämmelserna i kapitel IV (artiklarna ) i förordningen, skall verkställighetsförfarandet regleras av verkställighets- medlemsstatens lagstiftning (artikel 20.1). Verkställighet i av en europeisk exekutionstitel skall således ske i enlighet med bestäm- melserna i artiklarna och därutöver enligt de svenska bestämmel- serna om verkställighet i utsökningsbalken. I artikel 20.1 anges vidare att ett utländskt avgörande som har intygats vara en europeisk exekutions- titel skall verkställas på samma villkor som ett avgörande som meddelats i verkställighetsmedlemsstaten. Av detta följer att vi inte får ha regler som missgynnar ett utländskt avgörande i förhållande till ett svenskt avgörande. Vid en ansökan om verkställighet skall borgenären bifoga, förutom en kopia av domen, en kopia av intyget i vilket domen intygas vara en euro- peisk exekutionstitel (artikel 20.2). Såväl kopian av domen som kopian av intyget skall enligt samma artikel uppfylla de nödvändiga villkoren för fastställande av deras äkthet. Beträffande frågan om en eventuell översättning av intyget följer av artikel 20.2 c att intyget skall transkriberas eller översättas till verk- ställighetsmedlemsstatens officiella språk. omskrivning från ett annat alfabet, vilket kan komma att bli aktuellt i relation till bl.a. . Om det finns flera officiella språk, skall intyget översättas till det officiella språket eller ett av de officiella språken för domstolsförfaranden på den ort där verkställighet begärs. Varje medlemsstat får dessutom ange ytterligare något eller några av de officiella språken för Europeiska gemenskapens institutioner som den kan godkänna att intyg utfärdas på. Översättningen skall vara bestyrkt i enlighet med nationella regler för bestyrkande av handlingar. Enligt artikel 20.3 får det inte krävas av en part att denne skall ställa säkerhet, gå i borgen eller deponera pengar på den grunden att han eller hon är utländsk medborgare eller har hemvist i en annan medlemsstat än den där verkställighet begärs. Bestämmelsen torde dock inte ha någon praktisk betydelse för svenskt vidkommande, eftersom det inte finns några svenska författningsbestämmelser med sådana krav. Om det redan har meddelats en dom angående samma sak och mellan samma parter, skall enligt artikel 21.1 den behöriga domstolen på an- sökan av gäldenären vägra verkställighet. För att verkställighet skall vägras krävs dock enligt samma artikel, förutom att den rör samma sak och är mellan samma parter, dels att den tidigare domen meddelades i verkställighetsmedlemsstaten eller är verkställbar i den staten, dels att