prop · GS0385 · 2005-03-16 00:00:00 — Med hän- syn till de effekter som det kan få för den enskilde aktieägaren om överlåtbarheten av en dittills överlåtbar aktie inskränks bör aktieägaren ha möjlighet att blockera åtgärden. När det gäller beslut om att ta bort eller att mildra sådana förbehåll har kommittén föreslagit att vad som normalt gäller vid ändringar av bolags- ordningen skall gälla. Det innebär att sådana beslut skall vara giltiga om de har biträtts av aktieägare med två tredjedelar av såväl de avgivna rösterna som de vid bolagsstämman företrädda aktierna. Detta överens- stämmer med vad som gäller vid upphävande av hembudsförbehåll. vid har invänt mot kom- mitténs förslag i denna del och ansett att ett beslut om att ta bort förbe- håll som begränsar aktiers fria överlåtbarhet bör fattas med samma majoritet som beslut om att införa sådana klausuler. Enligt vår upp- fattning är emellertid ett beslut av det senare slaget inte av sådan karaktär att det motiverar särskilt stränga majoritetskrav. Ett beslut om att ta bort eller mildra ett förbehåll av angivet slag utgör inte en inskränkning i den rätt som tillkommer aktierna, utan innebär tvärtom en utvidgning av denna rätt. Det förhållandet att, såsom fakultetsnämnden har påpekat, den som är förköps- eller lösenberättigad berörs av ändringen och att denna person ofta också kan vara aktieägare föranleder inte någon annan bedömning. Vi anser således inte att det bör ställas upp några andra majoritetskrav för beslut av detta slag än de som normalt gäller vid ändringar i bolagsordningen. 6.2.7Priset för aktier vid förköp m.m. Regeringens förslag: Vid inlösen, förköp eller övertagande av aktier i enlighet med förbehåll i bolagsordningen skall priset för aktierna bestämmas till vad som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållanden, om inte annat föreskrivs i bolagsordningen. Kommitténs bedömning: Kommittén har förordat att lagen inte skall innehålla några närmare anvisningar om prissättningen av aktier som skall lösas in, förköpas eller övertas (SOU 2001:1 s. 299 f. och SOU 1997:22 s. 317, 322 och 326). Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har inte haft några invändningar mot kommitténs bedömning. har emellertid ansett att prisfrågan bör klarläggas och att det bör anges att priset skall bestämmas till vad som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållanden. har ansett att frågan om priset bör övervägas ytterligare när det gäller samtyckesför- behåll. Skälen för regeringens förslag: Såsom har framgått av avsnitt 6.2.2 6.2.4 bör förbehåll av där angivna slag innehålla uppgift om hur villkoren för inlösen, förköp eller övertagande skall fastställas. Av särskild be- tydelse är givetvis hur priset för aktierna skall beräknas. Varken den nu- varande aktiebolagslagen eller kommitténs lagförslag innehåller några närmare anvisningar om detta. har, under hänvisning till vissa skatteregler, förordat att principerna för prissättningen klargörs. Enligt verket bör det krävas att priset för aktierna bestäms till vad som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållanden. Vi delar uppfattningen att det är lämpligt att ange principerna för pris- sättningen i lagtexten. Den princip som har föreslagit och som stämmer med vad vi föreslår beträffande tvångsinlösen av mino- ritetsaktier framstår därvid som ändamålsenlig. Enligt vår uppfattning bör det emellertid vara möjligt för aktieägarna att komma överens om någon annan värderingsmetod om de så önskar. Från lagstiftarens pers- pektiv finns det inte någon anledning att utesluta någon värderingsmo- dell, så länge modellen inte leder till ett oskäligt resultat. Vi föreslår därför att priset för aktierna skall bestämmas till vad som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållanden, såvida inte annat före- skrivs i bolagsordningen. har ansett att frågan om priset för aktier som övertas på grund av ett samtyckesförbehåll behöver övervägas ytterligare i ljuset av den särskilt utsatta situation som en minoritetsaktie- ägare kan befinna sig i. Enligt vår uppfattning är de regler som vi har föreslagit ovan ändamålsenliga även i dessa fall. Den enskilde aktieäga- rens skyddsbehov får anses vara tillräckligt tillgodosett genom det strän- ga majoritetskrav som vi föreslår när det gäller införande av samtyckes- förbehåll och genom möjligheten till jämkning av oskäliga villkor. Det bör också framhållas att den föreslagna huvudregeln om att priset utgörs av marknadsvärdet lämnar utrymme för att ta hänsyn till exempelvis den omständigheten att majoritetsaktieägaren har påverkat marknadens pris- sättning av bolagets aktier (beträffande dylika frågeställningar, se vidare avsnitt 16.2.2). Regeringens bedömning: Det bör inte vara möjligt att ta in före- skrifter om erbjudandeplikt i bolagsordningen. bör det inte heller införas bestämmelser om lagstadgad erbjudandeplikt. Kommitténs bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (SOU 1997:22 s. 207 och 300 f.). Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har inte haft några invändningar mot kommitténs bedömning. Svenska arbetsgivare- föreningen och industriförbud samt handelskam- mare har dock ansett att regleringen bör utformas så att den inte utesluter en i bolagsordningen föreskriven erbjudandeplikt. har ansett att frågan om erbjudandeplikt bör utredas ytterligare. och har argumenterat för en lagstadgad erbjudandeplikt. Skälen för regeringens bedömning: Ytterligare en typ av förbehåll som har tagits upp av kommittén och flera remissinstanser är förbehåll om skyldighet för den som har förvärvat en viss andel av bolagets sam- tliga aktier att inlösa återstående aktier, s.k. erbjudandeplikt. Det anses vara oklart om förbehåll i bolagsordningen om erbjudandeplikt är giltiga eller inte. I doktrinen har det hävdats att sådana förbehåll är oförenliga med den fria överlåtbarhetens princip och att de därmed, i avsaknad av lagstöd, är ogiltiga (se t.ex. i till , 1999, s. 266 f.). Vi delar uppfattningen att förbehåll av detta slag i praktiken begränsar aktiernas överlåtbarhet. Som vi har konstaterat bör det inte vara möjligt att i bolags- ordningen föra in föreskrifter som begränsar aktiers överlåtbarhet annat än om det finns uttryckligt lagstöd för detta. Frågan är då om man bör införa sådant lagstöd när det gäller förbehåll om erbjudandeplikt. Enligt vår uppfattning finns det starka skäl som talar mot detta. Om den nivå som skall utlösa erbjudandeplikt sätts mycket lågt, exempelvis vid inne- hav av endast en hundradel av aktierna i bolaget, kommer föreskriften om erbjudandeplikt i praktiken att fungera som ett rent överlåtelseförbud. Detta skulle uppenbart strida mot de principiella utgångspunkter som vi har berört i avsnitt 6.2.1. Alternativet att i lagtexten ange en viss nivå eller en viss lägsta nivå anser vi inte heller vara lämpligt. Förhållandena skiljer sig i så hög grad mellan bolag av olika storlek och karaktär att en sådan reglering skulle riskera att bli alltför stelbent. Till detta kommer att det för aktiemarknadsbolagen, där behovet av erbjudandeplikt torde vara som starkast, redan finns en fungerande reglering genom de regler om erbjudandeplikt som har utfärdat (se vidare nedan). Mot denna bakgrund anser vi att det inte bör vara möjligt att ta in före- skrifter om erbjudandeplikt i bolagsordningen. En annan fråga är om det bör införas en lagstadgad erbjudandeplikt på aktiemarknaden. I kommitténs uppdrag har ingått att överväga införandet av sådana regler. Innebörden av en sådan reglering skulle vara att den som uppnår ett kontrollerande aktieinnehav i ett aktiemarknadsbolag blir skyldig att erbjuda sig att förvärva resterande aktier i bolaget på i princip samma villkor som kontrollposten. Regler av detta slag är relativt vanliga internationellt. I betänkandet Aktiebolagets kapital (SOU 1997:22) gjorde kommittén efter en utförligt genomgång av rättsläget i andra länder och den svenska debatten i frågan bedömningen att det inte bör införas lagregler om erbjudandeplikt. Det stora flertalet remissinstanser instämde i eller godtog kommitténs bedömning. Sedan kommittén hade avlämnat sitt betänkande införde regler om erbjudandeplikt i rekommendationen Offentligt erbjudande om aktieförvärv. Reglerna innebär att aktieägare som köper aktier som ger eller mer av rösterna i ett bolag, måste lämna ett erbjudande till övriga aktieägare att köpa deras Reglerna utgör en del av noteringsavtalet på bl.a. Stockholms- Prop. 2004/05:85 börsen och är därmed bindande för det stora flertalet svenska aktiemark- Därefter har frågan behandlats i kommissionens förslag till ett tretton- de bolagsrättsligt direktiv. Detta förslag har diskuterats inom EU. Efter många års förhandlingar nåddes en överenskommelse i frågan. Det nya direktivet skall vara införlivat i med- lemsstaternas nationella lagstiftning . Det förpliktar EG:s med- lemsstater att ha regler om erbjudandeplikt för bolag vars aktier är god- kända för handel på en reglerad marknad i en eller flera medlemsstater. Frågan om en lagstadgad erbjudandeplikt har således hamnat i ett annat läge sedan kommittén avlämnade betänkande. De regler som har utfärdat innebär att alla börsbolag numera är bundna av regler om erbjudandeplikt. Till detta kommer att frågan om erbjudandeplikt nu är föremål för särskilda överväganden inom ramen för arbetet med genomförandet av EG:s direktiv om upp- köpserbjudanden (jfr dir. 2004:38). Mot denna bakgrund föreslår vi inte några regler om lagstadgad erbjudandeplikt i denna proposition. Regeringens bedömning: Det bör inte införas några bestämmelser om sammanläggning av aktier. Kommitténs bedömning: Kommittén har inte behandlat frågan. Remissinstanserna: har påpekat att det med den av kommittén föreslagna regleringen är oklart om och i vilka former sammanläggning av aktier kan ske. Övriga remissinstanser har inte berört frågan. Bakgrund: Av den nuvarande aktiebolagslagen framgår att det är möj- ligt att i samband med nedsättning av aktiekapitalet lägga samman aktier, exempelvis så att två aktier i fortsättningen skall vara en aktie (om ned- sättning eller, med vår terminologi, minskning av aktiekapitalet, se avsnitt 14). Lagen saknar däremot bestämmelser om sammanläggning av aktier utan samband med nedsättning av aktiekapitalet. Det anses allmänt att det likväl är möjligt att göra sådana sammanläggningar. Rättsläget är emellertid osäkert vad gäller förutsättningarna för ett sådant beslut om sammanläggning. Kan beslutet fattas enligt vanliga regler om ändring av bolagsordningen eller kräver det samtycke av samtliga berörda aktie- ägare? 222 § 1 mom. aktiebolagslag innehöll regler om samman- läggning av aktier. I fråga om sammanläggning utan samband med ned- sättning av aktiekapitalet föreskrevs att beslutet inte var gällande med mindre samtliga aktieägare förenat sig därom. I förarbetena till den nuva- rande aktiebolagslagen uttalades att man inte hade funnit anledning att behålla bestämmelserna i 222 § (se prop. 1975:103 s. 328). Vad som skulle gälla i stället, t.ex. i fråga om den majoritet som skulle krävas för ett beslut om sammanläggning utan samband med nedsättning av aktie- kapitalet, angavs inte. Skälen för regeringens bedömning: Särskilt för bolag vars aktier är Prop. 2004/05:85 noterade på börs eller annan marknadsplats kan det finnas goda skäl för en sammanläggning av bolagets aktier. Det kan t.ex. handla om att minska kursrörelsen i bolagets aktier, sänka transaktionskostnaderna för småaktieägare och minska bolagets egna kostnader för aktieägarhanter- ingen. Härtill kommer att en marknadsplats kan ha regler om att aktier får vara noterade på marknadsplatsen enbart om kursen överstiger en viss nivå; för att ett bolag skall kunna leva upp till ett sådant krav kan det vara nödvändigt att lägga samman bolagets aktier. Svensk rätt präglas emellertid av så stor osäkerhet vad gäller förutsättningarna för sammanläggning av aktier att ett bolag med spritt ägande inte kan genomföra en sådan åtgärd utan betydande risker. Åtgärden blir riskfri först om samtliga aktieägare lämnar sitt samtycke till den. Inhämtande av sådant samtycke är dock i praktiken en omöjlig- het i bolag med en mycket vid krets av ägare. Mot den bakgrunden föreslogs i det utkast till lagrådsremiss om en ny aktiebolagslag som presenterade regler om samman- läggning av aktier. Innebörden av de föreslagna reglerna var i huvudsak följande. Aktier skall kunna läggas samman efter beslut om ändring av bolagsordningens föreskrifter om antalet aktier. För beslutet skall krävas den majoritet som gäller för beslut om ändring av bolagsordningen, dvs. normalt två tredjedels majoritet. Om det fattas ett sådant beslut, skall bolaget vara skyldigt att ombesörja försäljning av den del av en aktie- ägares aktieinnehav som inte motsvarar en hel ny aktie. Sammanlägg- ningen skall verkställas genom att gamla aktier byts ut mot nya. I kupongbolag skall bolaget självmant kunna byta ut gamla aktier som inte lämnas in för utbyte mot nya aktier. De nya aktierna skall säljas genom ett värdepappersinstitut. Intäkterna av försäljningen skall, efter avdrag för kostnaderna, tillfalla ägarna av de gamla aktierna. Vid det remissmöte som anordnade påpekade att den föreslagna ordningen kunde innebära problem i de fall då det inte finns någon fungerande marknad för aktierna. I de fallen skulle det kunna uppkomma svårigheter att sälja överskjutande aktier och att fastställa ett rimligt pris för sådana aktier. Vi delar samfundets uppfattning att de förslag som lämnades i promemoria kan behöva kompletteras så att reg- lerna ger den enskilda aktieägaren ett gott skydd. Frågan om vilka kompletteringar som lämpligen bör göras kräver ytterligare beredningsåt- gärder. Vi är därför inte beredda att nu lämna några förslag till regler om sammanläggning men avser att återkomma till frågan i ett senare sammanhang. Regeringens förslag: Liksom skall det i alla aktiebolag finnas en aktiebok där aktierna i bolaget anges tillsammans med uppgift om aktieägares namn, adress och personnummer. I kupongbolag skall styrel- sen ansvara för att aktieboken förs. I avstämningsbolag skall aktieboken föras av den centrala värdepappersförvararen. En aktieägare skall inte kunna utöva de rättigheter mot bolaget som aktierna ger förrän han eller hon har införts i aktieboken. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (SOU 2001:1 s. 223 f.). Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslagen eller inte haft några invändningar mot dem. Några remissin- stanser har haft synpunkter på vilka uppgifter om aktieägare som skall finnas i aktieboken. Så har t.ex. ansett att aktie- boken, såvitt gäller aktieägare, bör innehålla endast de uppgifter som är nödvändiga för en säker identifiering medan har menat att person- och organisationsnummer inte bör redovisas i aktieboken. har föreslagit att begreppet aktiebok ersätts med aktieägarförteckning. Bakgrund: gäller att varje aktiebolag skall föra en aktiebok över bolagets samtliga aktier och aktieägare. Det är styrelsen i bolaget som har ansvaret för att aktieboken förs. kan utgöras av en bunden bok eller ett betryggande lösblads- eller kortsystem men den kan också föras med maskin för automatisk databehandling eller på annat liknande sätt (se 3 kap. 7 § aktiebolagslagen). I avstämningsbolag är det bolagets centrala värdepappersförvarare som för aktieboken (se 3 kap. 8 §). förs då alltid med automatiserad behandling. I aktieboken antecknas aktieägarnas postadress och yrke eller titel. Om det finns aktier av olika slag, framgår det även till vilket slag varje aktie hör. I avstämningsbolag kan, i stället för aktieägaren, en förvaltare föras in i aktieboken. I aktieboken skall då antecknas att aktien innehas för annans räkning (se 3 kap. 10 § aktiebolagslagen). Anteckningen i aktieboken för med sig olika rättsverkningar. Som huvudregel gäller att den som har förvärvat en aktie inte får utöva aktieägares rätt i bolaget förrän han eller hon har införts i aktieboken (se 3 kap. 14 § aktiebolagslagen). Av särskild betydelse är att en aktieägare inte får delta i bolagsstämman (se 9 kap. 2 §). Anteckningen i aktieboken anses också ha viss legitimationsverkan gentemot bolaget. Det innebär t.ex. att sådana utbetalningar som skall göras till någon i hans eller hennes egenskap av aktieägare i vissa fall kan göras till den som är införd i aktieboken (se t.ex. 12 kap. 3 § tredje stycket). Skälen för regeringens förslag: Det är naturligt att det i ett aktiebolag förs en förteckning över dem som äger aktier i bolaget. Det ger möjlighet att löpande avgöra vem som är aktieägare i bolaget och som därmed bör ha de rättigheter som följer med aktien, såsom rätten till inflytande samt olika ekonomiska rättigheter. Företagsledningen får med en sådan för- teckning bättre möjligheter att komma i kontakt med aktieägarna där detta behövs. Att en sådan förteckning förs och att det till denna knyts olika rättsverkningar ger också bättre förutsättningar för att tillgodose aktieägarnas rättigheter. Såsom vi återkommer till i avsnitt 6.4.3 talar också vissa allmänna intressen för att det finns en förteckning över aktie- ägarna, helt eller delvis allmänt tillgänglig. Också i den nya lagen bör det därför tas in en bestämmelse om att det för varje aktiebolag förs en förteckning över aktieägarna. En remissinstans har föreslagit att det nu- varande begreppet aktiebok byts ut mot aktieägarförteckning. Begreppet aktiebok får emellertid anses vara en vedertagen och allmänt känd be- teckning på det särskilda slag av förteckning som det här är fråga om. Vi förordar därför inte att begreppet byts ut. Enligt gällande rätt ankommer det i kupongbolag på styrelsen att föra aktieboken. Av lagtexten framgår inte om styrelsen har möjlighet att delegera denna uppgift till annan. En sådan delegation torde dock vara möjlig. Vi anser att nuvarande reglering är i huvudsak tillfredsställande. Det bör alltså även i fortsättningen vara styrelsen som ansvarar för att aktieboken förs. Av den nya lagen bör dock framgå tydligare att styrelsen kan bemyndiga annan att ta hand om förandet av aktieboken. I lagen bör därför anges att styrelsen ansvarar för att aktieboken förs. Även med en sådan bestämmelse kommer givetvis styrelsen vara skyldig att fort- löpande se till att rutinerna kring förandet av aktieboken fungerar på ett tillfredsställande sätt. För avstämningsbolag gäller att aktieboken skall föras av den centrala värdepappersförvararen. Mot bakgrund av hur regelverket kring avstämningsbolag är utformat är detta en naturlig ordning. Den bör alltså bestå. Såsom VPC har påpekat förutsätter dock detta att bolaget har träffat ett avtal med en central värdepappersförvarare. Ansvaret för att ett sådant avtal kommer till stånd bör vila på styrelsen. Detta bör komma till uttryck i den nya lagen. En särskild fråga är vilka uppgifter om aktieägaren som bör tas in i aktieboken. Enligt gällande rätt skall inte bara namn utan också post- adress och yrke eller titel anges. Kommittén har föreslagit att aktieboken skall innehålla namn, postadress samt person- eller organisationsnummer eller annat identifieringsnummer. Några remissinstanser har, såsom de får förstås, velat begränsa uppgifternas omfattning. Vi vill för vår del understryka vikten av att aktieboken på ett säkert sätt identifierar den som är aktieägare. I ett modernt samhälle förutsätter en sådan identifi- ering att aktieboken innehåller utöver namn person- eller motsvarade identifieringsnummer. Uppgifter om postadress förbättrar ytterligare möjligheten till kontakt mellan företagsledningen och aktieägarna. Vi anser därför att kommitténs förslag i denna del bör genomföras. gäller som huvudregel att en aktieägare inte får utöva de rättig- heter som är knutna till aktien förrän han eller hon har förts in i aktie- boken (se 3 kap. 14 § första stycket aktiebolagslagen). En bestämmelse av detta slag är ägnad att leda till ordning och reda vad gäller utövandet av rättigheter i bolaget. Den ger också aktieägarna ett påtagligt incita- ment att se till att bli införda i aktieboken. Utan en sådan bestämmelse skulle det finnas en risk för ofullständigheter och brister i aktieboken. Principen om att en aktieägare inte får utöva de rättigheter som är knutna till aktien förrän han eller hon är införd i aktieboken bör därför komma till uttryck även i den nya lagen. Den nämnda principen har ett undantag. Den hindrar inte en rättighetsinnehavare att göra gällande en sådan rätt som utövas mot före- teende eller avlämnande av aktiebrev, kupong eller annat särskilt bevis av bolaget. I praktiken aktualiseras detta undantag endast i kupongbolag. Vi föreslår att en undantagsbestämmelse av motsvarande slag tas in i den nya lagen. 6.4.2 form och ändamål Regeringens förslag: skall föras med automatiserad behand- ling. I kupongbolag skall den också kunna föras i vanlig skriftlig form. I den nya lagen tas in bestämmelser om ändamålen med aktieboken. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Kommittén har dock, såvitt gäller automatiserad behandling, använt begreppet dator (SOU 2001:1 s. 223 f., även SOU 1997:22 s. 329). Kommittén har inte lämnat något förslag om ändamålen med aktie- boken. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har inte haft några invändningar mot kommitténs förslag. Några har dock invänt mot begreppet dator och förordat ett mera teknikneutralt begrepp. Skälen för regeringens förslag Såsom vi redan har nämnt kan aktieboken utgöras av en bunden bok eller ett betryggande lösblads- eller kortsystem. Den kan emellertid också föras med automatisk databehandling. I avstämningsbolag förs aktieboken alltid med automatisk databehandling. Enligt vår uppfattning är den gällande ordningen ändamålsenlig och bör komma till uttryck också i den nya lagen. Med hänsyn till den snabba tekniska utvecklingen bör bestämmelserna utformas så teknikneutralt som möjligt. Det medför bl.a. att såsom några remissinstanser har påpekat lagen bör använda begreppet automatiserad behandling i stället för det av kommittén förordade dator. Ändamålen med behandlingen av uppgifter i aktieboken skall innehålla bl.a. uppgifter om aktieägare. Sådana uppgif- ter utgör personuppgifter i personuppgiftslagens (1998:204) mening. Detta ger anledning att fråga sig hur bestämmelserna om aktieboken kommer att förhålla sig till vad som annars gäller om personuppgifter, i första hand personuppgiftslagen. Av 2 § personuppgiftslagen följer att lagen är subsidiär i förhållande till avvikande bestämmelser i lag eller förordning. Sådana bestämmelser får dock inte strida mot det under- liggande EG-direktivet om personuppgifter (95/46/EG), på de områden där det är tillämpligt (inom första pelaren, jfr artikel 3.2 i direktivet). Av 5 § personuppgiftslagen framgår att lagen är tillämplig på behand- ling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad och på behandling av personuppgifter som sker i s.k. register. För att behandling i register skall omfattas av personuppgiftslagen måste dock uppgifterna vara sökbara på fler än ett kriterium. Personupp- giftslagen torde därför normalt bli tillämplig enbart i fråga om sådana aktieböcker som förs med automatiserad behandling. I 9 § personuppgiftslagen anges vissa grundläggande krav på behand- ling av personuppgifter. Bl.a. gäller att personuppgifter får samlas in endast för uttryckligt angivna ändamål och att personuppgifter inte får behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket de samlades in (finalitetsprincipen). Principen gör det särskilt viktigt att den personuppgiftsansvarige dvs. den som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen med och medlen för behandlingen av personuppgifter vid insamlingen anger alla de ändamål för vilka han eller hon kan tänkas behöva använda de insamlade uppgifterna. Även ett utlämnande av uppgifterna till någon annan måste vara förenligt med de ursprungliga ändamålen.