prop · GS0362 · 2005-03-01 00:00:00 — Övervakningen skall särskilt omfatta balansen mellan tillgång och efterfrågan på den inhemska marknaden, förväntad framtida efterfrågan, ytterligare kapacitet som planeras eller håller på att anläggas, nätens kvalitet och underhållsnivå samt åtgärder för att täcka efterfrågetoppar och hantera brister i leverans från en eller flera leveran- törers sida. och har som redovisats under avsnitt 4.3.2 om artikel 4 ett ansvar inom detta område. Regeringen bedömer att det inte behövs någon särskild lagstiftnings- åtgärd för att genomföra direktivets regler i denna fråga. Med hänsyn till den rapportering som skall göras till kommissionen bör det uppdras åt att i samråd med ansvara för att försörjningssituationen i följs och analyseras och att resultatet redovisas till regeringen. Detta innebär inte att ansvaret för att övervaka och rapportera frågor som rör försörjningstrygghet överlåts till Energi- myndigheten på det sätt som avses i direktivets artikel 4. Regeringen bör fortsatt vara den myndighet som ytterst ansvarar för övervakningen av försörjningstryggheten och rapporteringen till kommissionen. Rapportering bör ske och därefter vart- annat år. Regeringens bedömning: bör offentliggöra resultatet av myndigheternas tillsyn på elmarknaden i en årlig rapport. Eftersom tillsynen också avser graden av insyn och konkurrens på el- marknaden bör uppgiften utföras i samråd med . El- och gasmarknadsutredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: och Konkur- rensverket är tillsynsmyndigheter enligt elmarknadsdirektivets definition. Av direktivets artikel 23.1 andra stycket framgår att tillsynsmyndighet- erna skall offentliggöra resultatet av sin övervakningsverksamhet i en Med hänvisning till att är den myndighet som, med undantag för frågor som rör elsäkerhet och driftsäkerhet samt vissa bestämmelser om elleverantörernas skyldigheter enligt ellagen, har ansvaret för tillsynen över efterlevnaden av ellagen bör Energimyndig- heten också vara den myndighet som ansvarar för att publicera en sådan rapport. Rapporteringen bör, med hänsyn till att graden av insyn och konkurrens på elmarknaden skall redovisas, ske i samråd med Konkur- rensverket. 32.1.4Rapportering av konkurrensen på elmarknaden Regeringens bedömning: bör rapportera till Euro- peiska kommissionen om vissa konkurrensfrågor på elmarknaden. Rapporten skall bl.a. omfatta en undersökning av hur ägarförhållan- dena förändrats på marknaden och vilka åtgärder som vidtagit för att förbättra sammanlänkningen. Uppgiften bör därför utföras i samråd med . Rapporteringen bör ske . Rapportering bör därefter ske fram till och med och därefter vart annat år. El- och gasmarknadsutredningens bedömning överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: Av elmarknadsdirektivets artikel 23.8 framgår att medlemsstaterna skall inrätta lämpliga och effektiva system för reglering, kontroll och öppenhet för att förhindra missbruk av dominerande ställning. I har , enligt konkur- renslagens bestämmelser, en möjlighet att ingripa mot missbruk av dominerande ställning. Verket kan också tillämpa artikel 82 i fördraget, om missbruk av dominerade ställning, direkt om samhandeln mellan medlemsstaterna påverkas. Därför är den myndighet som är bäst skickad att till kommissionen rapportera om dominerade marknadsställning, underprissättning och andra konkurrenshämmande åtgärder på elmarknaden. Då rapporteringen bl.a. skall omfatta en redo- görelse för ägarförhållandena på marknaden och vilka åtgärder som vid- tagits för att förbättra sammanlänkningen bör rapporteringen ske i sam- råd med . Av direktivet framgår att rapporteringen skall ske fram till och med och därefter vart annat år. Rapporteringsskyldigheten bör därför ske första gången . 32.1.5Övervakning och rapportering av elimport Regeringens bedömning: bör rapportera den elim- port som sker från länder utanför EU uttryckt i fysiska flöden. Rap- porteringen bör ske till regeringen, som bör ha uppgiften att informera kommissionen om de tre föregående månadernas elimport från länder utanför EU. El- och gasmarknadsutredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 25 i elmarknads- direktivet skall medlemsstaterna informera kommissio- nen om de tre föregående månadernas elimport från tredje land, uttryckt i fysiska flöden. Med tredje land avses länder som inte ingår i EU. Med nuvarande utlandsförbindelser innebär detta att kommer att vara skyldigt att till kommissionen rapportera elimport från . Som systemansvarig myndighet har uppgifter om elimport från tredje land uttryckt i fysiska flöden. bör rapportera dessa uppgifter till regeringen som sedan rapporterar till kommissionen. 32.2Övervakning och rapportering på naturgasmarknaden 32.2.1Rapportering av allmännyttiga tjänster Regeringens bedömning: Regeringen bör underrätta kommissionen om vilka allmännyttiga tjänster som ålagts naturgasföretagen. Det bör ske första gången och därefter . El- och gasmarknadsutredningens bedömning överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 3.6 i naturgas- marknadsdirektivet skall medlemsstaterna informera kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att fullgöra förpliktelserna att tillhanda- hålla allmännyttiga tjänster, inklusive konsument- och miljöskyddsåtgär- der, och om åtgärdernas eventuella inverkan på nationell och internatio- nell konkurrens, oavsett om åtgärderna kräver undantag från direktivet eller inte. Medlemsstaterna skall därefter underrätta kom- missionen om eventuella ändringar av dessa åtgärder, oavsett om åtgär- derna kräver undantag från direktivet eller inte. Naturgasmarknadsdirektivet innehåller inget krav på att naturgasföre- tag skall vara skyldiga att tillhandahålla allmännyttiga tjänster. Reger- ingen föreslår inte heller att företagen skall åläggas sådana tjänster. Rap- porteringsskyldigheten i artikel 3.6 måste fullgöras oavsett om företagen åläggs att tillhandahålla allmännyttiga tjänster. Rapporteringen bör full- göras av regeringen. Så länge inte ålägger naturgasföretagen att tillhandahålla allmännyttiga tjänster är det tillräckligt att regeringen underrättar kommissionen om detta förhållande. 32.2.2Övervakning och rapportering av åtgärder för försörjningstryggheten Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att övervaka frågor om försörjningstrygghet för naturgas. Uppgiften bör utföras i samråd med och resultera i en årlig rapport till regeringen. Regeringen bör ansvara för rapporteringen till kom- missionen genom att överlämna rapporterna till kommissionen med början . El- och gasmarknadsutredningens bedömning överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 5 i naturgasmark- nadsdirektivet skall medlemsstaterna se till att frågor som rör försörj- ningstryggheten övervakas. Övervakningen skall särskilt omfatta balan- sen mellan tillgång och efterfrågan på den inhemska marknaden, förvän- tad framtida efterfrågan och tillgängliga leveranser, ytterligare kapacitet som planeras eller håller på att anläggas, nätets kvalitet och underhålls- nivå samt åtgärder för att täcka efterfrågetoppar och hantera brister i leverans från en eller flera leverantörers sida. Resultaten av övervak- ningen skall redovisas i en rapport som skall offentliggöras . Rapporten skall därefter genast överlämnas till kommissionen. har uppgiften att bl.a. följa utveck- lingen av naturgasmarknaden. skall rapportera resultatet av denna uppföljning till regeringen . För att uppfylla kraven i artikel 5 avser regeringen att komplettera uppdrag så att det omfattar samtliga krav i artikel 5. Rapporteringsskyldigheten bör ske första gången och därefter äga rum . Eftersom regeringen efter bemyndigande avser att utse att vara systemansvars- myndighet för naturgasmarknaden bör utföra upp- giften i samråd med . Den föreslagna uppgiften att följa och analysera försörjningssituatio- nen innebär inte att ansvaret att övervaka och rapportera frågor som rör försörjningstrygghet läggs på på det sätt som avses i direktivets artikel 5. Regeringen bör således fortsatt vara den myndighet som ytterst ansvarar för övervakningen av försörjningstryggheten och rapporteringen till kommissionen. 32.2.3Årlig rapport av tillsynsmyndigheternas övervakning Regeringens bedömning: bör ges i uppdrag att ta fram och offentliggöra en årlig rapport om tillsynen över naturgas- marknaden. Eftersom tillsynen också avser graden av insyn och kon- kurrens på naturgasmarknaden bör uppgiften utföras i samråd med . El- och gasmarknadsutredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: och Konkur- rensverket utövar den tillsyn som anges i naturgasmarknadsdirektivet. Av direktivets artikel 25.1 andra stycket framgår att tillsynsmyndigheterna skall offentliggöra resultatet av denna tillsyn i en årlig rapport. är den myndighet som har ansvaret för tillsynen över efterlevnaden av naturgaslagen. bör därför också vara den myndighet som ansvar för att publicera den årliga rapporten om tillsynsverksamheten. Med hänsyn till att även graden av insyn och konkurrens på naturgasmarknaden skall redovisas i den årliga rapporten bör rapporteringen i den delen ske i samråd med Konkurrens- verket. 32.2.4Uppdrag att följa utvecklingen på naturgasmarknaden Regeringens bedömning: har uppgiften att inom sitt verksamhetsområde verka för att naturgasmarknadens funktion förbättras samt följa utvecklingen på naturgasmarknaden. El- och gasmarknadsutredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 25.12 i naturgas- marknadsdirektivet skall de nationella tillsynsmyndigheterna bidra till att utveckla den inre marknaden för naturgas och skapa likvärdiga förutsätt- ningar genom ett öppet samarbete med varandra och kommissionen. Enligt 2 § förordningen (2004:1200) med instruktion för Statens ener- gimyndighet skall bl.a. inom sitt verksamhetsområde verka för att gasmarknadens funktion och effektivitet förbättras, följa och analysera utvecklingen på gasmarknaden, delta i utvecklingen av mark- naden för naturgas inom och EG samt följa den internationella utvecklingen och främja svenskt deltagande i internationellt samarbete. Med detta uppdrag uppfylls kraven i artikel 25.12. Sänkt gräns för timvis mätning Regeringens förslag: Kravet på timmätning skärps genom att gränsen sänks från eller till att omfatta samtliga uttagspunkter med ett säkringsabonnemang som överstiger . Detta krav skall gälla från . förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och Hyresgästernas har anfört att de stödjer förslaget i sin helhet. har ställt sig tveksam till sänkt gräns. kurrensverket har frågat varför inte krav kan ställas på att samtliga system ska klara timvis mätning. konstaterat att en samhällsekonomisk analys saknas för förslaget om sänkt gräns för timvis mätning. Av den anledningen har motsatt sig att förslaget införs. har anfört att en sänkt gräns för timvis mätning är bra, men betonat att den gräns som beslutas måste gälla för så att stabilitet skapas. Skälen för regeringens förslag: Regeringen bedömde i propositionen Vissa elmarknadsfrågor (prop. 2002/03:85) att kravet på timmätning borde skärpas genom att gränsen sänks från eller 135 kilo- watt till att omfatta samtliga uttagspunkter med ett säkringsabonnemang som överstiger och att detta krav borde gälla från . Regeringen avsåg att återkomma till med förslag. En sänkning av gränsen för timvis mätning ökar flexibiliteten på efter- frågesidan. Sänkt gräns för timvis mätning innebär att fler kunder kan erbjudas differentierade tariffer och på så sätt kan drivkrafter skapas för både energi- och effektbesparing. Ett införande av timvis mätning för samtliga kunder, som några remissinstanser efterfrågat, vore enligt regeringen en mycket kostsam åtgärd i fråga om såväl investering som drift och underhåll och där nyttan med timvis mätning för mindre kunder därför kan ifrågasättas. En sänkning av gränsen för timvis mätning från nuvarande nivå borde dock vara kostnadsmässigt rimlig för de flesta nät- företag. Antalet kunder som inte omfattas av kravet på timvis mät- ning men som omfattas av den föreslagna sänkta gränsen kan uppskattas till mellan 50 000 och 70 000. Många nätföretag tillämpar timmätning för dessa kunder. För kunder med huvudsäkring eller däröver rekommenderas s.k. transformatormätning, dvs. en annan och dyrare mätarinstallation än vad som gäller under denna gräns, vilket också motiverar att gränsen sätts till kunder med en huvudsäkring som överstiger . Dessa kunder har dessutom en relativt hög för- brukning och därmed av besparingsskäl den största drivkraften för att utnyttja eventuell flexibilitet i utbudet. Det har uppkommit en diskussion om att gränsen för timvis mätning bör bestämmas beroende på om kunderna har transformatormätning eller säkringsabonnemang. Det förekommer dock i inte ringa omfattning att kunder har säkringsabonnemang som överstiger . Eftersom transformatormätning är en dyrare mätarinstallation, kan det förutses att utvecklingen kommer att gå mot ett ökat användande av säkringsabon- nemang som överstiger om gränsen för timvis mätning be- stäms av om kunden har transformatormätning. En sådan utveckling är oönskad och skulle motverka syftet med en sänkning av gränsen för timmätning. Regeringen anser därför att gränsen för timvis mätning skall sänkas till att omfatta samtliga uttagspunkter med ett säkringsabonne- mang som överstiger . 34 Strategi för den fortsatta avvecklingen av kärnkraften presenterade Socialdemokraterna, och en strategi för den fortsatta avvecklingen av kärnkraften. För information redovisas i det följande strategin i sin exakta Regeringen avser att senare återkomma till med förslag avseende de inslag i strategin som förutsätter godkän- 34.1Energipolitikens mål och vision Energipolitikens mål är att trygga tillgången på el och annan energi på med omvärlden konkurrenskraftiga villkor. Energi- politiken skall vidare skapa villkor för en effektiv energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg negativ påverkan på hälsa, miljö och klimat samt underlätta omställningen till ett ekolo- giskt uthålligt samhälle. uttalade 1980 att kärnkraften skall avvecklas i den takt som är möjlig med hänsyn till behovet av elekt- risk kraft för att upprätthålla sysselsättning och välfärd. Detta var ett vik- tigt vägval. På flera håll i världen har man gjort samma bedömning att kärnkraften inte är långsiktigt förenlig med en hållbar utveckling. Vi i vår generation måste ta vårt ansvar inför kommande generationer. Det innebär att vi måste genomföra omställningen av energisystemet som vi lägger en stabil grund för en fortsatt god utveckling av sysselsättning och välfärd. är drygt en tredjedel av den totala energitillförseln i base- rad på förnybar energi. Det är internationellt sett mycket högt. Vår vision är att på lång sikt baserar hela energitillförseln på förnybar energi. Biobränsle och vattenkraft kommer att vara grundpelare även i det framtida energisystemet. Redan på kort sikt tillkommer vindkraft som en förnybar energikälla med betydande potential. På finns också annan energiteknik såsom solceller, artificiell fotosyntes, vätgas, bränsle- celler m.m. En effektivare användning av energi är en förutsättning för omställningen till ett uthålligt energisystem. De stora investeringar som krävs och behovet av omfattande teknisk och systemmässig utveckling innebär, tillsammans med energins stora betydelse för dagens samhälle, att omställningen kommer att ta tid. 34.2Kärnkraftens fortsatta drift och successiva avveckling De elva kärnkraftsreaktorer som är i drift svarar för närmare hälften av den svenska elproduktionen. Det betyder att samtliga kommer att falla för åldersstrecket under en och samma korta tidsperiod. Vi bedömer det inte som realistiskt att bygga ut ny elproduktion i samma takt som när kärnkraften byggdes ut. Vi bör inte heller förlita oss på utbyggnad av ett enda produktions- slag. Därför måste avvecklingen ske på ett ansvarsfullt och kontrollerat sätt och utbyggnad av ny elproduktion ske kontinuerligt så att svensk industri och samhället i övrigt tillförsäkras el på internationellt konkur- renskraftiga villkor. Enligt energipolitiska riksdagsbeslut är ett villkor för stäng- ningen av den andra reaktorn i att bortfallet av elproduktion kan kompenseras genom tillförsel av ny elproduktion och minskad användning av el. fann vid den senaste prövningen att villko- ren för en stängning av före utgången av 2003 inte var helt uppfyllda vad avser effektbalansen och påverkan på miljön och klimatet. Mot bakgrund av de åtgärder som har vidtagits av inom ramen för effektbalansmodellen och det intensifierade klimatsam- arbetet inom EU är vi överens om att skall stängas . Förberedelserna för detta påbörjas . För att avvecklingen av kärnkraften skall kunna ske till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad och med minsta möjliga risk för störningar i elförsörjningen krävs en tydlig strategi för den fortsatta driften och successiva avvecklingen. Vi ser goda möjligheter till fortsatt effektivise- ring av energianvändningen och till att introducera alternativ produktion i marknaden. Hur väl vi lyckas med det är avgörande för takten i avveck- lingen. Vi är beredda att vidta de energipolitiska åtgärder som omställ- ningen kräver. Energiforskning och teknikutveckling har varit fram- gångsrika i . Den fortsatta utvecklingen i och internatio- nellt kommer att ha stor betydelse för avvecklingens senare skede. Efter stängningen av är nästa steg en prövning av de äldsta reaktorerna. En sådan prövning bör ske efter stängningen av . Lagen om kärnkraftens avveckling ger företagen rätt till ersättning för det fall stängningen sker innan verket varit i drift under . Regeringen bör meddela ägarna till berört verk om en förestående stängning. Kärnsäkerheten och ansvarsfrågorna rörande avfallshantering och reaktorolyckor måste fortsatt vara i fokus. Internationella konventioner öppnar möjligheter att införa obegränsat strikt ansvar vid reaktorolyckor. Vi anser att skall utnyttja dessa möjligheter. En utredning med detta uppdrag kommer att tillsättas. 34.3Omställningen till ett energisystem utan kärnkraft energipolitiska beslut innebar en kraftigt höjd ambi- tionsnivå avseende utbyggnaden av förnybar elproduktion. är elcertifikatsystemet i drift. Syftet med systemet är att stimulera tillkomsten av förnybar elproduktion såsom vindkraft, bioeldad kraftvärme, solenergi och vattenkraft. En översyn av elcertifikatsystemet pågår . Systemet bör enligt vår mening vidareutvecklas för att ytterligare öka inslaget av förnybar elproduktion. För att underlätta de stora investeringar i den förnybara elproduktionen som krävs är det viktigt att elcertifikatsystemet får en ökad långsiktighet. Intentionen var redan från början att elcertifikatsystemet skulle perma- nentas. Den intentionen kvarstår. Vattenkraften är viktigaste förnybara elproduktion. Den kommer även att spela en central roll för vår elförsörjning. Vi bör ta till vara de stora möjligheter som finns att effektivisera befintliga vattenkraftverk och att bygga ut sådan vattenkraft som ingår i elcertifi- katsystemet. Biobränslena har sin stora användning i industrin och i fjärrvärmepro- duktionen. Dock svarar biobränslen för en liten andel av den Införandet av elcertifikat har medfört en stimu- lans till ökad biobränslebaserad elproduktion. Naturgasen är från klimatsynpunkt det bästa fossila bränslet men den används i liten skala . Vi bedömer att naturgasen kan ha betydelse . Detta förutsätter dock att den används på ett sätt som leder till bättre utnyttjande av de samlade energiresurserna och minskad belastning på miljö och klimat. Därför bör naturgasen före- trädesvis utnyttjas för kombinerad el- och fjärrvärmeproduktion i kraft- värmeverk och för att ersätta olja och kol. Naturgasen får inte förhindra den kraftfulla utvecklingen av biobränslen som sker. Vindkraften svarar fortfarande för mindre än en procent av den svenska elproduktionen men har en stor potential. För att möjliggöra en utbyggnad av vindkraft i större omfattning krävs ytterligare insatser. De administrativa reglerna bör bättre svara mot den tekniska utvecklingen. Det pågår ett omfattande arbete i syfte att skapa de planmässiga förut- sättningarna för att nå det uppställda planeringsmålet för vindkraften. finns det ett antal vindkraftprojekt som har fått regeringens tillåtlighet men som ännu inte byggts. Sammanlagt skulle dessa kunna producera närmare elektricitet , vilket innebär mer än en fördubbling av dagens produktionsnivå. Genom det fördjupade plan- arbetet underlättas tillkomsten av nya vindkraftverk. Regeringen kommer att för varje större planerat vindkraftprojekt utse en samordnare med uppgift att underlätta samspelet mellan vindkraft- producenter, myndigheter och andra aktörer på central, regional och lokal nivå. En särskild vindkraftsberedning inrättas med uppgift att svara för den övergripande samordningen av den fortsatta vindkraftutbyggnaden. Solenergin är på stark frammarsch globalt sett. Även i ökar användningen av solenergi och den kommer att spela en allt vikti- gare roll i omställningen. tillhör de länder som har lägst utsläpp av koldioxid per capita. Det är för oss en självklarhet att också i fortsättningen ska vara pådrivande i klimatpolitiken och offensivt när det gäller att begränsa utsläppen av växthusgaser, både internationellt och på hemmaplan. Vi ska verka för en gemensam politik med gemensamma styrmedel inom EU. Handel med utsläppsrätter är ett sådant exempel. Vår principiella syn är att utsläppshandeln ska ersätta dagens ekono- miska styrmedel med motsvarande miljöstyrning. har änd- rats så att direkta krav på mängden utsläppt koldioxid inte kan ställas på anläggningar som ingår i handelssystemet. Vi vill skapa en sammanhållen klimat- och energipolitik. Därför skall kommande arbete koordineras i syfte att möjliggöra samlade bedöm- ningar av mål och åtgärder. Fjärrvärmesystemen möjliggör att resurser såsom spillvärme från indu- strier, energi ur avfall, torv och restprodukter från skogsavverkning bättre kan tillvaratas. Genom samtidig produktion av värme och el i form av kraftvärme kan en ytterligare effektivisering av resursanvändningen ske och en stor källa till elproduktion utnyttjas. Det finns en betydande potential för ytterligare utbyggnad av kraftvärmeproduktionen. En förut- sättning för omställningen av energisystemet är att dessa möjligheter tas till vara. Överföringsnäten för el spelar en central roll för försörjningstrygg- heten, driftsäkerheten och konkurrensen på den gemensamma nordiska elmarknaden. Det är viktigt att överföringsnäten för el kan byggas ut i nödvändig omfattning. I första hand krävs en ytterligare utbyggd elöver- föring inom och mellan utlandet och Syd- och . En utbyggnad av infrastrukturen för naturgas kan bidra till ett effekti- vare utnyttjande av det befintliga distributionsnätet i södra och västra . Utbyggnaden måste ske på kommersiella grunder. Något statligt stöd kommer inte att kunna påräknas. Den samhälleliga bedömningen av ett naturgasprojekt skall göras i samband med tillståndsprövningen. regler leder ibland till långdragna och administrativt komplicerade tillståndsprocesser. har föreslagit förenklingar. Vi är övertygade om att tillståndsprocessen kan förkortas utan att sakprövningen blir lidande. Åtgärder bör vidtas i linje med Mil- jöbalkskommitténs förslag.