prop · GT031d11 · 2005-09-20 00:00:00 — Variationerna är små mellan åren. I åldern dominerar de unga männen mer markant, mot . Vanligaste insatserna för barn och unga är korttidsvistelse utanför det egna hemmet och korttidstillsyn (8 900 respektive 4 400 unga). 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 av alla insatser enligt LSS gavs 2004 till barn och ungdomar som var , gällde personer som var i åldrarna t.o.m. samt gavs till personer som var eller äldre. Jämfört med har andelen barn och ungdomar som beviljats stöd ökat sin andel . Insatser enligt socialtjänstlagen har också ökat även om ökningen är betydligt mindre än vad som gäller för LSS. Närmare 20 600 personer fick stöd enligt SoL 2003 vilket kan jämföras med 51 500 som fick stöd enligt LSS. Kostnaderna var 5,8 miljarder för SoL och 25,1 miljarder för LSS. I lägesrapporten pekar på att antalet insatser, både enligt LSS och SoL, varierar stort mellan kommuner. Myndigheten har funnit att handikappomsorgens organisatoriska tillhörighet är en faktor som kan påverka detta resultat. Kommuner där handikappomsorgen är en egen organisation ger i genomsnitt fler insatser än kommuner där handikappomsorgen är uppdelad mellan äldre- och individ- och familjeomsorg. Anledningen är sannolikt att en egen organisation blir tydligare och ger bättre möjligheter att utveckla en specifik kompetens om funktionshinder. Precis som när det gäller antal insatser är det stora variationer mellan landets kommuner beträffande kostnader för stöd till personer med funktionshinder. Kostnaden var som mest 16 gånger större i kommuner med högst kostnad jämfört med kommuner med lägst kostnad. Kostnaden per person i ett LSS-boende varierade 2003 från lägst till som högst och kostnaden i daglig verksamhet från lägst till som högst . Insatsen personlig assistans har inneburit ökad valfrihet, större inflytande och bättre livskvalitet för många flickor och pojkar, kvinnor och män med omfattande funktionshinder. Assistansreformen främjar därigenom jämlikhet i levnadsvillkor och delaktighet i samhällslivet. Men det finns också problem. Innehållet och kvaliteten i assistansen kan variera bl.a. beroende på vilken kommun eller annan anordnare som utför assistansen. Därtill är utgifterna väsentligt högre än beräknat och den kraftiga utgiftsökningen väntas fortsätta . Antalet personer med assistansersättning har ökat kraftigt sedan reformen infördes. har antalet stigit med mellan en ökning . Ökningen beror delvis på att personer som är får behålla den personliga assistans som de beviljats innan de fyllde . Även det genomsnittliga antalet beviljade timmar har ökat förhållandevis kraftigt. Som en följd av denna utveckling har även kostnaderna för insatsen mer än fördubblats . Tabell 7.4 Kostnader för assistansersättning, antal beviljade personer och antal timmar Antalet beviljade timmar varierar mellan olika åldersgrupper. Flest timmar beviljas unga vuxna i åldrarna , medan barn och äldre har färre timmar än genomsnittet. Män har ersättning i något högre utsträckning än kvinnor (jämfört ). har på regeringens uppdrag utvärderat skillnader mellan könen i assistansersättningen. I uppdraget ingick även att analysera tillämpningen vad gäller makars och sambors gemensamma ansvar för hem och hushåll när den ene har rätt till assistansersättning. Analyserna visar inte på stora skillnader mellan kvinnor och män i utfallet av assistansersättning på aggregerad nivå, men de skillnader som finns återkommer systematiskt. De regionala skillnaderna är enligt däremot stora. Skillnaderna mellan könen i antalet beviljade assistanstimmar minskar om hänsyn tas till olika faktorer, t.ex. familjesituationen. Utvärderingen visar att ensamstående män beviljas mer assistans än ensamstående kvinnor. Det omvända gäller för sammanboende. I studier av handlagda assistansärenden framkommer att kvinnor och män betonar behoven olika i sina ansökningar. Handläggaren uppfattar även att kvinnor och män delvis lägger fram sina ärenden på olika sätt. Det pekar på att mötet mellan sökanden och handläggaren framstår som väsentligt för utfallet av assistansen. Utvärderingen pekar också på att tydligare riktlinjer och verktyg för handläggningen kan behövas. har även utvärderat barns rätt till personlig assistans och assistansersättning. Studien innehåller bl.a. en totalundersökning av samtliga nybeviljade ärenden för 9- och 10-åringar till 2003. Granskningen visar även här att tillämpningen inte är likformig i fråga om bedömningen av barns behov. Avsaknad av enhetlighet återfinns bl.a. i beräkningen av antalet timmar, hur timmarna skall viktas i förhållande till annat samhällsstöd och vad som skall ingå i föräldraansvaret. Även denna utvärdering pekar på behovet av ytterligare stöd och vägledning för att på ett likformigt sätt bedöma behoven och därmed rätten till assistansersättning. Det särskilda utbildningsstödet främjar studiemöjligheterna för personer med funktionshinder inom folkhögskolor, universitet och högskolor samt inom riksgymnasier som är avsedda för ungdomar med svåra rörelsehinder. Att allt fler får del av stödet leder till att levnadsvillkoren för flickor och pojkar, män och kvinnor med funktionshinder blir mer jämlika. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Tabell 7.5 Kostnader för särskilt utbildningsstöd fördelat på olika utbildningsformer samt antal personer som deltar inom respektive utbildningsform Kostnad för särskilt utb. stöd/assistans vid folkhögskola (mnkr) utb.stöd inom univ. högskola (mnkr) riksgymnasium (mnkr) särskilt utb.stöd vid univ. Antal elever som berörs av särskilt utb.stöd till Jämfört med andra utbildningsformer har folkhögskolan en hög andel studerande med funktionshinder. Kursdeltagare som behöver assistans ökar stadigt år , liksom utbildningsvolymen som mäts i deltagarveckor. Antalet deltagarveckor har ökat från cirka 41 700 /04 till cirka 45 000 /05. Könsfördelningen varierar mellan åren. Fler män () än kvinnor () har fått assistans vid folkhögskola under /05. Läsåret innan var förhållandet det motsatta. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Det totala antalet studenter vid universitet och högskola som fått särskilt utbildningsstöd har ökat /05 jämfört med föregående läsår. Störst är ökningen bland kvinnliga studenter. Av de personer som fått assistans är kvinnor och män. Antalet studenter med funktionshinder vid landets lärosäten ökade samma läsår jämfört med året innan. Den stora ökningen av antalet studenter beror främst på den försöksverksamhet med assistans till studenter med psykiska och neuropsykiatriska funktionshinder som pågår. Studenter med rörelsehinder har också ökat markant. Ett par stora universitet, och , svarar för drygt hälften av den totala ökningen. I övrigt är ökningen ganska jämnt spridd bland de högskolor som söker särskilt utbildningsstöd till studenter med funktionshinder. Ökad kunskap hos högskolorna om studenter med psykiska och neuropsykiatriska funktionshinder har börjat ge effekt. Lagen om likabehandling inom högskolan kan också ha haft betydelse för utvecklingen. Kostnaderna för särskilt utbildningsstöd till assistans inom högskolan har ökat 2004 jämfört med året innan. Mot bakgrund av att antalet studenter ökat i stor omfattning bedöms kostnadsökningen som förhållandevis liten. Att kostnaderna inte stigit mer beror troligtvis på att majoriteten av studenterna enbart får anteckningshjälp via utbildningsstöd (Sisus). Ersättningen för anteckningshjälpen är lägre än för mer omfattande stöd. Elevantalet vid riksgymnasierna har planat ut och minskat något det senaste läsåret. Det beror på ändrade regelverk som påverkat nivån på elevantalet. Anledningen till att statsbidraget till riksgymnasieverksamheten minskat är att ett nytt betalningssystem fått genomslag, där kommuner och landsting bidrar till kostnaderna. har Sisus inventerat sin verksamhet med utgångspunkt från barnperspektivets tre dimensioner; samhällets syn på barn och barnpolitik, vuxnas syn på barn samt barnens egen syn på tillvaron. För att utveckla ett barn- och ungdomsperspektiv i verksamheten och få ungdomarnas syn på den verksamhet som bedrivs inom habiliteringen och elevhemsboendet har Sisus även tillsammans med företrädare för omvårdnadsverksamheterna vid riksgymna- sierna och handikapporganisationerna genomfört ett par undersökningar. Sisus har också genomfört kompetensutveckling för myndighetens personal i frågor som rör barn och unga med funktionshinder. Bilstödet är ett viktigt medel för att uppnå regeringens mål för handikappolitiken. Stödet kan leda till ökad delaktighet och frihet för den som inte kan nyttja allmänna kommunikationer. Familjer med barn som har funktionshinder som innebär väsentliga förflyttningssvårigheter får möjlighet att kunna resa tillsammans. För vuxna kan bilen underlätta möjligheterna till arbete, studier och fritidsaktiviteter. Diagram 7.1 Utveckling av bilstödet beviljades cirka 2 200 personer grundbidrag, dvs. stöd för inköp av bil. Den totala kostnaden för bilstöd var . I och med att nytt stöd för inköp av bil normalt beviljas högst uppstår en ökad efterfrågan . Sådana år var 1996 och 2003. Det kan till viss del förklara nedgången i antalet mottagare av bilstöd . På grund av att det finns en kö för att komma i åtnjutande av bidrag är dock nedgången inte så stor. Antalet beviljade grundbidrag har till 2004 varierat mellan 2 100 och 2 400 medan kostnaderna varierat . Ett problem har dock varit att medlen inte räckt ut. Anslaget har numera tillförts betydande belopp. Utbetalat stöd påverkas inte enbart av antalet stödberättigade utan även av vad stödet skall ersätta. Stödet till anpassning av fordon har haft 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 högst andel av kostnaderna . Det motsvarade nästan hälften av bilstödet 2004. Även grundbidraget tar en stor del av kostnaderna för bilstödet (2004) även om andelen minskat. Tabell 7.6 Antal kvinnor och män med bilstöd samt fördelning av stödet på barnfamiljer, förvärvsarbetande och andra vuxna 18-49 år1 1 Det finns även ett par grupper till som utgör resterande andel av dem som får bilstöd Funktionshindrade under som fått bilstöd men sedan fått sjukersättning/aktivitetsersättning samt funktionshindrade föräldrar med barn Andelen män som får del av stödet är högre än andelen kvinnor. Ingen tydlig trend kan ses i utvecklingen . konstaterar dock att beviljandegraden, dvs. andelen personer som beviljas bilstöd i förhållande till antalet beslut, är högre för män än för kvinnor och skillnaden har ökat och var 2004 . Det är oklart vad denna utveckling beror på. Föräldrar till barn med funktionshinder har, efter en årlig ökning , minskat sin andel av stödet. Jämfört med 2000 har funktionshindrade som behöver bil för att kunna försörja sig, genomgå arbetslivsinriktad utbildning eller rehabilitering minskat sin andel av stödet. Personliga ombud har visat sig vara en kompetent och värdefull resurs för personer med psykiska funktionshinder. Genom sin kompetens medverkar ombuden till att kvinnor och män med omfattande och sammansatta behov ges förutsättningar att få ett individuellt anpassat stöd ute i samhället. Det bidrar till att skapa både jämlikhet i levnadsvillkor och en samhällsgemenskap med mångfald. Verksamheten har också resulterat i att det utvecklats en bättre samverkan mellan kommu- ner och landsting. Ett problem är dock att ordna fungerande ledningsgrupper, som kan underlätta arbetet för ombuden. Tabell 7.7 Antal verksamheter och kommuner med personligt ombud, antal personliga ombud och personer som har eller har haft ombud samt kostnader för personliga ombud Antalet personliga ombud och antalet personer som har eller har haft ett personligt ombud har successivt ökat under uppbyggnadsfasen som är slutförd. Vanligaste insatsområden har varit stöd i kontakt med myndigheter (av cirka 2 200 personer), ekonomi (), bostad () och sysselsättning (). Det är ungefär lika många kvinnor som män som fått del av verksamheten. har följt upp och utvärderat verksamheten med personliga ombud. Några slutsatser som dras i rapporten 20002004 är att ombuden fyller ett vakuum i det samhälleliga stödsystemet, en fristående instans till vilken personer som har psykiska funktionshinder och stora behov av stödinsatser kan vända sig. Ombudens stöd i personernas kontakter med bl.a. myndigheter och organisationer har utgjort ett särskilt betydelsefullt inslag. anser vidare att modellen för att implementera verksamheten har varit framgångsrik. Verksamheterna har blivit ett tillgängligt och välkänt komplement till övrig social verksamhet i kommunerna. Personernas psykosociala situation har förbättrats och deras ställning har stärkts. Reformen har dessutom positiva samhällsekonomiska effekter genom ekonomiska besparingar hos framför allt landstingen. En uppföljning av de tio ursprungliga försöksverksamheterna har också genomförts av . Den visar en rad positiva förändringar för enskilda personer. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 stor andel hade stöd i form av daglig sysselsättning och boende enligt LSS. En minskning av psykiatrisk slutenvård kunde konstateras. Personerna hade också mindre uttalade psykiatriska symtom, bättre livskvalitet och var mer tillfredställda med sitt sociala nätverk. Anpassade insatser efter behov I lägesrapporten konstaterar att utvecklingen går i positiv riktning. Det finns dock fortfarande vissa brister i samhällets förmåga att tillgodose behoven av stöd till personer med funktionshinder. Det brister t.ex. i tillämpning av lagstiftning. Andra orsaker är brist på resurser, bristande planering, frånvaro av helhetsperspektiv och samarbetssvårigheter mellan huvudmän. Styrande åtgärder tillsyn, sanktionsinstrument m.m. påpekar i lägesrapporten att den sociala tillsynen visar på vissa brister inom handikappomsorgen när det gäller till exempel planering, inventering av behov och samarbete om enskilda individer. anser att biståndshandläggarnas ansvar för samordning, information och uppsökande verksamhet behöver tydliggöras. För funktionshindrade med annan etnisk bakgrund än svensk försöker kommuner på olika sätt möta informationsproblem som kan uppstå. De tar fram information på flera språk, använder tolkar och försöker vid behov ordna utrymme för längre handläggningstider för att hinna med att förklara vad olika insatser innebär. I rapporten tillsyn 2004 Resultat av länsstyrelsernas tillsyn bedömer länsstyrelserna att kommunernas resurser ibland styr handläggarna mer än individuella behov. Det varierar dock mellan kommuner. Länsstyrelser har bl.a. rapporterat om schablonmässiga begränsningar i antalet timmar, att personaltätheten i särskilda boendeformer och dagliga verksamheter minskar och att kommuner för över pågående insatser från SoL till LSS för att öka underlaget för statliga bidrag. Länsstyrelser pekar även på att kommuner har svårt att se till barnets perspektiv i handläggningen av ärenden som rör barn med funktionshinder. Handläggaren tenderar att enbart se funktionshindret och inte att det är ett barn som har behoven. När det gäller dagliga verksamheter för personer som saknar förvärvsarbete och inte utbildar sig ger flera länsstyrelser en ganska ljus bild. Detta handlar om verksamheter för olika typer av funktionshinder, bl.a. psykiska funktionshinder. Det som beskrivs är att de har ett varierat utbud och att det råder stor valfrihet för den enskilde. Verksamheterna ser olika ut, alltifrån att kommunen erbjuder personer med funktionshinder plats på vanliga arbetsplatser med individuell handledning till öppna verksamheter, som t.ex. Aktivitetshuset som är öppet för alla. Där har brukare och deras organisationer stort inflytande över verksamheten. En generell bild av länsstyrelsernas årliga uppföljningar av ej verkställda beslut och domar är att antalet domar som inte verkställs har minskat. Förekomsten av ett sanktionsförfarande anses ha lett till att kommuner blivit bättre på att verkställa domar. Även ej verkställda beslut har minskat något. Det förekommer dock att kommuner ger avslag på biståndsansökan trots att man bedömer att det finns ett behov av insatser. Kommunens motiv för detta är att den enskilde skall få en mer rättssäker situation. Ett avslagsbeslut kan överklagas och kommunen kan dömas till en sanktionsavgift om domen inte verkställs. Dessa avslagsbeslut trots bedömt behov har ökat. Orsaker till att kommuner inte verkställer beslut och beviljar insatser beror delvis på bristande planering, metodproblem i rekrytering av kontaktpersoner och ledsagare samt snäva ekonomiska ramar. Kvinnor med psykiska funktionshinder som utsätts för övergrepp får inte önskat stöd. har samlat kunskapen om dessa kvinnors situation i rapporten mot kvinnor med psykiska funktionshinder Förekomst, bemötande och tillgång till stöd. Det konstateras att kvinnorna som har psykiska funktionshinder är en socialt utsatt grupp som löper stor risk att utsättas för våld. Kvinnornas tillgång till akuta och tillfälliga boenden är mycket begränsade liksom även övrigt stöd. Exempel på önskade insatser är samtal med expertis, självhjälpsgrupper och olika former av professionella stödinsatser. Samverkan och samordnade insatser och har i samverkan med och redovisat uppdraget med att intensifiera arbetet med att bl.a. effektivisera samverkan mellan olika huvudmän, Ansvar för samverkan helhetsperspektiv på samhällets stöd till barn och unga med funktionshinder. Myndigheterna har gjort en problemanalys, lyft fram goda exempel och lämnat ett antal förslag. Individuell planering är exempel på ett framgångsrikt arbetssätt för att förtydliga ansvar och förbättra samverkan när det gäller barn och unga. Mot bakgrund av att barn och unga med funktionshinder behöver stöd från olika huvudmän och behovet av samplanering och kännedom om varandras ansvar och resurser har även genomfört en nationell kartläggning av hur vanligt det är med samverkansavtal. Det har visat sig att flertalet kommuner saknar avtal. Endast cirka 40 kommuner uppger att sådana finns. Dessa kommuner återfinns framför allt i . Det finns dock ett relativt stort intresse för sådana avtal. I stort sett alla länsstyrelser har genomfört särskilda insatser för att öka antalet individuella planer. Det kan t.ex. avse att tillsammans med kommuner hitta lämpliga former för att driva arbetet framåt. Positiva inslag är de insatser som görs i samverkan med landsting och kommuner eller i samverkan med brukare. Flera länsstyrelser redovisar också att allt fler personer har en individuell plan eller att det pågår ett arbete i kommunerna för att utveckla rutinerna för att de enskilda skall få en individuell plan. är det dock en mindre andel av målgruppen som har en individuell plan enligt LSS. har redovisat hur läget ser ut när det gäller riktlinjer, arbetsformer och utbetalning av medlen för satsningar inom psykiatriområdet. Intresset för den särskilda satsningen liksom intresset för samverkan mellan landsting och kommuner har varit stort. Alla landets kommuner, med få undantag är medsökande. Ett antal nationella utvecklingsprojekt genomförs eller är tänkta att genomföras av i samverkan med Nationell psykiatrisamordning. Se även anslag 13:9 Bidrag till psykiatri och social psykiatri. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 konstaterar i sin lägesrapport att handikappomsorgen i till stora delar fungerar väl. Det är viktigt att komma ihåg som det kan konstateras att det återstår mycket att göra innan de handikappolitiska målen uppnåtts. För att förverkliga de handikappolitiska målen anser regeringen att de handikappolitiska satsningarna till stora delar måste koncentreras på att undanröja hinder, bekämpa diskriminering och öka möjligheterna för självbestämmande. Arbetet måste ske metodiskt och kommer därför att ta att genomföra. Ett viktigt fortsatt arbete är att få merparten av alla samhällsområden att se handikappolitiken som en naturlig del i sin verksamhet. Inom många samhällsområden pågår också ett stort arbete i syfte att förverkliga handikappolitikens intentioner. Det behöver dock göras mer. har kvinnor och män, flickor och pojkar med funktionsnedsättningar inte samma möjligheter till delaktighet som andra grupper i samhället. Det handlar bl.a. om möjligheten till arbete, utbildning och politiskt deltagande. De olika statliga, landstingsstyrda och kommunala stöden har stor betydelse för att flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionsnedsättningar skall uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet. Bilstödet, assistansersättningen och insatsen personlig assistans liksom övriga stöd behöver kontinuerligt ses över och anpassas till utvecklingen i samhället. Det är t.ex. viktigt att ta till vara de tekniska vinningarna som IT-utveck- lingen och andra innovationer ger för att åstadkomma ett ökat självbestämmande. , som granskat årsredovisningarna för utbildningsstöd (Sisus) och (), har inte haft några invändningar i respektive myndighets revisionsberättelse . effektivitetsgranskade den statliga assistansersättningen till funktionshindrade 2004 (RiR 2004:7). I slutrapporten rekommenderar att det bl.a. görs något åt administrationen, den ekonomiska 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 kontrollen och kontrollen av privata assistansanordnare. Regeringens åtgärder redovisades i budgetpropositionen . För att de handikappolitiska målen skall uppfyllas måste politiken bedrivas ur ett medborgarperspektiv. Personer med funktionshinder skall ha samma rättigheter och skyldigheter som andra medborgare. För att detta skall ske måste det handikappolitiska arbetet inriktas på att ta bort de hinder som finns för människor med funktionshinders fulla delaktighet i samhället. Handikappolitik är ett sektorsövergripande politikområde, vilket innebär att de handikappolitiska målen skall vara integrerade mål inom andra politikområden. Därför är det en central del i politikområdet att driva på att handikappolitikens mål och perspektiv skall genomsyra andra politikområdens verksamheter. Regeringen avser att effektivisera den handikappolitiska samordningen. Män och kvinnor med funktionshinder har inte lika möjligheter till samhällets stödinsatser. Det finns exempel på att könsmaktordningen slår igenom även inom handikappområdet på så sätt att män och kvinnor bedöms olika trots samma behov. Att jämställdhetsperspektivet inte har uppmärksammats tillräckligt inom det handikappolitiska området kan bero på att den diskriminering som sker på grund av funktionshinder har varit så påfallande tydlig att den diskriminering som sker på grund av kön har försummats. Skillnader mellan kvinnors och mäns tillgång till insatser samt skillnader i kvinnors och mäns behov av stöd och service måste därför uppmärksammas bättre. Det finns fortfarande för lite kunskap om jämställdhetsperspektivet inom handikappolitiken. Detta gäller även kunskap om personer med annan etnisk bakgrund. har åtagit sig att följa FN:s konvention om barnets rättigheter. sätter barnets mänskliga rättigheter, intressen och behov i centrum. Staterna som åtagit sig att följa har en skyldighet att se till att även barn med funktionshinder kommer i åtnjutande av de rättigheter som omfattas av konventionen. Barnperspektivet skall finnas med inom alla prioriterade arbetsområden i handlingsplanen. Det fortsatta arbetet handlar till stor del om att få alla aktörer i samhället att ta sitt ansvar. Den nybildade myndigheten för politisk samordning kommer att spela en central roll för att påskynda utvecklingen. Regeringen avser att spela en aktiv roll i det internationella arbete som pågår för att ge handikappfrågorna ökad uppmärksamhet. beslutade att inleda förhandlingar om en konvention till stöd för funktionshindrades fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna. Det pågår också ett arbete med att göra ett tillägg i om att tillförsäkra människor med funktionsnedsättningar delaktighet och jämlikhet. Identifiera och undanröja hinder En förutsättning för att arbetet med att identifiera och undanröja hinder skall fungera är att handikapperspektivet är en integrerad del i beslutsprocesser och utformning av verksamheter inom alla samhällssektorer.