prop · GS03175 · 2005-07-07 00:00:00 — Domän- namnet kan därmed också avregistreras eller överflyttas enligt de all- männa villkor som gäller för namntilldelningen inom toppdomänen. Den som godkänner de allmänna villkoren om namntilldelning anses också ha godkänt att domännamnet kan komma att prövas i det här beskrivna tvistlösningsförfarandet. Frågor som tas upp till prövning inom ramen för domänens tvistlös- ningsförfarande skall prövas av en eller tre jurister. De jurister som kan komma i fråga för uppdrag som tvistlösare är sådana som anmält sig till och som stiftelsen därefter förtecknat på en lista. Huvud- regeln är att tvisten avgörs av en jurist. Det åligger stiftelsen att välja den jurist som skall vara tvistlösare från listan. Om frågan prövas av tre jurister skall parterna utse vardera en jurist och den tredje juristen skall föreslås av . framhåller att det saknas anledning att lagstifta om tvistlösning eftersom en fungerande modell redan finns för toppdomänen se. Som anförts tidigare anser regeringen också att det är angeläget att regleringen av nationella toppdomäner för inte blir mer ingripande än absolut nödvändigt. Det bör därför i lagen endast föreskrivas att domänadministratören skall tillhandahålla ett effektivt förfarande för tvistlösning. Regler för förfarandet lämnas åt domänadmi- nistratörerna att utforma. Detta medger flexibilitet och förfarandet kan justeras efter de behov som finns från tid till annan. Utredningen föreslår att det i lagen skall anges att avgiften för tvistlös- ningsförfarandet skall vara skälig, och uppskattar i fråga om juridiska personer och i fråga om privatpersoner som rimliga avgifter. Nuvarande prissättning för toppdomänen se är . m.fl. remissinstanser menar att pris- sättningen inte bör regleras i lag. Flera remissinstanser framhåller att ut- redningens bedömning av vad som utgör skälig avgift är orimligt låg och att rättssäkerheten och kvalitén i förfarandet kan bli lidande om en alltför låg avgift föreskrivs. Remissinstanserna pekar dessutom på risken för Prop. 2004/05:175 okynnestvister om avgiften sätts för lågt. Kostnaden för att tillhandahålla ett förfarande som håller en acceptabel kvalitet kan inte vara helt oansenlig. Det finns inga tecken som tyder på att nuvarande avgiftsnivå verkar avskräckande på exempelvis rättighets- innehavare. Vidare finns alltjämt möjligheten att vända sig till allmän domstol. Till detta kommer att en skyldighet för domänadministratörer av nationella toppdomäner för att ta ut en skälig avgift för tvist- lösning kan få en konkurrenspåverkande effekt. Sammantaget finner regeringen att det inte heller här föreligger skäl som är så starka att de motiverar att nu vidta en så ingripande åtgärd som en prisreglering inne- bär. Drift vid byte av domänadministratör Regeringens bedömning: Det bör inte nu regleras hur överförandet av nödvändiga uppgifter till en ny domänadministratör skall ske. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att det i lagen föreskrivs en skyldighet att överlämna registerdata till en ny domänadministratör samt att tillsynsmyndigheten skall se till att domänadministratörens upp- gifter utförs till dess en ny domänadministratör finns. Remissinstanserna: menar att frågorna om hur databasen skall hanteras vid byte av administratör och vem som under nuvarande ordning rättigheterna tillkommer inte är tillräckligt belysta. anser att delegationen från ICANN innebär juridiska rättigheter och framhåller att stiftelsen har egendomsrätt till den databas som upparbetats vid administrationen av toppdomänen se. anger vidare att om en överföring av registret mot förmodan skulle ske under omständigheter som omöjliggör normal informationsöverföring, finns det ett starkt allmänt intresse av att toppdomänen kan fortsätta att Detta gäller enligt stiftelsen dock inte hela registret utan enbart den s.k. zonfilen, som är nödvändig för att toppdomänen skall fungera. menar att dess databas omfattar andra upplysningar, som inte har direkt betydelse för toppdomänens funktion och som kan liknas vid ett kundregister. Det saknas enligt stiftelsen allmänt intresse av att denna information överförs till en ny administratör. Tekniska högskolan menar att en god och kontinuerlig tillgång på koherent adressdata är central för att hantera en toppdomän och att detta behov bör överordnas nuvarande administratörs anspråk på databasen pekar på att betänkandet inte berör frågan om den rätt som tillkommer ICANN. vid menar att det finns osäkerheter i den rättsliga naturen av verksamheten. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 7.1 i GAC:s principer delegation och omdelegation är en nationell fråga. artikel 5.1.3 anges att inga anspråk på immateriella rättigheter till själva två-bokstavskoden får hindra ett byte av administratör. av artikel 5.2.1 att alla immateriella rättigheter som administratören kan ha skall beaktas vid en omdelegation, men att sådana rättigheter inte skall utövas på ett sätt som onödigtvis hindrar en omdelegation. 2004/05:175 artikel 9.1.4 framgår att det bör finnas bestämmelser som vid ett sådant förlopp säkerställer att alla relevanta DNS-data överförs till en förordnad ersättare. En icke fungerande eller verksam administration av den nationella toppdomänen skulle få stora återverkningar för Internetanvändningen. Undersökningar som PTS har gjort visar att DNS-tjänsten visserligen är uppbyggd på ett sådant sätt med lagring av information att en kortare tids stopp i verksamheten inte behöver påverka Internetanvändningen. När denna information har nått sitt bäst-före-datum, (eng. time to live) kommer systemet att sakta släckas ner. I rapporten i robust? (s. 15) anger PTS vidare att om samtliga namnservrar för en toppdomän blir otillgängliga så innebär detta stora störningar för hela DNS-tjänsten . upplevs Internet som oanvändbart. Betydelsen av ett fungerande Internet i , vilket kräver ett fungerande domännamnssystem (se avsnitt 16.3), gör att det allmänna intresset av att kunna garantera en säker och fungerande nationell topp- domän även om den befintlige domänadministratören kan utföra sitt uppdrag är påtagligt. För att kunna garantera en fortsatt drift måste två frågor besvaras, dels om när ett byte skall ske och hur detta skall avgöras, dels om hur en ny administratör skall ges möjlighet att avbrottsfritt utföra sitt uppdrag. Om en ny nationell toppdomän för skulle inrättas skulle så- dana problem som diskuteras inte behöva uppstå, eftersom frågorna skulle kunna lösas och på något sätt regleras innan verksamheten startar. Följande diskussion är därför främst relevant för den befintliga nationella toppdomänen för se. Såsom angivits i avsnitt 16.6 finns det inte skäl att i den nya lagen reglera hur en domänadministratör skall utses eller upphöran- det av dennes verksamhet. Som nämnts tidigare fungerar administra- tionen av toppdomänen se på ett stabilt sätt. Detta hindrar inte att det på lång sikt bör finnas en beredskap för att överföra administrationen till en ny administratör med mycket kort varsel. Ett upphörande av administra- tionen av olika skäl kan ske mer eller mindre abrupt, antingen på grund av ett särskilt beslut eller på grund av konkurs, tekniskt haveri eller liknande förhållande. Visserligen kan rätten att besluta att administrationen av toppdomänen skall överföras på annan i slutänden sägas vila på ICANN och , som förfogar över zonfilen för roten i domännamnssystemet (se avsnitt 16.1.3 och 16.1.4). Detta kan dock inte helt styras därifrån. Tvärtom kan det hävdas att ICANN inte har mandat att tvinga fram ett byte av domänadministratör. ICANN för sin del menar att frågan måste lösas lokalt i enlighet med nationell lag. Samförstånd krävs således mellan den befintliga administratören, staten och den tilltänkta nya administratören. När, av vilka skäl och på vilket sätt det skall beslutas att en ny domänadministratör skall ta vid bör därför diskuteras med domänadministratören, i se-domänens fall , och andra inblandade aktörer. Frågor om konsekvenserna av att tillsynen utvisar att en toppdomän inte administreras på ett tillfredsställande sätt och att de instrument myndigheten har till sitt förfogande inte leder till tillräcklig förbättring, måste givetvis behandlas i diskussionerna. Beträffande den andra frågan en ny administratörs möjlighet att utföra sitt uppdrag är dennes tillgång till och befogenhet att använda nödvändiga uppgifter och databaser av central betydelse. Zonfilen innehåller bl.a. uppgifter om domännamn som finns registre- rade och deras motsvarande IP-adresser. Dessa uppgifter möjliggör numerisk identifikation av de olika domännamnen och är nödvändig för den tekniska funktionen. Även tillgång till kontaktinformation till domännamnsinnehavare behövs för att driva domänen vidare på ett rim- ligt sätt, eftersom det utan den saknas möjlighet att avgöra vem som är rättmätig innehavare till domännamnet. Det går då inte att avgöra vem som har rätt att begära ändringar t.ex. av namnservrar för domännamnet, eller vem som är betalningsansvarig för årsavgiften för domännamnet. Därigenom uppkommer stora svårigheter att praktiskt hantera topp- domänens verksamhet med risk bl.a. för att domännamn måste avregi- streras. Detta får negativa konsekvenser för enskilda, organisationer och företag. Dessutom ingår bland domänadministratörens skyldigheter enligt den föreslagna lagen att föra ett offentligt register avseende främst just kontaktinformation. De uppgifter som en ny administratör bör få tillgång till kan därför inte begränsas till zonfilsinformation, utan bör omfatta alla uppgifter som är nödvändiga för verksamheten. En omdelegering kan försvåras om en domänadministratör inte lämnar över relevanta uppgifter till en ny administratör. Det kan därför argumen- teras för att såsom utredningen föreslagit i den nya lagen ange att om ansvaret för administrationen av en nationell toppdomän för övergår till en annan domänadministratör skall den tidigare domänadmi- nistratören utan dröjsmål överföra uppgifter som är nödvändiga för verk- samheten till den nye domänadministratören. Om frågan om att överföra uppgifter kommer upp kan det förväntas att ett sådant byte sker under ordnade former, där den tidigare och den nye administratören kommer överens om hur informationsöverföringen skall gå till och om ersättning m.m. Det kan emellertid som nämnts inte ute- slutas att det också kan vara fråga om att den som har det administrativa ansvaret försätts i konkurs eller vid upprepade tillfällen missköter upp- draget på ett sådant sätt att en överflyttning av administrationen anses nödvändig för att toppdomänen skall fungera. I vilken mån ICANN, domänadministratören eller någon annan kan anses ha rätt att förfoga över uppgifterna och databaserna kan inte anses helt klarlagt (jfr. avsnitt 16.1 och 16.2). Såsom framhållits i avsnitt 16.2 kan det inte uteslutas att de databaser som används för att administrera en toppdomän för åtminstone omfattas av immaterialrättsligt skydd för domänadministratören. Det kan vidare inte uteslutas att hela databaser, med åtföljande skydd, är nödvändiga för verksamheten. Mot den bakgrunden uppkommer frågan om hur förslaget om överförande av uppgifter förhåller sig till de grundlagsfästa reglerna om egendomsskydd och svenska åtaganden enligt för skydd av litterära och konstnärliga verk, det s.k. (Trade Related Aspects of Intellectual Property Rights) och och rådets direktiv /9/EG av om rättsligt skydd för databaser (databas- direktivet). Därvid kan det dock noteras att det t.ex. i det norska och franska regelverken samt i det föreslagna danska finns regler om skyldig- Prop. 2004/05:175 het att överföra uppgifter till staten eller en ny administratör. Rättsförhållandet mellan ICANN och en domänadministratör utgörs av ett avtal, även om det kan vara oklart vad avtalet närmare innehåller. Vid en prövning i en rättsprocess mellan parterna kan det visa sig ha ett inne- håll som är oförenligt med en eventuell reglering i lagen. Även andra oklarheter finns beträffande utredningens förslag, såsom vad som skall gälla mellan en ny administratör och den tidigare administratörens av- talsparter ombud och domännamnsinnehavare. Det är, liksom i den ovannämnda frågan, lämpligt att föra diskussioner med domänadministratören, i se-domänens fall , m.fl. om hur det på bästa sätt kan garanteras att driften av toppdomänen kan fortsätta, oberoende av vem som är domänadministratör. har i en skrivelse till betonat vikten av att föra samtal syftande till att finna former för att säkerställa driften av toppdomänen se i händelse av kris och för att trygga samhällets behov av ett effektivt och fungerande Internet också i oförutsedda situationer. Mot bakgrund av att ägandeförhållandena är oklara, liksom frågan om det föreligger immateriella rättigheter och vem de i sådana fall till- kommer finner regeringen det lämpligt att i avvaktan på närmare utred- ning, den fortsatta behandlingen av GAC:s principer, utvecklingen i andra länder och inte minst resultatet av nämnda diskussioner för när- varande avstå från att reglera frågan i lag. Regeringens förslag: En myndighet som regeringen bestämmer skall ha tillsyn över efterlevnaden av lagen och de föreskrifter som medde- lats med stöd av lagen. beslut enligt lagen skall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Regeringens bedömning: bör ha tillsyns- ansvaret enligt lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag och bedömning. Utredningen föreslår dock ett krav på hemvist i för domänadministratören och att tillsynen skall finansieras Remissinstanserna: Några remissinstanser framhåller att tillsynen så långt som möjligt bör bygga på samarbete med domänadministratören. anser att snabbare åtgärder för tillsyn bör övervägas, t.ex. att tillsynsmyndigheten utför åtgärder på administratörens bekost- Tidningsutgivarna menar att de maktmedel tillsynsmyndigheten kan tillgripa är väl långtgående. AB framhåller att det är väsentligt att i lagtext tydligare klargöra under vilka förutsättningar och hur tillsyns- myndigheten får eller skall agera. ifrågasätter om kravet på hemvist i är förenligt med EG-rättens principer om etableringsrätt, icke-diskriminering och fri rörlighet. , m.fl. anser att förslaget att finan- siera tillsynen genom avgifter från domänadministratören riskerar att Tillsynsverksamheten bör mot bakgrund av samhällsintresset i stället bekostas av allmänna medel. Kammarrätten i menar att även Datainspektionen kan vara en lämplig till- synsmyndighet. anser att inte bör ha någon tillsyns- eller normgivande roll i känne- teckensrättsliga frågor. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Som påpekats ett flertal gånger fungerar administrationen av den befintliga nationella toppdomänen för bra och det sannolika är att domänadministra- törerna även framgent kommer att utveckla verksamheten på ett sätt som gagnar användarnas intressen. Av skäl som redovisats i avsnitt 16.3, 16.4 och 16.5 bör dock staten ha en viss tillsyn över domänadministrationen. Det kan också vara värdefullt för tilliten till nationella toppdomäner att en tillsynsmyndighet kan säkerställa att kraven i lagstiftningen faktiskt efterlevs, även om det i praktiken snarare handlar om att ha insyn i och följa administratörers verksamhet än att påverka den. En myndighet som regeringen bestämmer bör därför ha tillsyn över efterlevnaden av lagen och de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Den tillsyn som utövas bör vara så marknadsorienterad som möjligt. Den Internetanda som innebär att samförstånd söks för att komma till- rätta med problem bör även genomsyra utarbetandet av formerna för till- synen. bör givetvis samråda med berörda parter i fråga om utformningen av tillsynen. Tillsynssystemet bör utformas så att det inte lägger några onödiga administrativa bördor på domänadministratörerna, utan inriktas på att vid klagomål kontrollera en domänadministratör närmare. Tillsynen bör normalt i huvudsak ske genom granskande tillsyn i efterhand. För att till- synen skall få ett reellt innehåll och kunna bedrivas på ett effektivt sätt bör det dock finnas möjlighet för tillsynsmyndigheten att tillgripa vissa maktmedel i form av sanktioner samt få möjlighet att begära in informa- tion eller få tillträde till tillsynsobjektets lokaler, utrustning m.m. Rätten att begära in information bör givetvis endast avse sådan information som behövs i tillsynsverksamheten. Om domänadministratören missköter sin uppgift och inte uppfyller de krav som ställs på verksamheten i lagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen, bör tillsynsmyndighet kunna vidta sanktioner för att åstad- komma rättelse. bör därför ha möjlighet att meddela de förelägganden som behövs för efterlevnaden av lagen eller av nämnda föreskrifter. Ett beslut om föreläggande bör kunna förenas med vite. Eftersom lagen inte föreslås innehålla någon bestämmelse om att staten skall utse domänadministratörer (se avsnitt 16.6), bör tillsynen inte omfatta en möjlighet för tillsynsmyndigheten att meddela förbud mot att driva verksamheten. Skulle verksamheten misskötas så att Internetanvändningen äventyras bör tillsynsmyndigheten anmäla detta till regeringen. Frågor om byte av domänadministratör behandlas i avsnitt 16.9. beslut bör kunna överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. Utredningen har föreslagit att det skall krävas att domänadministra- tören har hemvist i . Förslaget motiveras bl.a. av att tillsynen för- svåras om domänadministratören har hemvist utanför . pekats av flera remissinstanser kan det ifrågasättas om det är förenligt med EG-rätten att kräva hemvist i för att tillhandahålla tjänster (jämför artikel 14 i kommissionens förslag till och rådets direktiv om tjänster på den inre marknaden, KOM [2004] 2 slutlig). Tillsynen är i sig inte beroende av att administratören har hemvist i . Till exempel bör tillsynen över den tekniska driften kunna ske på elektronisk väg genom övervakning av t.ex. funktion av namnservrar. Ur ett säkerhetsperspektiv är det dock lämpligt att masterservern för verksamheten finns i och att denna kan fortsätta att drivas oberoende av förhållanden utomlands. Detta kan emellertid närmare föreskrivas av regeringen eller tillsynsmyndigheten i föreskrifter (se avsnitt 16.7.1) utan krav på att administratören har hemvist i . Sammantaget finner regeringen att ett krav på hemvist i för domänadministratörer inte bör föreskrivas. är () sektorsansvarig myndighet för området elektronisk kommunikation. I sektorsansvaret ingår att PTS skall främja att marknaderna för elektronisk kommunikation fungerar effektivt ur såväl konkurrens- och konsumentperspektiv som ur regionalpolitiskt perspektiv. Myndigheten skall vara samordnande, stödjande och på- drivande i förhållande till övriga berörda parter. PTS kan ta egna initiativ eller ges särskilda uppdrag från regeringen. Sektorsansvaret beskrivs närmare i propositionen Lag om elektronisk kommunikation, m.m. (prop. 2002/03:110 s. PTS driver en betydande verksamhet med anknytning till den IT-politiska inriktningen avseende tillitsfrågor. Myndigheten har bl.a. regeringens uppdrag att driva (Sitic). Sitic har som främsta uppgift att stödja samhället i arbetet med skydd mot IT-incidenter genom att inrätta ett system för informationsutbyte om IT-incidenter mellan samhällets organisationer och Sitic. Sitic har också byggt ett system för att följa trafikmönster på Internet, vilket bidrar till tydligare och bättre beslutsunderlag för Sitic. PTS tillhandahåller dess- utom information till allmänheten om säkerhetsaspekter vid Internet- användning. PTS har i samråd med berörda parter genomfört flera upp- drag från regeringen rörande Internets robusthet. Inom ramen för dessa uppdrag har PTS fått god inblick i och kunskap om hur driftsäkerheten och effektiviteten i administrationen av toppdomäner kan åstadkommas. På regeringens uppdrag har PTS även presenterat en strategi för ett säkrare Internet i . Vidare kan myndighetens tillsyn enligt lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation omfatta även domänadminist- ration, i den mån den utgör en tillhörande installation i den lagens mening (se avsnitt 16.4.1 och 16.5). Genom sitt sektorsansvar och de olika uppdragen har PTS byggt upp ett gott informellt samarbete med svenska Internetintressenter. De remissinstanser som kommenterar valet av tillsynsmyndighet förordar i huvudsak att PTS tilldelas uppgiften. PTS bör därför blir den myndighet som utövar tillsyn och meddelar föreskrifter enligt den föreslagna lagen. Utredningen föreslår att tillsynen skall finansieras genom avgifter från domänadministratörer. m.fl. menar att en sådan finansiering av tillsynen snedvrider konkurrensen på domännamnsmarknaden. I och med att lagen endast tar sikte på nationella toppdomäner för kommer andra toppdomäner Prop. 2004/05:175 inte att åläggas att betala tillsynsavgift. Ett antal remissinstanser fram- håller vidare att eftersom det finns ett starkt allmänt intresse av tillsynen så bör den bekostas av allmänna medel. Mot bakgrund av risken för snedvridning av konkurrensen och det faktum att det endast finns en toppdomän utpekad för gör regeringen bedömningen att tillsynen bör finansieras genom anslag. 17Kungörelsen angående förbud att utan sär- skilt tillstånd framdraga enskild telegraf-, telefon- eller annan svagströmsledning över Delmål 3 Tillgänglighet och säkerhet För att annan än svenska staten skall få korsa riksgräns med en telekabel krävs tillstånd av regeringen enligt 1 § i kungörelsen (1915:288) angå- ende förbud att utan särskilt tillstånd framdraga enskild telegraf-, telefon- eller annan svagströmsledning över . Kungörelsen är endast tillämplig om den tilltänkta kabeln skall dras fram över . Den gäller således inte för kabelsträckningar som i sin helhet dras fram på svenskt territorium. Ett tillstånd kan förenas med villkor om hur led- ningen får utföras och nyttjas. Andra gällande författningar på området Ledningsrättslagen (1973:1144) gäller bl.a. för ledning som ingår i ett elektroniskt kommunikationsnät för allmänt ändamål samt allmän svag- strömsledning för signalering, fjärrmanövrering, dataöverföring eller liknande ändamål. Ledningsrättsfråga upptas efter ansökan eller vid fas- tighetsreglering och skall då utreda förutsätt- ningarna för upplåtelse av ledningsrätt och ombesörja behövliga tekniska arbeten och värderingar. Vid behov skall även samråd ske med de myn- digheter som berörs av upplåtelsen. Enligt lagen (1966:314) om kontinentalsockeln krävs tillstånd av regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, för utläggande av undervattenskablar och rörledningar på kontinentalsockeln utanför terri- torialgränsen (15 a §). Enligt den praxis som utbildats uppdrar regeringen åt geologiska undersökning (SGU) att bereda dessa ärenden inför regeringens beslut. SGU remitterar härvid ärendena till För- svarsmakten och andra berörda förvaltningsmyndigheter. I ges regler till skydd för människors hälsa och miljön, värdefulla natur- och kulturmiljöer och den biologiska mångfalden. Balken reglerar även landets mark- och vattenresurser och då särskilt Prop. 2004/05:175 olika former av vattenverksamhet. I balkens kapitel 11 finns bestämmel- ser om vattenverksamhet. För vattenverksamhet, t.ex. uppförande av en anläggning i vattenområden, krävs i allmänhet tillstånd enligt miljö- balken. En ansökan om tillstånd prövas av miljödomstolen. Ett tillstånd får meddelas för begränsad tid och får förenas med villkor (16 kap.). Lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation och förord- ningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation innehåller bl.a. bestämmelser om tillstånd för sjömätning vilket torde vara en nödvändig åtgärd innan kabel för elektronisk kommunikation kan placeras ut i vissa vatten. Sjömätning får enligt denna lag och förordning inte ske utan till- stånd av Försvarsmakten. Regeringens förslag: Kungörelsen (1915:288) angående förbud att utan särskilt tillstånd framdraga enskild telegraf-, telefon- eller annan svagströmsledning över skall upphävas.