prop · GT0311 · 2005-09-30 00:00:00 — Det oklara mandatet ledde bl.a. till misstroende bland demonstranter och andra då polisinsat- sen mot Hvitfeldtska gymnasiet genomfördes och det skadade där- med relationen mellan parterna. Vi har konstaterat allvarliga brister när det gäller svenska polis- mäns utbildning för att kunna ingripa mot folkmassa. Vi har också noterat andra kunskapsbrister hos de poliser som deltog i kommen- deringen. T.ex. saknade många kunskap om de politiska grupper m.fl. som var i . Förutom bristfällig kunskap har vi kon- staterat att poliser vid olika myndigheter arbetar efter skilda tak- tiska modeller, vilket i medfört samverkanssvårigheter. Ansvaret för att en enhetlig och ändamålsenlig utbildning kommer till stånd inför stora internationella evenemang måste läggas på centralmyndigheten, dvs. , som ett led i dess samordningsuppgifter. Händelserna i ger anledning att generellt överväga poli- sens utrustning eftersom vi konstaterat stora brister i den. Erfarenheterna från visar att det finns ett behov av en en- hetlig nationell modell för ledning och genomförande av polis- kommenderingar vid särskilda händelser. kriminalpolisarbete anser vi har bedrivits på ett framgångsrikt sätt. Polisinsatsen mot Hvitfeldtska gymnasiet Åklagaren beslutade att en reell hus- rannsakan skulle genomföras på skolan. Mot bakgrund av det un- derlag som fanns finner vi ingen anledning att ifrågasätta åklaga- rens beslut. Vi är däremot kritiska till hur beslutet kom att verk- ställas. Vi uttalar oss inte om de rent rättsliga bedömningar som gjordes av polisen. Polisens agerande är föremål för förundersökning på initiativ av ombudsmän (). Insatsen fick enligt vår bedömning karaktär av hafsverk, tog alltför stora resurser i anspråk och orsakade dem som befann sig på skolan oproportionerligt stora inskränkningar i rörelsefriheten. tiska till att det planerings- och förberedelsearbete som föregick in- satsen var så brisfälligt. Det står klart att polisen inte aktivt försökte sprida information om anledningen till avspärrningen eller om vill- koren för att få lämna det avspärrade området. Den som på detta sätt stängs inne har rätt att få information om orsaken härtill samt om när och under vilka förutsättningar han eller hon får lämna om- rådet. Polisens brister i detta avseende är allvarliga. Vid insatsen mot Hvitfeldtska gymnasiet greps 459 personer miss- tänkta för våldsamt upplopp. Massgripandet ingår i det som är fö- remål för JO:s prövning. Vi kan dock konstatera att polisen i sam- band med omhändertagandet av de gripna förefaller ha begått ett antal överträdelser av gällande författningar. Många demonstranter har omvittnat att polisen i samband med ingripandet mot Hvitfeldtska gymnasiet uttalat sig nedsättande och kränkande om dem. Det är naturligtvis aldrig acceptabelt att poli- sen använder ett olämpligt språkbruk. Händelseutvecklingen på Hvitfeldtska gymnasiet medförde ett an- tal negativa konsekvenser för det fortsatta skeendet under toppmö- tet. -Det tärde kraftigt på polisresurserna, vilket fick allvarliga följ- der främst . -Det skadade relationerna till demonstranterna. -Genom ingripandet förhindrades demonstranter att utöva sin mötesrätt eftersom den s.k. motkonferensen och andra möten inte kunde hållas som planerat. -De enskilda polismännen utsattes för utomordentligt svåra på- frestningar såväl fysiskt som psykiskt. Även beträffande övriga insatser har vi kunnat konstatera brister bl.a. i radiokommunikationsutrustning, skyddsutrustning och annan utrustning, samträning, information till och behandling av enskilda. fick uppdraget att leda kommenderingen under Europeiska rådets möte i av länspolismästaren . Detta uppdrag förblev obrutet under hela den komplexa polisoperationen. Länspolismästaren har även med den valda organisationen det övergripande ansvaret för polisens för- måga att klara sina uppgifter. Våra slutsatser och förslag Protesterna i kan inte enbart ses som ordningsfrågor som skall hanteras med polisiära insatser. En analys av de bakomliggande orsa- kerna visar att det framför allt handlar om frågor som bara kan lösas po- litiskt inom de demokratiska strukturerna. När det politiska engage- manget liksom den politiska arenan förändras krävs nya kanaler för dia- log och påverkan. Dagens nya rörelser präglas av en mångfald av åsikter, ett icke-hierarkiskt nätverk, avsaknad av visionen om den stora sam- hällslösningen, engagemang i de konkreta orättvisorna i världen samt ett växande medieberoende. Upparbetade kanaler, t.ex. traditionella folkrö- relser och politiska partier fångar inte alltid upp de nya rörelsernas ut- tryckssätt. kan vi skönja två kulturer som har svårt att finna funge- rande former för dialog med varandra. Detta försvåras ytterligare av de asymmetriska förhållandena mellan å ena sidan politiska och ekonomiska makthavare och å andra sidan de kritiska rörelserna. Vi vill understryka vikten av öppenhet och transparens i de demokra- tiska processerna. försökte vid i , på initiativ av demonstrationsarrangörerna, att bryta traditionen av slutenhet vid den sortens möten. Detta var ett viktigt steg i en önskvärd utveckling. bör i internationella sammanhang fortsätta att verka för ökad öppenhet vid framtida möten. Ett underliggande problem är att många, framförallt unga, upplever ett utanförskap och en känsla av maktlöshet. Vi vill betona vikten av den politiska dialogen i form av samtal och andra kanaler för påverkan och deltagande i det demokratiska beslutsfattandet. Det gäller såväl interna- tionellt som nationellt och lokalt. Det är av stor vikt att finna fungerande former för denna diskussion mellan beslutsfattare och dagens opinionsrö- relser. Vi ser gärna ett fortsatt aktivt arbete i sökandet efter dessa former liksom kanaler för att minska det politiska utanförskap som många kän- ner i . Polisens planering, förberedelse och organisation inför stora interna- evenemang Ansvars- och uppgiftsfördelningen inom den öppna polisen När det gäller ansvars- och uppgiftsfördelningen inom den öppna polisen anser vi det i det närmaste vara självklart att den centrala nivån, dvs. , skall ansvara för samordning av planering och förbe- redelser i samband med stora internationella evenemang. Genom att ålägga ett samordningsansvar optimeras möjligheten att upparbeta och upprätthålla erforderlig kompetens för en god planering och förberedelse. Ett annat skäl är att det är den centrala nivån som har bäst förutsättningar att överblicka landets samtliga polisresurser. Vid ett stort internationellt evenemang torde det så gott som alltid krävas om- fattande polisförstärkningar. Vidare anser vi att den centrala nivån måste verka för att de poliser som skall delta är utbildade för detta, att de har en gemensam modell att samarbeta kring med gemensam taktik och gemen- samt språk samt enhetlig och ändamålsenlig utrustning. svarar som vi tidigare nämnt enligt sin instruktion för samordningen av polisens planering för sådana särskilda händelser där intresset av samordnade insatser är särskilt framträdande. Enligt vår uppfattning måste ett stort internationellt evenemang alltid anses vara en särskild händelse där intresset av samordnade insatser är särskilt framträdande. Vi anser därför inte att någon författningsändring är nödvändig. bör således, i enlighet med gällande regler, ansvara för samordningen av polisens planering inför stora internationella evenemang. Mot bakgrund av erfarenheterna från finner vi emellertid att detta behöver betonas. En samordning enligt de principer vi här förordat motiverar att medel i varje särskilt fall ställs till förfogande. Ansvars- och uppgiftsfördelningen mellan den öppna polisen och Säkerhets- polisen När det gäller ansvars- och uppgiftsfördelningen mellan den öppna po- lisen och Säkerhetspolisen har vi som nämnts uppmärksammat allvarliga brister, främst när det gäller samverkan på ledningsnivå. Samverkan mellan den öppna polisen och Säkerhetspolisen måste bli betydligt bättre. Om en sammanslagning inte genomförs måste förändringar åstadkommas på annat sätt. Det finns uppenbarligen ett stort behov av att de olika myndigheternas roller förtydligas och framför allt förankras hos all be- rörd personal. Polisens beredskap och kompetens att ingripa mot allvarliga ordnings- störningar har bedrivit ett särskilt taktikprojekt. Projektet har uppmärksammat en rad brister inom svensk polis, bl.a. beträffande ingripande mot folksamlingar och föreslagit att det inrättas ett nationellt polistaktiskt centrum med uppgifter inom taktikområdet. Mot bakgrund av de erfarenheter vi gjort av händelserna i finner vi starka skäl att ställa oss bakom principerna i taktikprojektets förslag. I likhet med projektet anser vi att grunden för polistaktik bör vara icke-konfrontation och att poliserna skall verka för en de-eskalering av situationen. Vårt samhälles grundvärderingar skall ytterst styra valet av taktik. Det är nödvändigt att en enhetlig modell utarbetas när det gäller ingripande mot folksamlingar och en förutsättning för att skall kunna åta sig att arrangera den typ av evenemang som ett är. Denna nationella modell bör inkludera våldsförebyg- gande strategier i samband med stora möten och demonstrationer. Den bör också, i syfte att massgripanden och massomhändertaganden så långt möjligt skall kunna undvikas, prioritera ingripanden mot enskilda perso- ner. Deltagande poliser måste ha enhetlig utbildning som vilar på en sådan nationell modell med en bestämd taktik och ett gemensamt språk. För detta behöver poliserna hög kompetens i samhällsfrågor (t.ex. kunskap om opinionsrörelser och nya former för opinionsyttringar) men även i kommunikation och konflikthantering i våldsförebyggande syfte. Det är vidare av största vikt att de som skall leda polisinsatser under svåra för- hållanden får ordentlig utbildning och träning. beträffande egen utvecklings- och forskningsverksamhet samt skapande och upprätthållande av internationella kontakter är av stor vikt. Det har framkommit flera exempel på att polisen under kommender- ingarna i såväl som använde ett kränkande språk mot demonstranterna och enskilda. Polisledningen måste med kraft motverka sådana attityder. När det gäller piketpolisen och , dvs. landets särskilda insatsstyrkor, anser vi att det är anmärkningsvärt att det helt saknas nationell samsyn. Styrkorna bör i viss mån kunna betraktas som en nationell resurs eftersom det bara finns fyra stycken. De måste kunna förstärka polisen på orter överallt ute i landet där allvarliga händelser inträffar. Även om styrkorna organisatoriskt lyder under skilda myndig- heter måste de kunna samarbeta effektivt. Ett sådant samarbete förutsät- ter viss gemensam utbildning, samträning och enhetlig utrustning. Vid insatser mot ordningsstörande folksamlingar har polisen nor- malt bara tillgång till batong och skjutvapen. När polisen utsätts för och liknande är den i princip utlämnad åt att så gott det går söka skydda sig med hjälp av hjälmar och sköldar. Det var också i samband med stenkastning som ett stort antal poliser blev skadade i . Vi har behandlat vissa hjälpmedel vid våldsanvändning främst vapen mellan batong och pistol, tårgas och vattenkanoner samt annan utrust- ning som anses vara av särskild betydelse för frågan hur allvarliga ord- ningsstörningar i samband med stora evenemang skall kunna hanteras. Som nämnts bör en nationell modell för förebyggande av och ingri- pande mot allvarliga ordningsstörningar utarbetas. Därefter ankommer det i första hand på polisen att bestämma vilken utrustning som i framti- den skall användas vid sådana ingripanden. Vapen mellan batong och pistol Steget mellan batong och skjutvapen är stort. Det kan leda till att en po- lisman i ett trängt läge använder sitt skjutvapen även då ett mindre skad- ligt vapen skulle ha varit tillräckligt för att oskadliggöra en person eller avvärja en farlig situation. Vapen mellan batong och pistol används i andra länder. Avsaknaden i härav är enligt vår mening ett problem. Vi anser därför att det utvecklingsarbete som bedriver på området bör fort- sätta. Tårgas användes vid de möten i , , och som vi studerat. Mot bakgrund av erfarenheterna därifrån anser vi inte att det är lämpligt eller effektivt att använda tårgas som ett reguljärt hjälpmedel vid insatser mot ordningsstörande folksamlingar. har föreslagit att tårgas skall kunna använ- das mot ordningsstörande folksamlingar i nödsituationer. vändning förekommer i . Huruvida polisen i nödsituatio- ner bör använda sig av tårgas vid insatser mot ordningsstörande folk- samlingar får ankomma på polisen att bestämma efter det att en nationell modell utarbetats. Vattenkanoner användes i , och . Erfarenheterna därifrån talar enligt vår uppfattning inte för att svensk polis bör använda sig av mobila vattenkanoner, dvs. fordon utrustade med vattenkanoner, vid in- satser mot ordningsstörande folksamlingar. Däremot visar erfarenheterna att fasta vattenkanoner, dvs. vattenkano- ner i fasta positioner, kan vara ett betydelsefullt hjälpmedel för att för- hindra att demonstranter och andra tränger igenom polisens avspärr- ningar t.ex. runt en möteslokal. En sådan användning torde innebära att polisresurser frigörs, vilket är särskilt viktigt i där vi har relativt få poliser. Vattenkanoner i fasta positioner vid möteslokaler och andra avspärrade områden kan bidra till att bättre klarar ordningen vid stora evenemang. Utomlands används skyddade fordon i stor utsträckning. Erfarenheterna därifrån visar på flera fördelar. Det är lättare och säkrare att ingripa mot enskilda personer som stör ordningen i en folksamling. Fordonen kan hålla sig i bakgrunden för att snabbt kunna göra en insats och sedan återigen dra sig tillbaka. Detta upplevs av demonstranter och andra i en folksamling som mindre provocerande än ett stort antal skyddsutrustade poliser. Det är dessutom betydligt säkrare för de enskilda poliserna att ha skyddade fordon när de skall förflytta sig. Vi finner mot denna bakgrund att ett antal starka skäl talar för att den svenska polisen bör få till- gång till säkrade fordon. För den operativa polisverksamheten utgör radiokommunikation en för- utsättning för ledning av verksamheten och säkerheten för personalen. Nuvarande radiokommunikationssystem är gamla. Ett av dem tillver- kas inte längre och det går inte heller att få tag i reservdelar eller annan utrustning till det. Systemen är inte kompatibla, de handhas inte på samma sätt, de är inte krypterade och de är relativt lätta att störa ut. Under Göteborgsmötet drabbades radiokommunikationssystemet av kraftiga störningar och det var under insatsen vid i princip helt utslaget. Insatschefen vid kunde under långa perioder inte via radio nå de ca 700 poliser som fanns i när- området. Om radiosystemet fungerat hade enligt flera poliser vi talat med mycket av det våld som förekom och som kulminerade med att flera skott avlossades sannolikt kunnat undvikas. Vi anser att det är nödvändigt att svensk polis får ett nytt mo- dernt radiosystem, gärna i samverkan med andra myndigheter och aktö- Det är en förutsättning för att bl.a. skall kunna åta sig att arrangera evenemang som i . Polisens dialog med politiska organisationer och andra opinionsgrupper inför stora evenemang Vi är övertygade om att polisens dialog med politiska organisationer och andra opinionsgrupper är av stor betydelse för att förhindra allvarliga ordningsstörningar i samband med demonstrationer och andra opinions- yttringar. Genom en dialog kan polisen och arrangörer diskutera och finna gemensamma lösningar på olika praktiska frågor kring arrange- manget. Vår uppfattning är att polisen skall utveckla dialogen som me- tod. Eftersom varje evenemang med sina olika aktörer är unikt tror vi dock inte att det går att använda samma dialogmodell eller metod vid alla tillfällen. Det finns emellertid vissa grundläggande principer som bör följas. Erfarenheterna från visar att det är viktigt att dialogen påbörjas före evenemanget. Det tar tid att bryta ned ömsesidig misstänksamhet, vilket kräver en god förmåga till kommunikation hos alla parter. De som från polisens sida sätts att föra dialogen bör ha en ordentlig utbildning samt vara lämpade för och väl förtrogna med upp- giften. Polisen bör arbeta aktivt för att dialogen som metod skall bli en självklar del i organisationen. Det är också värdefullt att polisen fördju- par sin förståelse av samhället utanför den egna organisationen. Parternas mandat och dialogens syfte måste tydligt klargöras. Det är vidare viktigt att gjorda överenskommelser är klara och entydiga så att missförstånd och misstroende undviks liksom att parterna följer dessa överenskom- melser. Vi föreslår att ett maskeringsförbud införs. Vi är övertygade om att ett sådant förbud kommer att verka i positiv riktning vad gäller undvikande av våldsyttringar i samband med demonstrationer och andra liknande sammankomster. Med stor sannolikhet kommer den som deltar i en de- monstration och som i eller utifrån denna provocerar, åstadkommer ska- degörelse eller använder våld att hejda sig om han eller hon inte kan dölja sin identitet. Även om ett maskeringsförbud självfallet inte kommer att förhindra all allvarlig brottslighet i nu aktuella sammanhang är vi övertygade om att det har en preventiv effekt, dvs. en kriminalitetsdäm- pande verkan med färre allvarliga ordningsstörningar som följd. Därtill kommer den viktiga aspekten att ett förbud sannolikt leder till att med- borgarna i högre utsträckning vågar och vill utnyttja sin demonstrations- frihet. En annan effekt som ett sådant förbud kan förväntas ha är att det bidrar till att stärka enskilda människors rättstrygghet. Många känner rädsla eller starkt obehag inför maskerade demonstranter. Vi har övervägt om regeringsformen behöver ändras innan ett maske- ringsförbud kan införas. Vår slutsats i denna fråga är att någon sådan ändring inte behövs eftersom ett maskeringsförbud faller inom ramen för vad som utgör en tillåten begränsning av mötes- och demonstrationsfri- heten. Vi föreslår således att det i införs bestämmelser om ett nytt brott, olaga maskering. För olaga maskering döms med vissa un- dantag den som i eller i anslutning till en folksamling på allmän plats helt eller delvis täcker sitt ansikte på ett sätt som medför att identifikation För samma brott döms även den som under nämnda omstän- digheter innehar klädesplagg eller andra föremål som är särskilt ägnade att användas på detta sätt. Vissa undantag från maskeringsförbudet skall Förbudet gäller inte den som täcker sitt ansikte eller innehar klä- desplagg eller andra föremål som är särskilt ägnade att användas för att täcka ansiktet för att skydda sig mot väderleken (1), av religiösa skäl (2) eller under deltagande i en parad, karneval eller liknande (3). gäller inte heller den som deltar i en allmän sammankomst eller offentlig tillställning, vars deltagare fått tillstånd att bära maskering. döms för olaga maskering straffas med böter eller fängelse i högst sex Vi föreslår vidare att det i ordningslagen införs bestämmelser som in- nebär att en anordnare av en allmän sammankomst eller offentlig till- ställning kan begära tillstånd för deltagarna i sammankomsten eller till- ställningen att bära maskering. Beslut om sådant tillstånd skall meddelas av polismyndigheten under förutsättning att de skäl som angetts för begä- ran är beaktansvärda och att risken för ordningsstörningar är obetydlig. Vi har övervägt också andra frågor som det internationella polissamar- betet, gränskontrollen i Schengenområdet, polisens bestämmelser om tillfälliga omhändertaganden m.m. samt beredskapspolisen. inte funnit skäl att föreslå ändringar i gällande bestämmelser. Under vårt arbete har vi kunnat konstatera att de brister som vi upp- märksammat rörande polisens insatser för att förebygga och bekämpa allvarliga ordningsstörningar också förefaller finnas inom polisen som Flera händelser som inträffat, inte bara , mordet på , spionen flykt, dödsskjutningarna vid Stu- replan, död, polismorden i antyder att det kan finnas ett grundläggande strukturellt problem inom den svenska polisen. Många vi talat med vid skilda myndigheter och inom olika organisationer bekräftar detta och anger som anledning bl.a. bristande samsyn, dåligt chefs- och ledarskap samt bristfällig utbildning. Det ligger inte inom ra- men för vårt uppdrag att behandla denna fråga i det större perspektivet. Vi finner det dock angeläget att den blir föremål för ytterligare övervä- Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att det i skall införas en ny para- graf, 16 kap. 3 a §, av följande lydelse. Den som i eller i anslutning till en folksamling på allmän plats 1.helt eller delvis täcker ansik- tet på ett sätt som försvårar iden- tifikation eller 2.innehar klädesplagg eller an- nat föremål som är särskilt ägnat att användas för att helt eller del- vis täcka ansiktet på ett sätt som försvårar identifikation döms för olaga maskering till böter eller fängelse . Förbudet gäller inte den som täcker sitt ansikte eller innehar klädesplagg eller annat föremål som är särkilt ägnat att täcka an- siktet 1.för att skydda sig mot väder- leken, 2.av religiösa skäl eller 3.under deltagande i en parad, karneval, eller liknande. Förbudet gäller inte heller den som deltar i en allmän samman- komst eller offentlig tillställning, vars deltagare med stöd av 2 kap. 11 a § ordningslagen (1993: 1617) fått tillstånd att bära maskering. Denna lag träder i kraft . Prövningen med anledning av an- sökan eller anmälanPolismyndigheten prövar frågor om tillstånd att anordna allmänna sammankomster och offentliga tillställningar samt om befrielse enligt 4 § andra stycket från skyl- digheten att ansöka om tillstånd att anordna offentliga tillställningar. Förslag till lag om ändring i ordningslagen (1993:1617) Härigenom föreskrivs i fråga om ordningslagen (1993:1617) dels att 2 kap. 8 och 9 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 2 kap. 8 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 2 kap. 7 a och 11 a §§, samt närmast före nya 2 kap. 7 a § en rubrik av följande lydelse. Tillstånd att bära maskering Den som enligt 4 eller 5 § är skyldig att söka tillstånd eller an- mäla en allmän sammankomst eller offentlig tillställning får i samband med att en sådan ansö- kan eller anmälan görs begära att deltagarna i sammankomsten eller tillställningen skall få tillstånd att bära maskering. En begäran skall vara skriftlig och göras hos polismyndigheten inom den tid som anges i 6 §. Den skall innehålla de skäl som den grundar sig på. Prövningen med anledning av an- sökan, anmälan eller begäran prövar frågor om tillstånd att anordna allmänna sammankomster och offentliga tillställningar, om tillstånd enligt 7 a § för deltagare i allmänna sammankomster och offentliga tillställningar att bära maskering samt om befrielse enligt 4 § andra stycket från skyldigheten att an- söka om tillstånd att anordna of- fentliga tillställningar. Om den offentliga tillställningen avser tävling eller uppvisning i mo- torsport och det för att genomföra tillställningen krävs beslut av länssty- relsen i något annat avseende, prövas dock frågan om tillstånd av länssty- relsen efter samråd med polismyndigheten. Anmälan om en allmän sammankomst eller offentlig tillställning be- handlas av polismyndigheten som också prövar frågor om befrielse enligt 5 § fjärde stycket från skyldigheten att göra anmälan om sammankomster eller tillställningar. anordnaren av en allmän samman- anordnaren av en allmän samman- komst eller offentlig tillställning komst eller offentlig tillställning att lämna uppgifter utöver vad an- att lämna uppgifter utöver vad an- sökan eller anmälan skall innehålla sökan, anmälan eller begäran om eller själv sörja för den utredning tillstånd att bära maskering skall innehålla eller själv sörja för den inte skyldig att redogöra för inne- utredning som behövs. hållet i föredrag, tal eller drama- ren är dock inte skyldig att redo- tisk eller annan framställning som