prop · GS0360 · 2005-03-17 00:00:00 — 2004/05:60 ministerrådet att EU ska inrätta civila snabbinsatsgrupper. de områden där medlemsstaterna tidigare gjort kapacitetsåtaganden polis, stärkande av rättsstaten, offentlig förvaltning och räddningstjänst gjordes anmälningar om kapaciteter på två nya områden, civila observatörer och stabspersonal till EU:s särskilda representanter. Unionens förmåga att genomföra krishanteringsinsatser har förstärkts med ytterligare åtgärder. inrättades , en mekanism för att förvalta finansieringen av de gemensamma kostnaderna för EU:s militära insatser. används nu för att sköta finansieringen av insatsen i Bosnien och . antog EU beslut om att stärka formerna för samarbetet mellan EU och Nato. Detta omfattar bl.a. tillkomsten av en s.k. civil-militär cell och ett operationscenter för att förstärka planeringen och ledningen av militära EU-insatser som genomförs utan tillgång till Natos resurser samt för att bistå i koordineringen av civila insatser. Säkerhetsrådsresolution om kvinnors bidrag till fred och säkerhet Inom ESFP har verkat för att jämställdhetsfrågorna ska återspeglas i planering, genomförande och uppföljning av EU:s militära krishanteringsinsats i Bosnien och och EU:s polisinsats i . Tillsammans med fick stöd för att ta med jämställdhetaspekter också i det utbildningskoncept för ESFP som utarbetades . Härigenom finns en konkret hänvisning att använda som utgångspunkt för de ESFP-utbildningar som medlemsstater eller institutioner kan komma att erbjuda framöver. Framsteg gjordes även vad gäller stödfunktioner för genderfrågor till EU:s särskilda representanter (). Under det nederländska ordförandeskapet anordnades ett seminarium om kvinnor i konfliktsituationer och i fredsfrämjande insatser. Seminariet syftade till att identifiera konkreta åtgärder för genomförande inom EU och andra internationella sammanhang. EU har fortsatt med uppföljningen till det program för förebyggande av väpnade konflikter som antogs av i . Speciell vikt har lagts vid enskilda organisationers roll i det konfliktförebyggande arbetet. Redskapen för att kunna hålla beredskapen hög och vid behov vidta förebyggande åtgärder för att förhindra väpnade konflikter har förbättrats ytterligare. Bland annat har arbetet med tidig varning intensifierats. Det finns också förslag om utökade former för systematisk dialog mellan FN och EU om potentiella konfliktområden. Som en uppföljning till 2004 och på initiativ av påbörjades ett arbete i rådet som syftar till att förbättra EU:s förmåga att förebygga folkmord och grava kränkningar av de mänskliga rättigheterna. har unionens samarbete kring försvarsmaterielfrågor främst syftat till att täcka de identifierade kapacitetsbristerna för krishanterings- insatser. Rådet beslutade , genom antagandet av en gemensam åtgärd, att inrätta en europeisk försvarsbyrå. I och med detta lades grunden för att ytterligare utveckla och förstärka försvarsmateriel- samarbetet inom unionen. Byråns uppgifter är breda. Den ska bidra till utvecklingen av militär kapacitetsutveckling för krishantering, utveckla den europeiska forskningen på området, koordinera anskaffning och materielsamarbeten samt stärka den europeiska försvarsindustriella basen och bidra till skapandet av en konkurrenskraftig europeisk marknad för försvarsmateriel. har byråns verksamhet byggts upp och kommer den operationella verksamheten att påbörjas. Europeiska unionen har fortsatt att stödja och samarbeta med den () för att förebygga folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, och för att se till att straffriheten för förövarna av dessa upphör. EU har bl.a kontaktat ett stort antal länder för att uppmuntra dessa att ansluta sig till domstolens stadga, att genomföra de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser, samt att på annat sätt värna om domstolens oberoende. Unionens arbete grundas på den gemensamma ståndpunkt om den som antogs , reviderades och förstärktes , samt på den till ståndpunkten bifogade handlingsplanen. 8.7EU:s arbete för att främja respekten för mänskliga rättigheter i världen EU fortsätter sitt arbete och sina ansträngningar för att öka skyddet för och främja de mänskliga rättigheterna över hela världen. I arbetet förfogar EU över flera instrument, bl.a. klausuler i avtal om handel och utvecklingssamarbete, démarcher (skriftligt eller muntligt påpekande till en annan stats regering, ofta innehållande en uppmaning att vidta en viss åtgärd), politiska påtryckningar, tekniskt bistånd, landresolutioner och offentliga avsiktsförklaringar. har EU särskilda dialoger om mänskliga rättigheter med och . I FN är EU en central aktör inom de olika organ som behandlar mänskliga rättigheter och tar flera initiativ. enades om att inrätta en representant för mänskliga rättigheter, placerad hos , Europeiska rådets generalsekreterare och höge representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Förslaget om en EU-representant för mänskliga rättigheter framfördes ursprungligen av inom ramen för det s.k. RIO-initiativet (Rule based International Order). Nedan återfinns exempel på EU:s arbete för mänskliga rättigheter. 2004/05:60 ger även ut en särskild rapport om sitt arbete för mänskliga EU:s arbete mot dödsstraffet EU genomförde ett stort antal uppvaktningar för dödsstraffets avskaffande eller dess begränsade tillämpning genom bilaterala démarcher hos tredjeländer. Frågan om dödsstraffet togs också upp i samband med MR-dialogmötena med och . Ett flertal uppvaktningar gjordes i , bl.a om rätten till konsulärt bistånd i samband med åtal för brott där dödsstraff kan komma att utdömas. EU arbetar också med att färdigställa en förordning som bl.a. förbjuder handel med vissa produkter som används till att verkställa dödsstraff. Barn och väpnade konflikter EU:s riktlinjer för barn och väpnade konflikter antogs av rådet . Riktlinjerna understryker att frågor som rör barn i väpnade konflikter är en prioriterad fråga för EU. Arbetet för att skydda barn i väpnade konflikter ska baseras på existerande normer för mänskliga rättigheter och humanitär rätt. Övervakning, rapportering och utvärdering utgör grunden för att identifiera situationer där EU:s handlande påkallas. I sitt arbete ska EU använda sig av politiska dialoger, demarcher och multilateralt arbete. I krishanteringsoperationer ska hänsyn tas till barns situation. Relevant EU-personal, både centralt och i fält, ska utbildas i barnets rättigheter. har EU utarbetat en handlingsplan för att omsätta riktlinjernas rekommendationer till konkreta handlingar på marken och för att söka samordna såväl EU:s som medlemsstaternas agerande till förmån för barn som drabbats eller riskerar att drabbas av väpnad konflikt i ett antal prioriterade länder. Arbetet på nedrustnings- och icke-spridningsområdet inriktades främst på uppföljningen av den strategi mot spridning av massförstörelsevapen som rådet antog . Denna understryker vikten av att de internationella nedrustnings- och ickespridningsavtalen får bred anslut- ning samt kontrolleras och efterlevs. EU har gjort uppvaktningar för att understryka detta. Strategin har också har följts upp av ett antal konkreta gemensamma åtgärder. Även på lätta-vapenområdet har rådet har antagit gemensamma åtgärder. Även om unionens medlemsstater, som inkluderar två kärnvapenstater, delvis har olika syn på kärnvapennedrustning, råder det bred enighet beträffande icke-spridningsåtgärder. EU har verkat särskilt aktivt för att förhindra kärnvapenspridning, inte minst när det gäller . också beslutat att ge bidrag till program mot nukleär terrorism Skr. 2004/05:60 och till insatser i för att hindra spridning av kärnämne. Biologiska och kemiska vapen EU har ett väl utvecklat samarbete inom ramen för konventionen mot biologiska vapen. har EU diskuterat strängare regler för handel med substanser som kan användas för tillverkning av biologiska vapen. När det gäller konventionen för förbud mot kemiska vapen prioriterar EU fortsatt att alla lager av kemiska vapen förstörs inom överenskomna tidsramar. tog EU initiativ till en diskussion om strängare kontroll genom inspektioner på anmodan. En gemensam åtgärd för ekonomiskt stöd till Organisationen för förbud av kemiska vapen antogs . Lätta vapen och särskilt inhumana konventionella vapen ägde de första FN-diskussionerna om spårning och märkning av illegala vapen rum. Denna fråga prioriterar EU tillsammans med bl.a. exportkontroll och att undanröja lätta vapen som ett hinder för utveckling. EU finansierade insatser i , , och för att bekämpa okontrollerad spridning av lätta vapen. Ett nytt projekt inom ramen för ECOWAS (Västafrikanska staternas ekonomiska gemenskap) påbör- jades. EU är fortsatt starkt engagerat i förhandlingarna kring1980-års konvention om särskilt inhumana vapen. EU deltog aktivt i den första översynskonferensen av Ottawa- konventionen (truppmineförbudet) i . För EU är det bl.a. viktigt att så många stater som möjligt ansluter sig till konventionen, att lagren av truppminor förstörs, att minröjning främjas och att hjälp ges till minoffren. EU var en viktig aktör i arbetet med att utarbeta den uppförandekod mot spridning av ballistiska missiler som antogs 2002 (Haagkoden). EU medverkade bl.a. till att en resolution om Haagkoden lades fram i . EU:s uppförandekod för vapenexport ger medlemsstaterna en mekanism för att utbyta information och konsultationer mellan sig, i syfte att uppnå en ökad samsyn. Den sjätte årliga rapporten avseende arbetet enligt koden godkändes och offentliggjordes av rådet (EUT 2004/C 316/01). I rapporten redovisas vilka beslut som tagits. har en omfattande revidering och modernisering av uppförandekoden skett. Den slutliga versionen beräknas kunna antas . hävdes vapenembargot mot och diskussioner pågår om ett eventuellt hävande av embargot mot . I samband med det inleddes arbetet med framtagandet av instrument för tillämpningen av uppförandekoden för vapenexport (den s.k. verktygslådan), när det gäller länder gentemot vilka ett embargo lyfts. Produkter med dubbla användningsområden mot spridning av massförstörelsevapen genomfördes aktivt. Bland annat företog medlemsländerna en ömsesidig granskning av sina exportkontrollsystem. I de internationella organen för exportkontroll spelade unionen en central roll. Ett arbete inleddes också med att införa en särskild icke-spridningsklausul i avtal med tredje land, vilken inkluderar exportkontroll. Internationella sanktioner är ett sakområde som berör samtliga tre pelare. Oavsett om det är fråga om genomförande av sanktioner som beslutats av FN eller självständiga EU-sanktioner, inleds processen vanligtvis genom antagande av en gemensam ståndpunkt i andra pelaren. Därefter genomförs de delar av sanktionerna som faller under första pelarens område genom EG-förordningar, medan övriga sanktioner vanligtvis tas om hand av medlemsstaternas nationella lagstiftning. EU använder alltmer s.k. riktade sanktioner som ett utrikespolitiskt instrument för att påverka regimer i tredje länder. Anledningarna varierar, men måste falla inom ramen för EU:s politik, som den framgår av artikel 11 i unionsfördraget. Sanktioner används också , i större utsträckning än tidigare, mot individer utan särskild koppling till ett bestämt tredje land eller region, t.ex. för att bekämpa terrorism eller för att lagföra krigsförbrytare. har EU genomfört FN-sanktioner, infört nya självständiga sanktioner, samt förstärkt, förlängt eller moderniserat de befintliga sanktionerna, mot ett antal tredje länder, nämligen , , , , , , , och . EU har därutöver , på motsvarande sätt, beslutat om Skr. 2004/05:60 sanktioner mot personer och enheter som saknar särskild koppling till ett bestämt tredje land eller region, nämligen de som har samröre med talibanerna, eller nätverket, som är involverade i andra terroristhandlingar samt som är åtalade av, eller motarbetar det arbete som utförs av, Internationella tribunalen för f.d. . Sanktioner har vidare beslutats mot extremister som med våld motarbetar genomförandet av stabilitetsavtalet () i . EU har också upphävt huvuddelen av sanktionerna mot . lanserade kommissionen en ny och mycket informativ webbplats om sanktioner på Internet. Där tas alla EU:s gällande sanktioner upp under tydliga rubriker och det finns länkar till relevant dokumentation, liksom sammanfattningar av vilka sanktioner som gäller för vilka tredje länder, personer eller enheter. På samma webbplats kan även den som vill få tillgång till en ny konsoliderad lista över de personer, grupper och enheter som är föremål för finansiella EU-sanktioner (frysning av tillgångar). Listan har tagits fram i samarbete mellan banksektorn och kommissionen och är avsedd att vara ett hjälpmedel vid tillämpningen av dessa sanktioner. Kommissionens nya webbplats finner man på följande adress: 8.11Den konsulära kris- och katastrofberedskapen inom EU Medlemsstaterna inom EU har en gemensam konsulär kris- och katastrofberedskap för solidariskt krissamarbete vid större kriser och naturkatastrofer i tredje länder. Efter terroristattentaten utvecklades krissamarbetet och 2003 antog rådet riktlinjer (15754/03) som gav ordförandeskapet samordningsansvaret för den gemensamma solidariska kris- och katastrofberedskapen, både lokalt och på huvudstadsnivå. Riktlinjerna bygger på en samsyn mellan medlemsstaterna om att krissamarbetet måste präglas av pragmatism, flexibilitet, enkelhet och snabbhet. Nya former för snabb kommunikation och samordning på huvudstadsnivå infördes, särskilt med avseende på gemensamma evakueringsinsatser. Under krisen i evakuerade gemenskapen cirka tio tusen EU-medborgare inom . Ordförandeskapet samordnade evakueringsoperationerna och , , , , och bidrog med flygtrans- porter. svarade för militärt skydd under den civila evakueringen. antog rådet slutsatser (13620/04) i vilka medlemsstaterna förbinder sig att intensifiera det konsulära samarbetet inom ramen riktlinjer, både när det gäller normala förhållanden och vid krissituationer i tredje länder. Detta för att ge substans åt begreppet europeiskt medborgarskap, hjälpa medlemsstaterna att effektivare hantera den alltmer ökande efterfrågan på konsulära tjänster och för att möta nya utmaningar, som konsekvenserna av ett ökande antal Skr. 2004/05:60 terroristaktiviteter. Specifika områden för det vidare samarbetet är bl. a. informationsutbyte om krisberedskap, gemensam konsulär krisutbild- ning, utökning av nationella krishanteringsgrupper med experter från andra samarbetspartner inom EU, upprättande av nationella beredskapspooler eller kapacitetsreserver för samordnade gemensamma konsulära insatsstyrkor för att hantera mer betydande kriser samt som ny komponent i den gemensamma kris- och katastrofberedskapen informellt och frivilligt samarbete för den händelse EU-medborgare tas som gisslan i tredje land. Vikten av ett intensifierat konsulärt samarbete bekräftades av vid dess möte . 9 Den gemensamma handelspolitiken 9.1Svenska prioriteringar i handelspolitiken mål är att värna och utveckla öppna, enkla, rättvisa och legitima ramvillkor för internationell handel och investeringar. Detta gynnar såväl export, import och investeringar som utvecklingsländernas möjligheter att delta i världshandeln och dra nytta av globaliseringens fördelar. verkar för att detta synsätt ska få genomslag i EU:s gemensamma handelspolitik både i världshandelsorganisationen, WTO, och i andra fora, inklusive de bilaterala och regionala handelsavtalen, så att dessa medel ska samverka till målen att skapa förutsättningar för tillväxt, sysselsättning och hållbar utveckling i , i övriga EU och i omvärlden. Att handelsfrågorna uppmärksammas inom ramen för översynen av Lissabonstrategin är ett viktigt steg på vägen. 9.2Världshandelsorganisationen (WTO) WTO bildades och efterträdde som huvudorgan för den multilaterala handelspolitiken. WTO administrerar bl.a. avtalen om varu- handel (), tjänstehandel (GATS), handelsrelaterade immaterial- rätter (TRIPS), jordbruksavtalet (AoA), tekohandelsavtalet (ATC) och tvistlösningsavtalet (DSU). WTO hade vid slutet av året 148 medlemmar och ytterligare ett trettiotal förhandlade om medlemskap. De WTO-förhandlingar som går under benämningen Utvecklings- dagordningen från (DDA), eller Doharundan, inleddes med målet att vara avslutade senast . ståndpunkter inför dessa förhandlingar meddelades i skrivelse 1998/99:59 Öppen handel rättvisa spelregler. löpande givit information till på ett sådant sätt att utvecklingen Skr. 2004/05:60 av de handelspolitiska övervägandena i WTO-förhandlingarna kunnat följas och synpunkter kunnat lämnas. EU:s gemensamma ståndpunkter lades fast i rådsslutsatserna . Dessa slutsatser utgör tillsammans med de kompletteringar och preciseringar som gjorts därefter, senast vid rådsmötet , alltjämt kommissionens mandat i förhandlingarna. Efter att Dohaförhandlingarna strandade vid WTO:s femte ministerkonferens i gjordes betydande ansträngningar och våren för att återuppta och komma vidare med förhandlingarna. EU hade en central roll och deltog aktivt och konstruktivt genom att bl.a. visa större kompromissvilja på jordbruksområdet och på andra viktiga områden. Detta bidrog till att WTO-medlemmarnas förhandlingspositioner kunde närma sig varandra och att WTO:s allmänna råd kunde fatta beslut om ett ramverk för de fortsatta förhandlingarna det s.k. julibeslutet. Detta beslut är av stor betydelse inte bara för möjligheterna att rädda Dohaförhandlingarna utan även avseende förtroendet för hela det multilaterala handelssystemet. Julibeslutet omfattar alla delar av arbetsprogrammet för Dohaförhand- lingarna även om det framförallt är områdena jordbruk, inklusive bomull, industrivaror, tjänster, förenklade handelsprocedurer samt utvecklings- frågorna som står i fokus. I och med julibeslutet förlängdes också Doha- förhandlingarna och medlemmarna kom överens om att hålla ett sjätte ministermöte i . har alltsedan ministermötet i aktivt arbetat för att EU ska visa ledarskap och ökad kompromissvilja. var också pådrivande i de överläggningar inom EU som ledde fram till en förändrad strategi som bl.a. innebar att EU gick med på en utfasning av exportsubventioner på jordbruksområdet. Detta är en nyckelfråga i förhandlingarna och en av de viktigaste prioriteringarna för . EU:s linje mjukades också upp beträffande Singaporefrågorna, dvs. förenkling av handelsprocedurer, insyn i offentlig upphandling, handel och konkurrens samt handel och investeringar, något som drivit . Det faktum att förhandlingar nu inleds om förenklade handelsprocedurer välkomnas från svensk sida. har också gjort ansträngningar för att minska den klyfta som funnits mellan rika och fattiga länder efter WTO-ministermötet i bl.a. genom en fördjupad dialog och samarbete med , , och andra länder i . Utvecklingshänsyn är en integrerad del i förhandlingarna. Detta bekräftades också i julibeslutet genom att vikten av att uppfylla utvecklingsdimensionen och att placera utvecklings- ländernas behov och intressen i centrum tydliggjordes. Dessa frågor har givits ökad vikt och regeringen avsätter fortsatt betydande resurser till området. Efter att WTO slagit fast att den amerikanska skattelagstiftningen /Extra Territorial Act innebar en otillåten exportsubvention till vissa företag ändrade sin lagstiftning. EU återförde dock tvisten till panel eftersom två områden inte ändrats i enlighet med WTO:s anvisning. Utslag beräknas till . EU har lovat att suspendera strafftullarna till dess. inledde konsultationer om 1992 års bilaterala avtal om flygplanssubventioner mellan och . anklagade för att ge för stora subventioner till Airbus. EU å sin sida svarade med motan- klagelser gentemot . Genom konsultationer har parterna kommit fram till att lösa detta bilateralt utanför WTO. EU har efter att ha förlorat hormontvisten förändrat sin lagstiftning. Dock har varken eller tagit bort sina strafftullar, vilket medfört att EU för att försöka bevisa att man nu följer själva begärt en genomförandepanel. Konsultationer pågår till . Lyckas man inte nå en uppgörelse kommer en tvist åter bli aktuellt. , och har tagit EU till tvist gällande EU:s sockerregim. Panelen lämnade ett slutgiltigt utlåtande , där EU förlorade på väsentliga punkter och uppmanades omforma sockerregimen. EU väntas överklaga och en slutgiltigt dom väntas . var fortsatt återhållsam när det gäller tillämpningen av de handelspolitiska skyddsåtgärderna såsom antidumping, utjämnings- åtgärder, subventioner och skyddsåtgärder. röstade emot ett sedermera antaget kommissionsförslag om förenklade beslutsregler. Ny beslutsregel för antidumping- och utjämningsåtgärder antogs regeln att kommissionsförslag om antidumping- och utjämningsåtgärder ska antas om inte rådet inom en månad avvisar dem med enkel majoritet. Fortsatta problem med importen av lax , endast ett drygt år efter avvecklingen av antidumping- och utjämningsåtgärderna mot odlad lax från , införde kommissionen efter begäran från och en provisorisk skyddsåtgärd. anser inte att villkoren för en sådan åtgärd är uppfyllda. 9.3.1Det allmänna preferenssystemet (GSP) Arbetet präglades av förhandlingarna för att erbjuda utvecklingsländerna bättre tullförmåner vid import till EU. Förberedelser för att ersätta gällande preferenssystem när förord- ningens giltighetstid går ut inleddes. Ett utslag i Världshandelsorganisa- tionen (WTO) ledde till att EU ändrade ikraftträdandet för den nya förordningen till i stället för . Kommissionen presenterade ett meddelande med generella riktlinjer för det framtida systemet (KOM (2004) 461 slutlig). Rådet välkomnade kommissionens allmänna inriktning mot bl. a. minskning av antal delsystem, breddad varutäckning och extra preferens för agerande för hållbar utveckling. Kommissionens förslag till ny rådsförordning följde upp inriktningen i riktlinjerna. Att erbjuda tullfrihet till utvecklingsländerna som har ratificerat och tillämpar internationella konventioner inom områdena arbetsrätt, mänskliga rättigheter och andra centrala områden är ett nytt element i linje med svenskt inställning. driver att ännu mer generösa villkor ska ges till utvecklingsländerna. 9.3.2Regionala/bilaterala avtal Antalet regionala och bilaterala frihandelsavtal ökar kraftigt världen över. Länder som tidigare haft en mycket restriktiv syn på denna typ av avtal, framför allt i , har ändrat inställning. Trots att EU aviserat en öppnare hållning till nya frihandelsförhandlingar har i praktiken så inte skett. Politiken har i stället vid sidan av redan pågående förhandlingar inriktats på att utvidga det bilaterala och regionala samarbetet genom mindre långtgående partnerskaps- och samarbetsavtal. anser dock att EU bör agera för att svenska och europeiska företags konkurrensmöjligheter säkras fullt ut genom frihandelsavtal i synnerhet på viktiga asiatiska marknader. 9.3.3Ekonomiska partnerskapsavtal med AVS-länderna fortsatte förhandlingarna om ekonomiska partnerskapsavtal mellan EU och AVS (, för samtliga geografiska områden. Grupperna Östra och , , samt Stilla Därmed kunde förhandlingar med de återstående Skr. 2004/05:60 AVS-länderna inledas. Den övergripande inriktningen för förhandlingen i varje grupp angavs i en färdplan. Substansförhandlingar mellan EU och AVS inleddes dock inte eftersom arbetet i de nyetablerade regionala grupperingarna ägnades åt att utforma förhandlingsorganisation och sekretariat. Kunskapsupp- byggnaden skedde parallellt. förde en dialog med länder i för att bättre förstå deras svårigheter och möjligheter i processen och även bilateralt kunna diskutera eventuellt behov av tekniskt bistånd. arrangerar (för handel och utveckling) en konferens för FN:s medlemsländer där framtida arbetsprogram och prioriteringar antas. avslutades efter fyra dagars möte med antagande av ministerdeklarationen The Spirit of och en substanstext som markerar inriktningen på de kommande fyra arbetsåren, kallad The Consensus. Antagandet var kulmen på ett par månaders förhandlingsprocess där EU:s medlemsländer hade koordinerat sina synpunkter.