prop · GT039 · 2005-09-30 00:00:00 — Vidare handlar det om landsbygdens fortlevnad, jordbrukarnas försörjning, livsmedelsindustrins lokalisering och om garantier för livsmedlens säkerhet. Jordbruksförhandlingarna inleddes i enlighet med den s.k. inbyggda agendan som beslutades i Uruguayrundan. Dohamandatet 2001 slog fast tydligare riktlinjer för förhandlingarna. Riktlinjerna vidareutvecklades i julibeslutet . är de som kommit längst i Doharundan. Men eftersom området är Skr. 2005/06:9 omfattande och kontroversiellt återstår fortfarande mycket arbete om ministermötet i skall kunna bli en framgång. Jordbruksförhandlingarna delas in i tre huvudområden, eller pelare: exportstöd, interna stöd och marknadstillträde. Förhandlingarna på exportstödsområdet har nått längst. erbjöd sig EU att eliminera de hårt kritiserade exportsubventionerna som leder till att produkter dumpas och i förlängningen att många av utvecklingsländernas marknader slås ut. Detta blev en injektion i förhandlingarna. EU:s löfte var dock kopplat till ett villkor om eliminering av handelsstörande element också i andra typer av exportstöd, främst exportkrediter, statshandelsföretag och livsmedelsbistånd. Nyckelfrågan i diskussionerna om interna stöd är hur mycket dessa stöd skall skäras ned. En övergripande ambition är att göra stödformerna mindre handelsstörande. Det finns dock ett missnöje hos främst många utvecklingsländer över att de rika länderna klassificerat stora delar av sina interna stöd som icke-handelsstörande stöd, eftersom dessa inte behöver skäras ned. Diskussioner pågår om vilka kriterier som skall gälla för icke-handelsstörande stöd. Mest arbete återstår på området som gäller marknadstillträde. Till skillnad från stöd är tullar något som alla länder använder sig av, om än i olika grad. Det är en viktig inkomstkälla för många utvecklingsländer och ofta det enda skyddet för länder som saknar ekonomiska förutsättningar att stödja det egna jordbruket. finns de största välfärdsvinsterna att hämta genom att sänka tullarna. Området är också av vikt för att handel skall kunna fungera som en motor för utveckling. Pressen är därför stark på främst industriländerna att öppna upp sina marknader ytterligare. lanserades en möjlig utväg för att underlätta en överenskommelse. Tanken är att länder skall få ha ett antal produkter som får minskade eller inga tullreduktionsåtaganden. Två slags begrepp diskuteras för sådana undantag. Det ena begreppet benämns känsliga produkter och handlar om produkter som främst är politiskt känsliga. För utvecklingsländer talas även om undantag för särskilda produkter som är betydelsefulla för livsmedelsförsörjning och landsbygdsutveckling. Definitioner av dessa begrepp är föremål för intensiva förhandlingar. Utvecklingsfrågor hanteras inte separat i jordbruksförhandlingarna utan inordnas i de tre pelarna. Förutom begreppet särskilda produkter är de mest prioriterade frågorna en skyddsklausul för utvecklingsländer, preferensurholkning samt bomullsfrågan (jfr avsnitt 4.3.11). Förslaget om en skyddsklausul bygger på att många utvecklingsländer anser sig ha behov av en skyddsmekanism som kan motverka stora inflöden av dumpade livsmedel. I förhandlingarna driver G20 främst en offensiv agenda med höga krav på sänkningar av alla former av stöd och betydande tullsänkningar, som utvecklingsländernas möjligheter att skydda sina marknader värnas. Utvecklingsländerna i övrigt utgör en splittrad grupp, främst kring frågan om marknadstillträde. G90 prioriterar skyddsintressen medan majoriteten länder i och vill Cairnsgruppen med länder som , Nya Skr. 2005/06:9 och i spetsen driver en tydligt frihandelsvänlig agenda. Den s.k. G10 representerar den mest protektionistiska falangen och har , och som tongivande medlemmar. har främst offensiva intressen, men har även skyddsintressen avseende både interna stöd och exportstöd, (exportkrediter och livsmedelsbistånd) och hör därför till förhandlingarnas mittfåra. Kopplingen mellan EU:s gemensamma jordbrukspolitik och WTO- förhandlingarna är stark. Traditionellt i handelsförhandlingar på jordbruksområdet har EU hört till protektionisterna. Men efter successiva reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken och att EU utställt ett löfte om att eliminera exportsubventionerna har en viss rörelse skett mot mitten. Jordbruket är dock fortfarande mycket känsligt i många medlemsstater och EU:s interna diskussioner inför och under ministermötet i riskerar att bli besvärliga. Regeringens mål och agerande EU:s livsmedelsproduktion måste ske på marknadens villkor. Regeringens syn utgår från att EU:s jordbrukspolitik försvårar utvecklingsländernas konkurrenssituation och leder till högre livsmedelskostnader för konsumenterna. utgör den en tung belastning på EU:s budget. Kollektiva nyttigheter såsom öppet landskap, biologisk mångfald och djurens välfärd kan emellertid inte alltid säkerställas av marknaden. Därför anser regeringen att samhället bör kunna ge jordbrukare viss ersättning främst inom ramen för miljö- och landsbygdsåtgärder som garanterar att gemensamma nyttigheter säkerställs. I Doharundan verkar regeringen för att alla handelsstörande exportstöd skall avskaffas. är ett av de EU-länder som kraftigast argumenterat för att EU skall upphöra med exportsubventioner. Det var därför en framgång för när EU utlovade en utfasning av dessa. Regeringen verkar också för att de höga interna stödnivåerna i många industriländer skall reduceras kraftigt. Regeringen agerar också för att Doharundan skall resultera i väsentligt förbättrat marknadstillträde. Bakom detta ligger två huvudsakliga prioriteringar: att förbättra utvecklingsländernas marknadstillträde till främst industrilandsmarknader och förbättra förutsättningarna för svensk livsmedelsexport. Exporten av förädlade livsmedel från och övriga EU ökar och regeringens bedömning är att detta är en sektor med stor framtidspotential. Regeringen arbetar också för att jordbruksförhandlingarna skall genomsyras av utvecklingsländernas intressen. Svårigheter uppstår i de frågor där utvecklingsländerna har motstridiga intressen. Regeringen anser att det är viktigt att utvecklingsländerna ges möjligheter att skydda känsliga delar av sitt jordbruk, exempelvis med hjälp av begreppen särskilda produkter och en skyddsmekanism. Men dessa och liknande begrepp måste ges tydliga och avgränsade kriterier för att inte underminera möjligheterna till ökad handel mellan utvecklingsländerna själva. av världshandeln utgörs av handeln med industrivaror. Förhandlingarna om marknadstillträde för industrivaror är en central del av Doharundan. Marknadstillträde handlar om tullar och s.k. icke- tariffära handelshinder. I den del som rör tullar inriktas förhandlingarna på vilken formel för tullsänkningar som skall användas. Det överenskoms tidigt i Doharundan att tullsänkningarna skulle ske enligt en tullsänkningsformel som särskilt angriper tulltoppar, höga tullar samt tulleskalering. Eftersom tullstrukturerna skiljer sig mellan länder och intressena i övrigt går isär är det svårt att finna en formel som kan få stöd av samtliga WTO- medlemmar. Även om det finns ett starkt stöd för någon form av s.k. harmoniserande tullsänkningsformel som sänker höga tullar mer än låga tullar, råder inte någon enighet om att en sådan formel skall användas. Som komplement till en tullsänkningsformel förs diskussioner om s.k. sektorsavtal, vilket innebär att tullen inom en viss sektor helt avvecklas eller i vart fall sänks mer än vad som blir resultatet av sänkningarna enligt tullsänkningsformeln. På industrivaruområdet finns redan tio sektorsavtal med varierande ländertäckning. En viktig fråga är om deltagandet skall vara obligatoriskt för alla WTO-medlemmar eller frivilligt som många utvecklingsländer föreslår. Det finns förslag om att de länder som tillsammans har en tillräckligt stor andel av världshandeln (t.ex. mellan ), skall kunna ingå sektorsavtal. Några av de sektorer som har diskuterats i dessa förhandlingar är bl.a. skor, textil, kläder, gummi och fisk där många utvecklingsländer har offensiva intressen. Andra sektorer som har föreslagits är bl.a. elektronik och trävaror. Utvecklingsfrågorna utgör en integrerad del av industrivaruförhandlingarna. Några av de frågor som diskuteras är möjligheten till för att genomföra tullsänkningar och behovet att skydda särskilda sektorer genom att göra mindre tullsänkningar eller inga sänkningar alls. Det bör noteras att MUL är undantagna från kravet att göra tullsänkningar enligt formeln och att delta i sektorsavtal. Däremot har det förts diskussioner om att samtliga utvecklingsländer skall uppmuntras att i högre grad binda sina tullar i WTO. Inför ministermötet i , fanns ett förslag från förhandlingsgruppens ordförande till ramverk för industrivaror. Detta kritiserades av utvecklingsländerna för att innehålla obligatoriska sektorsavtal. ansåg industriländerna att tullsänkningsformeln inte var tillräckligt ambitiös. När julibeslutet antogs byggde detta till stor del på kompromissförslaget från . har förhandlingarna varit inriktade på att försöka lösa de frågor som tas upp i julibeslutet. Även om vissa framsteg har gjorts återstår mycket arbete och möjligheterna att nå resultat är i hög grad kopplade till utvecklingen på jordbruksområdet. Förhandlingarna om icke-tariffära handelshinder går trögt. Delvis beror det på att det är ett komplicerat, men också på att medlemskretsen som helhet prioriterat förhandlingarna om en formel. 2005/06:9 kartläggning har gjorts i syfte att påbörja en diskussion om möjliga Regeringens mål och agerande Förhandlingarna om marknadstillträde för industrivaror är en högt prioriterad fråga för och svenskt näringsliv. av totala varuexport på utgjordes av industrivaror. Av detta var export till EU/EES- området och omfattades därmed av EU-reglerna. Resterande , motsvarande ett värde av , exporterades till marknader utanför EU. Även om tullarna sänkts väsentligt på många marknader som ett resultat av tidigare förhandlingsrundor i , kan de fortfarande vara betydande inom vissa sektorer och framförallt på vissa marknader i utvecklingsländerna. Tullsänkningarna har också haft en tendens att motverkas av icke-tariffära handelshinder. Regeringens mål är att alla tullar på industrivaror i och de mer avancerade utvecklingsländerna avskaffas . Det är osannolikt att Doharundan kommer att leda så långt. Det är därför av vikt att Doharundan lägger en grund genom att nå ambitiösa tullsänkningar med en tullsänkningsformel och kompletterande sektorsavtal. Vid slutet av denna förhandlingsrunda bör inga länder, utöver MUL, ha tullar . Regeringen föreslår en utökning av länder- och varuomfattning i redan existerande sektorsavtal och att en kritisk massa av länder skall kunna gå före och sluta nya sektorsavtal. Regeringen har också varit drivande när det gäller sektorsavtal med produkter av särskilt intresse för utvecklingsländerna. Regeringen prioriterar även avveckling av låga tullar som inte har någon reell skyddseffekt utan endast medför extra kostnader för såväl näringsliv som tullmyndigheter. Regeringen agerar också för att WTO:s medlemsländer, med undantag för de fattigaste utvecklingsländerna, skall binda tullarna för samtliga tullpositioner. För att förbättra marknadstillträdet verkar regeringen också för att höga tullar, tulltoppar och tulleskalering som särskilt drabbar utvecklingsländerna skall avvecklas. MUL skall undantas från kravet på att göra tullsänkningar. Slutligen söker regeringen en långsiktig lösning för icke-tariffära handelshinder, vilka har fått en allt större betydelse för det faktiska marknadstillträde svenska företag har på utländska marknader. 4.3.3För en öppnare handel med privata tjänster (GATS) I WTO regleras tjänstehandeln genom det allmänna tjänstehandelsavtalet (General on Trade in Services), vilket tillkom under Uruguayrundan och antogs . Förhandlingarna inom GATS sker bilateralt genom att WTO-medlemmarna utbyter listor med 31 förhandlingskrav och förhandlingsbud med varandra. I dessa specificeras Skr. 2005/06:9 i vilka sektorer och för vilka leveranssätt det finns önskemål om att motparten gör s.k. åtaganden, respektive WTO-medlemmen själv är beredd att göra åtaganden. Genom ett åtagande (bindning) i GATS förbinder sig en medlem att inte införa nya diskriminerande eller handelsbegränsande regler eller åtgärder inom den sektor i vilken åtagandet görs. GATS är mycket flexibelt såtillvida att WTO- medlemmarna själva avgör i vilka sektorer åtaganden skall göras. Genom mest-gynnad-nationsprincipen gäller dock de åtaganden som en medlem gör gentemot en annan medlem också i förhållande till alla övriga WTO- medlemmar. Dohamandatet fastslog att WTO:s medlemmar skulle överlämna förhandlingskrav och presentera bud . Få krav och bud presenterades dock . som antogs beslutades därför att nya och reviderade bud skulle lämnas . har totalt 69 bud presenterats, vilka täcker 93 länder (EU har ett gemensamt bud). Inför ministermötet i är ambitionen att alla WTO- medlemmar skall ha presenterat krav och bud. Framstegen i tjänstehandelsförhandlingarna har emellertid varit begränsade. Därför har en diskussion inletts om att införa kompletterande förhandlingsmetoder. Förutom att många WTO-medlemmar ännu inte har presenterat något bud är kvalitén på de bud som lagts generellt låg. Vissa länder vill inte gå framåt beträffande tjänster förrän de har sett mer resultat i jordbruksförhandlingarna och många utvecklingsländer vill att industriländerna skall göra större åtaganden för att ge enskilda personer möjlighet att leverera tjänster på industriländernas marknader. Detta krav är svårt att möta för flertalet industriländer. Utöver förhandlingarna om marknadstillträde förhandlas även fyra så kallade regelfrågor som inte avslutades under Uruguayrundan. Dessa rör inhemska regleringar, en eventuell skyddsmekanism, subventioner och offentlig upphandling. Förhandlingen om regelfrågorna går långsamt och framsteg är inte troliga vid ministermötet i . Regeringens mål och agerande En öppnare handel för privata tjänster är av stor vikt för . är ett av världens 20 största tjänsteexporterande länder och mellan ökade vår tjänsteexport , vilket var den tredje största ökningen i världen. Den svenska tjänstemarknaden är relativt öppen och ger på de flesta områden utländska tjänsteleverantörer tillträde till den svenska tjänstemarknaden på samma villkor som svenska leverantörer. Regeringens mål är att svenska tjänsteföretag skall få motsvarande icke-diskriminerande behandling på andra länders marknader. Regeringen ser fördelar med tjänstehandelsavtalet. Stabilitet och förutsägbarhet för utländska tjänsteleverantörer är positivt för såväl det mottagande landet som landet som levererar tjänsten. Tjänstesektorn står för en huvuddel av de flesta länders bruttonationalprodukt och den internationella tjänstehandeln är det snabbast växande segmentet i den totala världshandeln. Billiga och bra tjänster inom till exempel telefoni, datorsupport och banktjänster är viktigt för andra sektorer i samhället och Skr. 2005/06:9 den ekonomiska tillväxten som helhet. Då tjänstesektorn ofta är arbetskraftsintensiv har den stor betydelse för sysselsättningen. viktigt inte minst för utvecklingsländer. Regeringen prioriterar i förhandlingarna att svenska tjänsteleverantörer skall få bättre tillträde inom sektorerna finansiella tjänster, telekommunikationstjänster, transporttjänster, distributionstjänster, ingenjörsrelaterade byggtjänster, yrkesmässiga tjänster, miljötjänster, IT samt forskning och utveckling. Däremot argumenterar regeringen inte för att länder skall göra åtaganden inom vattendistributionssektorn. Varje WTO-medlem har rätt att självt avgöra om ett åtagande inom denna sektor, liksom åtaganden i GATS generellt, tjänar landet. De viktigaste marknaderna för är , , , och enskilda sydamerikanska länder. gjorde i Uruguayrundan relativt omfattande åtaganden. Det svenska budet i Doharundan får också anses generöst. I många sektorer ges utländska tjänsteleverantörer rätt att erbjuda sina tjänster på samma villkor som svenska företag. har inga åtaganden, och avser inte heller att göra åtaganden, i sektorerna hälso- och sjukvårdstjänster, sociala tjänster och statliga monopol, utbildningstjänster samt huvudparten av kulturella tjänster, inklusive audiovisuella tjänster. Ett ytterligare mål för regeringen i GATS-förhandlingarna är att utvecklingsländernas intressen skall tas tillvara. Genom GATS ökar utvecklingsländernas möjligheter att få tillgång till billiga och bra tjänster som är centrala för ekonomisk utveckling och tillväxt, och som i förlängningen kan bidra till fattigdomsminskning. Ökad tjänstehandel och utländsk företagsetablering kan även stimulera att lokala tjänsteföretag skapas i utvecklingsländer samt bidra till teknologiöverföring och ökade skatteintäkter. Regeringen stödjer också flexibiliteten i GATS, vilken gör det möjligt att anpassa liberaliseringar av tjänstehandeln till olika utvecklingsnivåer. tar särskild hänsyn till behoven i utvecklingsländer och i MUL, bland annat genom att tillåta en lägre grad av åtaganden och längre infasningstider. Under förhandlingarnas gång har utvecklingsländernas intresse för tjänsteförhandlingarna ökat. I samband med julipaketet var till exempel många fattiga länder i den afrikanska gruppen och MUL- gruppen pådrivande för att tjänsteförhandlingarna skulle lyftas fram. För att främja utvecklingsländernas möjligheter att delta mer aktivt i förhandlingarna, bl.a. genom att identifiera sina konkreta intressen, ger tekniskt bistånd inom tjänstehandelssektorn. Komplicerade krav på dokumentation och andra procedurer, t.ex. på tullområdet, är kostsamma för företag och myndigheter. av ett varuvärde, ofta mer, kan hänföras till kostnader för handelsprocedurer. Här finns stora besparingar att göra för företag och länders administrationer, inte minst i utvecklingsländerna. Många internationella Skr. 2005/06:9 instrument finns redan som syftar till förenklingar men dessa är i alltför liten grad införda i praktiken. I finns flera artiklar, skrivna för länge sedan, som rör handelsprocedurområdet. Vissa , t.ex. tullvärdeavtalet, berör handelsprocedurområdet. Emellertid behövs ett helhetsgrepp på området inklusive modernisering av relevanta GATT- artiklar. Bindande WTO-regler kommer att ge ett mer målinriktat och konstruktivt arbete på nationell nivå med förenklingar av handelsprocedurer, vilket skulle främja handel och ekonomisk utveckling. Vid i fördes handelsprocedurer, liksom tre andra frågor kallade Singaporefrågorna (se avsnitt 4.4.1) upp på dagordningen. Utvecklingsländerna ställde sig avvisande till att inleda förhandlingar i dessa frågor. Enighet kunde dock nås om att diskutera handelsprocedurfrågorna i . Dessa diskussioner inleddes . har tiden utnyttjats till att bygga kunskap om och skapa förståelse för behovet av bindande WTO-regler på området. Förståelsen för vikten av att förenkla handelsprocedurerna har ökat i utvecklingsländerna, men det finns en oro hos många för att kostnaderna för olika förenklingsåtgärder kan bli för stora. enades WTO:s medlemmar om att inleda förhandlingar om handelsprocedurer. Förhandlingarna omfattar vissa GATT-artiklar rörande transiteringsfrihet, import- och exportprocedurer samt avgifter, och publicering av handelsregler. Syftet är att modernisera artiklarna så att de blir mer användbara. Arbetet inriktas dessutom på behovet av tekniskt bistånd och stöd till kapacitetsuppbyggnad för utvecklingsländerna. Inget land skall tvingas införa åtgärder som man inte har resurser till. har förhandlingsgruppen diskuterat ett fyrtiotal förslag som lagts fram av industri- och utvecklingsländer, ibland i samarbete, med gott resultat. Regeringens mål och agerande Förenklade handelsprocedurer är ett prioriterat förhandlingsområde. har länge arbetat med förenklingar av handelsprocedurer både i näringslivet och den offentliga sektorn. Det var därför naturligt för att stödja inkluderandet av detta område på WTO:s agenda vid ministermötet i . Regeringen har engagerat sig i processen, bl.a. genom kontakter med handelsministrar runt om i världen. Detta förhandlingsområde är också prioriterat av EU och kommissionen är aktiv i förhandlingarna. bidrar till förhandlingsarbetet bl.a. genom att arbeta nära kommissionen med de förslag som EU lägger fram. har t.ex. presenterat förslag för kommissionen på hur ett avtal för förenklade handelsprocedurer skulle kunna se ut. fortsätter också att föra fram betydelsen av förenklade handelsprocedurer och behovet av bindande regler i andra internationella sammanhang, som t.ex. inom ramen för ASEM, i det Nordiska Afrikainitiativet samt i bilaterala möten med olika länder. Regeringen har tagit utvecklingsländernas behov av biståndsinsatser på Skr. 2005/06:9 detta område seriöst och inledde kort efter julibeslutet i WTO diskussioner inom EU och med internationella organisationer i denna fråga. bidrar med medel till organisationer som WTO, , , () och som på olika sätt ger efterfrågat förhandlingsstöd till utvecklingsländerna. Regeringen kommer fortsatt att vara aktivt på detta område. 4.3.5Regelförhandlingarna: Antidumpnings-, utjämnings- och skyddsåtgärder Dohamandatet slår fast att förhandlingarna syftar till att klargöra och förbättra WTO-avtalen om subventioner och antidumpning. Tillsammans med förhandlingarna om fiskesubventioner och regler för regionala handelsavtal (se även avsnitt 4.3.6 och 4.3.7) utgör detta de s.k. regelförhandlingarna. Antidumpnings-, utjämnings- och andra skyddsåtgärder innebär undantag från normala handelsregler. Dessa skyddsåtgärder tillåter länder att temporärt införa ytterligare avgifter, tullar eller kvoter för att skydda sig mot konkurrens från import. Därför kan sägas att ju mer ett land använder dessa instrument desto mindre betydelse får landets tullåtaganden. Industriländerna är flitiga användare av handelspolitiska skyddsåtgärder, inte minst EU och . har utvecklingsländernas användning av instrumenten ökat. är det utvecklingsland som införde flest antidumpningsåtgärder , men även är en flitig användare. Många av utvecklingsländernas åtgärder riktar sig mot andra utvecklingsländer, vilket påverkar handeln mellan dessa länder negativt. är det land som drabbas mest av andra länders handelshinder. EU och flera andra industriländer har som praxis att inte införa några handelshinder mot MUL. Inför tillhör den del av regelförhandlingarna som rör skyddsåtgärder inte de mest framträdande, vilket främst beror på starkt motstånd från . Landets negativa attityd kan delvis hänföras till förhandlingstaktik, men också till inrikespolitiskt motstånd mot att försvaga landets skyddsinstrument. Flera länder, inklusive EU, vill emellertid att dessa förhandlingar, framför allt om antidumpningsavtalet, skall få en mer framträdande roll. Den gängse uppfattningen är att regelförhandlingarna kommer att ta fart för att ingå som en viktig del i en slutuppgörelse i Doharundan. Inför kommer det därför främst att handla om att nå enighet om ett textförslag som anger den övergripande riktningen för förhandlingarna. Vissa länder inklusive EU förespråkar ett mer konkret förslag där ett antal områden som skall ingå i de kommande förhandlingarna listas. I Doharundan försöker EU inta en position mellan den s.k. vängruppen Skr. 2005/06:9 som arbetar för striktare disciplin (bl.a. , , , och ) och de med användarintresse vilka främst representeras av men också av länder som , , , och . Regeringens mål och agerande Skyddsåtgärder är allvarliga handelspolitiska åtgärder som bör nyttjas restriktivt. Om de skall användas bör det ske efter en noggrann avstämning mot och en ingående avvägning av alla intressen som berörs av sådana åtgärder, inte minst användare och konsumenter. Skyddsåtgärder hämmar konkurrens, vilket förhindrar och fördröjer anpassning av näringslivet och därmed försämrar förutsättningarna för ekonomisk tillväxt.