prop · GS03115 · 2005-04-01 00:00:00 — När ett beslut om beslag som avses i 1 § har verkställts i den andra medlemsstaten tillämpas följande bestämmelser i 27 kap. rättegångs- balken: 6 § första stycket om rättens prövning, 7 § om tid för åtals väckande, 8 § första och fjärde styckena om hävande av beslag, 11 § om underrättelse, och 13 § om protokoll och om rätt för den som drabbats av ett beslag att erhålla bevis om beslaget. Om ett föremål som tagits i beslag enligt 1 § överlämnas till , skall det tas i förvar av åklagaren och anses vara taget i beslag enligt . Även om föremålet inte har överlämnats till när målet avgörs skall rätten med tillämpning av 27 kap. 8 § femte stycket rättegångs- balken pröva om beslaget fortfarande skall bestå. Paragrafen innehåller bestämmelser om åtgärder efter att ett beslag som meddelats med stöd av 1 § har verkställts i den andra staten. Bestäm- melsen i det första stycket tillämpas både i det fallet att egendomen skall bli kvar i den andra staten, vilket normalt är fallet när beslaget har översänts för att säkerställa ett sakförverkande, och att egendomen skall överlämnas till för att här användas i en utredning om brott. Bestämmelsen i det andra stycket är bara tillämplig i de fall egendomen har överlämnats till , medan det tredje stycket tar sikte på den situationen att föremålet inte skall överlämnas till . Av bestämmelsen i det första stycket följer att den som har drabbats av ett beslag kan begära att rätten prövar beslaget (27 kap. 6 § första stycket ). En sådan prövning kan ske så snart beslaget har verkställts i den andra staten. Om rätten fastställer beslaget skall rätten, om inte åtal redan har väckts, sätta ut tid för väckandet (27 kap. 7 § ). Tiden får inte sättas längre än vad som är nödvändigt. Bestämmande av tiden kan bereda vissa svårigheter med tanke på att det kan vara ovisst när egendomen kan beräknas bli överlämnad till . Bestämmelsen i 27 kap. 7 § andra stycket ger dock Prop. 2004/05:115 åklagaren möjlighet att begära förlängning av tiden. 27 kap. 8 § första stycket följer att ett beslag skall hävas, om åtal inte väcks inom den tid som bestämts enligt 7 § eller om det annars inte längre finns skäl för beslaget. Hänvisningen till 27 kap. 8 § fjärde stycket innebär att ett beslag hävs av åklagaren, utom i de fall där beslaget har fastställts av rätten. Hänvisningen till 27 kap. 11 och 13 §§ innebär bl.a. att den från vilken beslaget verkställts utan dröjsmål skall underrättas om beslaget och på begäran erhålla bevis om detta. Bestämmelsen i det andra stycket avser den situationen att beslags- beslutet har verkställts i den andra staten och egendomen efter särskild framställan har överlämnats till . Åklagaren skall ta den över- lämnade egendomen i förvar (jfr 27 kap. 10 § första stycket rätte- gångsbalken). Egendomen skall därefter anses vara tagen i beslag enligt . Att egendomen efter överlämnandet skall anses vara tagen i beslag enligt innebär inte att de åtgärder som anges i första stycket, och som tidigare vidtagits, skall vidtas på nytt efter överlämnandet, t.ex. att tid för åtal sätts ut eller att den drabbade underrättas. Bestämmelsen i det tredje stycket tar sikte på det fallet att ett föremål som omfattas av ett beslagsbeslut som har meddelats med stöd av 1 § inte överlämnas till . I ett sådant fall skall rätten när målet avgörs, om beslaget inte hävts , pröva om beslaget skall bestå. Bestämmelsen torde ha sin praktiska betydelse när den svenska domstolen prövar ett sakförverkande som avser egendom i utlandet. I lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål finns bestämmelser om förfarandet vid ansökan om överlämnande till av egendom som omfattas av ett frysningsbeslut som har översänts enligt 2 §. I lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. och i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom finns bestämmelser om förfarandet vid ansökan om verkställighet utomlands av förverkandebeslut, som avser egendom som omfattas av ett frysningsbeslut som har översänts enligt 2 §. Syftet med 4 och 5 §§ är att tydliggöra att ett frysningsbeslut som har översänts från enligt 2 § och därefter verkställts i den andra staten skall följas av en begäran om överlämnande till av den frysta egendomen (4 §) eller av en framställan om verkställighet i den andra staten av ett förverkandebeslut som har meddelats i och som avser den frysta egendomen (5 §). Det ligger i sakens natur att en framställan om en efterföljande åtgärd skall översändas utan dröjsmål. Erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut Ett frysningsbeslut som har meddelats i en annan medlemsstat i Europeiska unionen skall erkännas och verkställas i enligt bestämmelserna i detta kapitel. Paragrafen motsvarar artikel 5.1 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.1. Av paragrafen följer att ett frysningsbeslut som översänds till skall prövas enligt bestämmelserna i 3 kap. och att annan lagstiftning, t.ex. lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, då inte är tillämplig. Av bestämmelsen kan även sägas följa att ett frysningsbeslut som inte motsvarar de kriterier som anges i 1 kap. 2 § 2 inte skall erkännas och Ett frysningsbeslut skall skickas direkt till behörig åklagare. Frysningsbeslutet skall åtföljas av ett intyg som är upprättat i enlighet med bilagan till rambeslutet. Frysningsbeslutet och intyget skall översändas skriftligen genom post, bud eller telefax. Efter överenskommelse i det enskilda fallet får dock översändandet ske på annat sätt. Paragrafen motsvarar artikel 4.1 i rambeslutet och behandlas utförligt i avsnitten 8.3 och 8.4. Bestämmelsen har utformats efter förslag av Vad gäller frågan om vilken åklagare som är behörig åklagare, kan här anmärkas att regeringen i åklagarförordningen (2004:1265) och i förord- ningen (2004:1266) med instruktion för har meddelat föreskrifter som innebär att den myndigheten bestämmer vilka åklagare som är behöriga att handlägga ärenden enligt denna lag. Det intyg som avses i 2 § första stycket skall vara skrivet på svenska, danska, norska eller engelska eller åtföljas av en översättning till något av dessa språk. Om intyget saknas eller till form eller innehåll är så bristfälligt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om verkställbarhet, skall åklagaren ge den andra medlemsstatens myndighet möjlighet att komma in med komplettering. Paragrafen motsvarar artikel 7.12 och artikel 9 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.3. I första stycket uppställs krav på vilket språk intyget skall vara skrivet på eller översatt till. Något motsvarande krav får inte uppställas för själva frysningsbeslutet. Detta utesluter givetvis inte att åklagaren eller rätten på eget initiativ och vid behov väljer att översätta frysningsbeslutet. Enligt det andra stycket skall åklagaren begära komplettering, om ett intyg till form eller innehåll är så bristfälligt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om verkställbarhet. Med det avses inte bara krav på uppgifter av omedelbar betydelse för verkställbarhetsförklaringen, så som t.ex. att det föreligger hinder med avseende på immunitet eller ne bis in idem (inte två gånger för samma sak), utan även att intyget innehåller uppgifter om egendomen och dess belägenhet som är nödvändiga för bedömningen av om t.ex. husrannsakan kan göras för att verkställa frysningsbeslutet. Med de korta tidsfrister som gäller i ett ärende om verkställighet av frysningsbeslut är det avgörande att intyget låter sig bedömas utan omfattande utredning och efterforskning från åklagaren. Det följer också av rambeslutet att ett intyg skall innehålla viss information, vara avfattad på visst sätt och på det eller de språk som den verkställande medlemsstaten har förklarat sig godta. Brister i sådana hänseenden skall därför åtgärdas av den andra statens myndighet. Innebörden av vad som är en väsentlig olägenhet får bedömas från fall till fall. Det ligger i allmänhet i den ansökande myndighetens intresse att möjligt tillhandahålla de uppgifter som den verkställande myndigheten anser sig behöva. Om ett intyg inte är skrivet på eller översatt till svenska, danska, norska eller engelska skall en översättning alltid infordras, även om den handläggande åklagaren anser sig förstå och behärska det språk intyget är skrivet på. Inte heller bör en bristfällig översättning accepteras, om det därigenom uppstår osäkerhet i något avgörande hänseende. Det bör då klargöras och i vart fall antecknas i ärendet vad som gäller. Om den information som lämnas i ett intyg är ofullständig bör kompletterande uppgifter begäras in. Av artikel 7.2 i rambeslutet följer att åklagaren får föreskriva en tidsfrist för den andra statens myndighet att lämna in, komplettera eller korrigera ett bristfälligt intyg. Komplettering bör begäras så snart en oklarhet uppkommer. Som regel bör kompletteringen ges in skriftligen, eventuellt med e-post. Om den uppgift som saknas kan inhämtas genom ett telefonsamtal bör det dock inte finnas något hinder mot att kompletteringen görs den vägen, förutsatt att det antecknas i ärendet. Det skall framgå av en begäran om komplettering när den skall vara inkommen och att frågan om verkställighet av frysningsbeslutet kan komma att prövas i befintligt skick om komplettering inte sker. Normalt bör svar begäras inom någon eller . Om intyget är bristfälligt trots att komplettering har begärts är åklagaren enligt 5 § 1 förhindrad att meddela en verkställbar- hetsförklaring. Om ett frysningsbeslut är verkställbart i , skall åklagaren meddela en verkställbarhetsförklaring. Paragrafen motsvarar artikel 5.1 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.4. Paragrafen ger uttryck för att ett frysningsbeslut skall erkännas och verkställas i . Det följer dock av rättsordningen att en verkställ- barhetsförklaring inte kan meddelas i strid med grundlagarna. En verkställbarhetsförklaring får heller inte meddelas i strid med Europa- konventionen eller de tilläggsprotokoll till konventionen som gäller som lag här i landet. Någon särskild erinran om detta har därför inte ansetts nödvändig (se avsnitt 8.7). Verkställbarhetsförklaring får inte meddelas 1.om intyget saknas eller till form eller innehåll är så bristfälligt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om verkställbarhet, 2.om en sådan förklaring skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier, 3.om frysningsbeslutet avser en skriftlig handling eller ett skriftligt meddelande och det enligt 27 kap. 2 § hade funnits hinder mot att ta handlingen eller meddelandet i beslag, eller 4.om det i har meddelats dom eller åtalsunderlåtelse för den gärning som i den andra medlemsstaten är föremål för det straffrättsliga förfarande i vilket frysningsbeslutet har meddelats. Paragrafen motsvarar artikel 7.1 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.7. Den första punkten korresponderar med 3 § andra stycket, som föreskriver att åklagaren under utredningen skall bereda den andra statens myndighet tillfälle att inkomma med komplettering, om ett intyg saknas eller till form eller innehåll är så bristfälligt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om verkställbarhet i . En sådan brist som där sägs föreligger också om intyget inte motsvarar frysningsbeslutet (artikel 7.1 a). Avslags- grunden reglerar inte den situationen att själva frysningsbeslutet inte har översänts. Detta har sin grund i att förfarandet för erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut, som detta regleras i lagens 3 kap., förutsätter att ett frysningsbeslut har översänts. Om så inte har skett kan det normalt inte anses föreligga något ärende enligt den nya lagen. Enligt den andra punkten får en verkställbarhetsförklaring inte meddelas om en sådan förklaring skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier. Bestämmelsen är dels en erinran om immunitet och privilegier som enligt regeringsformen och riksdagsordningen i vissa fall tillkommer personer som där nämns. Bestämmelsen omfattar också till andra bestämmelser om immunitet och privilegier till följd av internationella överenskommelser. bestämmelser finns i bl.a. lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall och i KK (1974:122) om immunitet och privilegier för vissa konsulat m.m. En annan typ av immunitet är den som under vissa förhållanden ges en person som har rest in i för att höras i en rättegång eller i en förundersökning. Bestämmelser om sådan immunitet finns bl.a. i lagen (1985:988) om immunitet för vissa vittnen m.fl., 5 kap. 58 §§ lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och lagen (1974:752) om nordisk vittnesplikt m.m. Den tredje punkten avser sådana handlingar och meddelanden som inte hade kunnat tas i beslag i ett straffrättsligt förfarande i . Kravet i den andra meningen i 27 kap. 2 § på att det skall vara fråga om brott för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse är uppfyllt även i den mycket ovanliga situationen att frysningsbeslutet avser en gärning som inte är straffbar i och det i den andra staten är föreskrivet ett sådant straff för gärningen. I fjärde punkten anges att en dom eller ett beslut om åtalsunderlåtelse som i meddelats för gärningen utgör ett hinder mot verkställbarhetsförklaring. Sådant hinder föreligger dock endast om den tidigare domen eller beslutet har meddelats mot samma person som är föremål för lagföring i den andra medlemsstaten. Om frysningsbeslutet har utfärdats i ett brottmålsförfarande mot någon annan än denne föreligger inte något hinder enligt denna punkt. Det saknar betydelse om domen varit frikännande eller ej liksom vilken påföljd som har dömts ut vid fällande dom. Enligt 48 kap. 3 § är ett godkänt strafföreläggande att anse som en lagakraftvunnen dom. Andra frågor som tas upp i en verkställbarhetsförklaring Åklagaren skall i verkställbarhetsförklaringen ange att frysningsbeslutet skall verkställas 1.med tillämpning av 27 kap. 1013 §§ , om frysningsbeslutet avser ett föremål eller en skriftlig handling som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott eller vara på grund av brott förverkad, eller 2.som ett kvarstadsbeslut i brottmål, om frysningsbeslutet avser värdet av förverkad egendom. Paragrafen motsvarar artikel 5.2 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.8. I paragrafen anges att åklagaren i verkställbarhetsförklaringen skall bestämma enligt vilket förfarande ett frysningsbeslut skall verkställas i . Det bör poängteras att åklagarens beslut inte är något beslut om beslag eller kvarstad. I stället innebär bestämmelsen att frysningsbeslutet skall verkställas med tillämpning av bestämmelserna om verkställighet av beslut om beslag eller kvarstad. Efter åklagarens förordnande blir frysningsbeslutet i verkställighetshänseende fullt ut att jämställas med ett beslags- eller kvarstadsbeslut som meddelats i ett svenskt brottmål. Om ett och samma frysningsbeslut kräver olika verkställighetsförfaranden hindrar paragrafen inte att åklagaren beslutar att verkställighet skall ske enligt såväl första som andra punkten. Av hänvisningen i den första punkten till 27 kap. 10 § rättegångs- balken följer att föremålet som regel skall tas i förvar. Om innehavaren sätter sig till motvärn, kan våld användas för att genomföra åtgärden (se Fitger, s. 27:28). Enligt 12 § i denna lag skall , eller biträda åklagaren när ett frysningsbeslut skall verkställas. Husrannsakan och vissa andra i 10 § angivna tvångsmedel får användas, om det krävs för att verkställigheten skall kunna genomföras. Innebörden av den andra punkten är att utsökningsbalkens bestäm- melser om verkställighet av kvarstadsbeslut i brottmål skall tillämpas (se 16 kap. 1315 §§ utsökningsbalken med hänvisningar). Det innebär bl.a. att utsökningsbalkens bestämmelser om överklagande av ett kvarstads- beslut blir tillämpliga. Enligt 11 § denna lag kan egendomen tas i förvar i avvaktan på att verkställighet sker. Om den andra medlemsstatens myndighet har begärt att ett visst förfarande skall tillämpas när ett frysningsbeslut verkställs enligt 6 § 1, skall åklagaren i verkställbarhetsförklaringen ange att det begärda förfarandet skall tillämpas. Detta gäller dock inte om förfarandet strider mot grundläggande principer i den svenska rättsordningen. Paragrafen motsvarar artikel 5.1 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.8. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas på motsvarande vis som i ärenden om internationell rättslig hjälp i brottmål (se 2 kap. 11 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål). Genom den snävt formulerade undantagsregeln i den andra meningen markeras att utgångspunkten är att den andra statens begäran om ett visst förfarande normalt skall följas. Exempel på undantag kan vara att det förfarande som begärs strider mot regeringsformen eller mot . Ett frysningsbeslut som är verkställbart i skall verkställas skyndsamt och om möjligt från det att åklagaren mottog beslutet och det intyg som avses i 2 § första stycket. Paragrafen motsvarar artikel 5.3 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.9. En förutsättning för att den tidsfrist som föreskrivs i paragrafen skall börja löpa är att frysningsbeslutet och intyget har översänts och att intyget inte är så bristfälligt att frågan om verkställbarhet inte låter sig bedömas (se 3 §). Åklagaren får bestämma att verkställigheten av ett frysningsbeslut skall skjutas upp 1.om verkställigheten skulle kunna skada en pågående utredning om brott, eller 2.om frysningsbeslutet avser egendom som i ett annat straffrättsligt förfarande är tagen i beslag eller belagd med kvarstad. Åklagaren får förlänga den bestämda tiden. Paragrafen motsvarar artikel 8 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.9. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att ett frysningsbeslut verkställs på ett sådant sätt att ett straffrättsligt förfarande i eller utomlands hindras eller omintetgörs. Utgångspunkten är att andra pågående förfaranden och föreliggande beslut beaktas i lika stor utsträckning när ett frysningsbeslut verkställs som när åklagaren planerar åtgärder och ingripanden i ett nationellt straffrättsligt förfarande. Kravet på utredning om vilken skada som kan uppkomma om verkställighet sker är ställt relativt lågt det är tillräckligt att åklagaren bedömer att verkställigheten skulle kunna skada en pågående brottsutredning eller ett annat straffrättsligt förfarande. Om åklagaren senare finner att skade- risken har upphört är det naturligt att frysningsbeslutet befordras till verkställighet. Tillämpningen av bestämmelsen kan aktualiseras i samband med att åklagaren meddelar en verkställbarhetsförklaring (3 kap. 4 §) eller innan verkställighet har skett. Åklagaren får vid behov förlänga den tid verkställigheten skall anstå. När skälet för uppskjutande har upphört skall frysningsbeslutet, om det är verkställbart, företas till verkställighet. Av artikel 8.2 i rambeslutet följer en skyldighet för åklagaren att underrätta den andra statens myndighet om verkställigheten av ett frysningsbeslut skjuts upp. Enligt artikel 8.3 skall den andra statens myndighet underrättas om skälet för uppskjutande inte längre föreligger. Enligt 14 § skall ett beslut om uppskjutande motiveras. När ett frysningsbeslut skall verkställas enligt 6 § 1 får husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning göras enligt reglerna i 28 kap. . Om frysningsbeslutet avser en försändelse som väntas komma in till ett befordringsföretag, får åklagaren begära rättens förordnande om att försändelsen, när den kommer in, skall hållas kvar till dess att verk- ställighet har skett. Bestämmelserna i 27 kap. 9 § andra stycket och tredje stycket första meningen skall tillämpas. Husrannsakan får göras enligt första stycket och en försändelse får hållas kvar enligt andra stycket även om den gärning som frysnings- beslutet avser inte motsvarar brott enligt svensk lag, om det för gärningen kan dömas till fängelse i den andra medlemsstaten. Paragrafen motsvarar i huvudsak artikel 5.2 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.10. I paragrafen regleras möjligheten att använda tvångsmedel vid verkställighet av ett frysningsbeslut som avser säkrande av bevisning eller säkrande av ett sakförverkande. De tvångsmedel som kan bli aktuella är husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning. För att möjliggöra verkställighet av ett föremål som förväntas komma in till ett befordringsförtag kan tillstånd begäras hos rätten om kvarhållande av föremålet. Utgångspunkten är att dessa tvångsmedel skall tillämpas i enlighet med bestämmelser. I paragrafen finns dock vissa särregler som skall iakttas. I första stycket anges att husrannsakan, kroppsvisitation eller kropps- besiktning får företas enligt reglerna i 28 kap. . De förutsättningar ställer upp måste således vara uppfyllda. Redan frysningsbeslutet i sig är normalt tillräckligt för ett antagande om att det har förövats ett brott (se definitionen i 1 kap. 2 § 2). Frågan om huruvida någon skäligen kan misstänkas för brottet torde regelmässigt framgå av de handlingar som den utländska myndigheten sänder över. Om det finns någon oklarhet i dessa avseenden bör åklagaren kontakta den andra statens myndighet. Det beviskrav som uppställs i 28 kap. i fråga om var eller på vem egendomen kan antas komma att påträffas är i allmänhet uppfyllt, om det i intyget till frysningsbeslutet anges var egendomen finns. Även en kompletterande uppgift från den utfärdande myndigheten torde kunna läggas till grund för eftersökande. Av hänvisningen i första stycket till 28 kap. 3 a och 13 §§ följer att kravet på behov och proportionalitet skall iakttas. Om frysningsbeslutet avser en försändelse som väntas komma in till ett befordringsföretag, får åklagaren enligt det andra stycket begära rättens förordnande om att försändelsen, när den kommer in till ett sådant företag, skall hållas kvar till dess att verkställighet har skett. Bestäm- melserna i 27 kap. 9 § andra stycket och tredje stycket första meningen skall tillämpas. Det tredje stycket har delvis sin förebild i 4 kap. 20 § första stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål (se även prop. 1999/2000:61 s. 107 f.). Husrannsakan och kvarhållande av egendom får således tillgripas utan hinder av att det inte föreligger dubbel straffbarhet, förutsatt att det i den andra staten kan följa fängelse för gärningen. Av detta följer att det är oväsentligt huruvida den utfärdande myndigheten har rubricerat gärningen som en sådan som avses i artikel 3.2 (listan) eller ej. För att företa kroppsvisitation och kroppsbesiktning krävs dock alltid att det föreligger dubbel straffbarhet. Av 28 kap. 4 § följer att beslut om husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning i allmänhet meddelas av åklagaren. Detta torde i frysningsärenden i flertalet fall ske redan i samband med verkställbarhetsförklaringen. Det finns emellertid inte något hinder mot att åklagaren beslutar om tvångsmedel. I 12 § anges att , eller Kust- bevakningen biträder vid verkställighet av ett frysningsbeslut som avser säkrande av bevisning eller säkrande av verkställigheten av ett sakförverkande. Med det avses bl.a. biträde vid verkställighet av tvångsmedel enligt den nu behandlade paragrafen. När ett frysningsbeslut skall verkställas enligt 6 § 2 får åklagaren ta lös egendom i förvar till dess frysningsbeslutet har verkställts. Paragrafen motsvarar delvis artikel 5.1 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 8.10. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas när ett frysningsbeslut enligt åklagarens förordnande skall verkställas med tillämpning av bestäm- melserna om kvarstad. Bestämmelsen tar främst sikte på de fall där det framkommer att kronofogdemyndigheten inte har möjlighet att verkställa frysningsbeslutet och det finns en risk att egendomen hinner försvinna innan verkställighet sker. Det är då möjligt för åklagaren att ta egendomen i förvar i avvaktan på att verkställighet sker hos kronofogdemyndigheten.