prop · GT039 · 2005-09-30 00:00:00 — Regeringen eftersträvar att så långt det går begränsa möjligheten att införa och förlänga antidumpningsåtgärder och verkar bl.a. för striktare villkor för att inleda antidumpningsförfaranden och tydligare regler om maximal varaktighet för antidumpningsåtgärder. Fiskesubventioner behandlas också inom regelförhandlingarna. (Marknadstillträde för fiskprodukter hanteras dock inom ramen för industrivaruförhandlingarna.) Orsaken är att fisket, till skillnad från jordbruket, inte regleras av ett separat avtal i WTO utan faller under det allmänna subventionsavtalet. I förhandlingarna är det främst två frågor som diskuteras. Den första berör hur fisket på ett effektivt sätt skall införlivas i . Eftersom fisk är en gränsöverskridande och gemensam resurs är det svårt att tillämpa existerande avtal. Hur ett land väljer att stödja sin fiskesektor kan få direkta konsekvenser för ett annat lands tillgång till resursen och misshushållning kan ge allvarliga ekonomiska och sociala konsekvenser. I värsta fall kan möjligheten för länder att säkra sin livsmedelsförsörjning och utöva handel undermineras. Alternativ som diskuterats är att skapa ett separat avtal i likhet med jordbruksavtalet eller att komplettera subventionsavtalet med fiskespecifika regler. Den andra och mer komplexa frågan berör hur fiskesubventioner skall hanteras. Fiskesubventioner kan ha direkta kopplingar till hållbart fiske och fiskeriförvaltning. Därför driver många länder att inte bara handelsstörande subventioner i traditionell mening skall elimineras, utan även subventioner som försvårar möjligheten att bedriva ett långsiktigt hållbart fiske. Det kan röra sig om subventioner som bidrar till överkapacitet i fiskeflottan eller olika typer av prisstöd som uppmuntrar till stora uttag av fisk. visar studier att en övervägande del av subventionerna på fiskets område gynnar hållbart fiske. Övervakning och kontroll, miljöåtgärder och forskning är några exempel. består i att konstruera ett system som fångar upp de skadliga Skr. 2005/06:9 subventionerna utan att inskränka möjligheterna att vidta sådana åtgärder som behövs för att säkerställa fiskebeståndens överlevnad. Många utvecklingsländer kräver också att särskild hänsyn tas till deras traditionella och kustnära fiske och särskilda kriterier kan därför behöva utvecklas. Förhandlingarna om fiskesubventioner har tagit fart främst . Ett avgörande skäl för detta är EU:s agerande. Historiskt i WTO (och ) har EU hört till den mest protektionistiska gruppen tillsammans med länder som och . Men efter reformerna av den gemensamma fiskeripolitiken har EU rört sig mer mot mittfåran och antagit en mer konstruktiv roll. Regeringens mål och agerande Målet för regeringen är att alla typer av stöd som är handelssnedvridande och/eller motverkar ett långsiktigt hållbart fiske skall avvecklas. har arbetat aktivt för detta i WTO, liksom i andra internationella sammanhang. Frågan är viktig i synnerhet mot bakgrund av fiskesektorns ökade betydelse för utvecklingsländerna. Vidare är det av stor vikt att disciplinen vad gäller stödgivning förbättras. är det endast en liten del av de subventioner som ges på fiskets område som notifieras tillfredsställande i WTO. Slutligen är regeringen tveksam till att skapa ett separat fiskeavtal i WTO. Risken att resultatet blir ett komplicerat och svårtolkat avtal avskräcker. 4.3.7Regelförhandlingarna: Regionala handelsavtal Regionala handelsavtal och dess särregler utgör ett tredje område inom regelförhandlingarna. Redan vid tillkomst beslöts att ge undantag från MGN-principen till länder som sinsemellan upprättat frihandelsavtal eller tullunioner. Detta undantag gavs på villkor att länderna i fråga skulle genomföra en omfattande intern liberalisering, att hindren mot tredje land inte skulle öka samt att proceduren skulle vara öppen och trovärdig. Efterhand kompletterades de regler som ursprungligen omfattade endast varor med motsvarande regler för frihandelsavtal på tjänsteområdet. Ett särskilt ramavtal upprättades också för att utvecklingsländer skulle kunna sluta frihandelsavtal utan långtgående krav på att avskaffa handelshindren. I samma beslut skapades också utrymme för särskilda tullförmåner från industriländer till utvecklingsländer. Tillkomsten av nya regionala avtal har ökat kraftigt över tiden. har diskussionen om effekterna på det multilaterala handelssystemet varit omfattande. Det har varit svårt att inom WTO nå enighet om hur regelverket på detta område skall tolkas. Dohamandatet slog fast att reglerna på området skulle klargöras och förbättras med särskild betoning på utvecklingsländernas intressen. Förhandlingarna gick länge trögt och endast transparensfrågor, bl.a. Skr. 2005/06:9 anmälnings- och granskningsprocedurer, diskuterades. har dock enighet nåtts om dels ett nytt sätt att presentera fakta inför de granskningar av nya avtal som genomförs i kommittén för regionala avtal, dels inleda samtal om de mer grundläggande systemfrågorna, bl.a. reglernas omfattning och konsekvenser för tredje land. Det senare uppnåddes genom att kommissionen presenterade ett förslag i dessa delar. Förslaget fokuserar på ett antal knäckfrågor, men lyfter också upp behovet av särskilda regler för avtal mellan industri- och utvecklingsländer. Världssamfundet har, enligt EU-förslaget, större rätt att ställa krav vid avtal mellan utvecklingsländer som svarar för en betydande del av världshandeln än på överenskommelser mellan små, fattiga stater. Regeringens mål och agerande har länge, i nära samarbete med kommissionen, verkat för att disciplinen för regionala avtal skärps inom WTO. Regeringen anser att det är viktigt att det multilaterala handelssystemet håller jämna steg med den bilaterala och regionala utvecklingen. De regler som finns för frihandelsavtal och tullunioner omfattar endast traditionella handelshinder. Det är därför angeläget att kravet om att inte öka hindren gentemot tredje land, i samband med att sådana avtal ingås, utvidgas att gälla också den bredare samarbetsagendan, exempelvis avseende ursprungsregler. 4.3.8Utvecklingsdimensionen och särskild och differentierad behandling Doharundan är den första multilaterala handelsförhandling där utvecklingsländernas intressen och behov är en uttalad prioritering. Julibeslutet bekräftade att utvecklingsdimensionen är en integrerad del av hela förhandlingen. Handels- och utvecklingsrelaterade hänsyn skall särskilt beaktas, med frågan om tillträde för utvecklingsländerna till industriländernas marknader som central komponent i både jordbruks-, industrivaru- och tjänstehandelsförhandlingarna. Utvecklingsdimensionen reflekteras också i regelförhandlingarna, bl.a. med åtaganden om kapacitetsstöd när det gäller förenklade handelsprocedurer. Stor vikt läggs också vid frågan om s.k. särskild och differentierad behandling. Det finns ett behov av särskilda åtgärder för att stödja utvecklingsländernas integration i det internationella handelssystemet. Vissa avtal i WTO ställer krav på resurser och omställningar som kan vara svåra att möta. Därför finns inom WTO-systemet utrymme för olika former av särbehandling av utvecklingsländer kallad särskild och differentierad behandling. Särbestämmelserna kan exempelvis innebära en lägre grad av åtaganden, att införa ett visst regelsystem och Skr. 2005/06:9 tekniskt bistånd för att uppfylla regler. I nu gällande finns ca 150 bestämmelser som ger utvecklingsländerna särbehandling. Vissa är enbart tillämpliga på MUL. Eftersom det saknas en sammanhållen bild av bestämmelserna enades WTO-medlemmarna i Dohamandatet om att dessa skall ses över i syfte att stärka dem och göra dem mer effektiva, precisa och användbara. Enligt julibeslutet skulle rekommendationer presenteras . Inför ministermötet i hade enighet i princip nåtts om ett antal förslag, men eftersom förhandlingarna strandade fattades inte något beslut. Efter har förhandlingarna gått trögt. Detta beror i stor grad på oenighet mellan industriländer och utvecklingsländer om fokus på arbetet och att olika grupper av utvecklingsländer har delvis olika intressen. Därtill kommer att frågan utgör en del av WTO- förhandlingarna som helhet, och därmed är beroende av framsteg på andra centrala områden, inte minst jordbruk. Regeringens mål och agerande Det är centralt i Doharundan att nå en överenskommelse om särskild och differentierad behandling, både vad gäller frågor som är specifika för enskilda avtal och övergripande aspekter. Regeringens syn är att särskild och differentierad behandling skall bidra till att utvecklingsländerna i högre grad integreras i världshandeln och förbättrar deras möjligheter att dra fördel av . Regeringen verkar för att EU skall vara en konstruktiv part med en tillmötesgående inställning till de behov som utvecklingsländerna för fram. För , liksom för övriga EU, är det av vikt att även övergripande aspekter hanteras. Det bör finnas en gemensam målsättning bakom särbestämmelserna. En svaghet med nuvarande system är att det saknas både en sammanhållande ram och en uppföljningsmekanism. Det är viktigt att särbestämmelserna utformas så att de inte leder till att nya hinder skapas. För att bidra till diskussionen inom EU, och i WTO, har två fristående forskare/konsulter på uppdrag av gjort en studie om särskild och differentierad behandling. Ett seminarium med internationellt deltagande hölls i , med uppföljning i . Dohamandatet för området miljö och handel är otydligt. Förhandlingarna har därför ägnats åt att tydligare definiera mandatet, men har ännu inte gått djupare in i sakfrågorna. Vid ministermötet i , liksom i julibeslutet , gavs i stort sett bara klartecken att fortsätta förhandlingarna. Även vid ministermötet i kommer troligen fokus att ligga på andra områden än miljöfrågor. Handel- och miljöområdet är, trots att det funnits på agendan under ett Skr. 2005/06:9 antal år, en kontroversiell fråga i WTO-sammanhang och arbetet karakteriseras av motsättningar. Dels mellan industri- och utvecklingsländer, dels mellan vissa industriländer såsom och EU. Kritiska länder menar att miljöfrågor inte skall hanteras i WTO. Från utvecklingsländernas håll beror den negativa inställningen bl.a. på misstankar om att miljöhänsyn kan komma att användas i protektionistiska syften från industriländernas sida. Andra länder, däribland , är angelägna om att förhandlingarna i WTO skall klargöra att det inte föreligger några motsättningar mellan och de internationella miljöavtalen. I WTO- förhandlingarna diskuteras bl.a. relationen mellan handelssystemet och de multilaterala miljöavtalen. I lyckades EU driva igenom att WTO fortsatt skulle bjuda in , samt sex sekretariat för de multilaterala miljöavtalen till varje förhandlingstillfälle i för handel och miljö. Men det återstår att besluta om permanenta regler för hur informationsutbytet skall gå till samt ta fram kriterier för observatörsstatus i WTO. Ett annat viktigt område är förhandlingarna om miljövaror och miljötjänster där försök görs att klargöra begreppet genom att lägga fram listor med förslag över olika miljövaror. Syftet är att eliminera tullar och icke-tariffära handelshinder. I förhandlingarna har vikten av att ta hänsyn till produkter av intresse för utvecklingsländerna betonats. Dessa har uppmanats att inkomma med egna förslag på produkter. Ett grundläggande problem är att många av de varor som utpekats gäller sådan miljöteknik som endast är av exportintresse för industriländer. Avsikten är att inför nå en överenskommelse om vilka miljörelaterade produkter och tekniska lösningar som skall anses utgöra en miljövara. Regeringens mål och agerande Utgångspunkten för regeringen är att handelssystemet, inklusive WTO, måste ge sitt bidrag till det globala arbetet med hållbar utveckling. Handeln är inte ett mål i sig utan ett verktyg som, om det används på rätt sätt, kan bidra till att uppnå målen t.ex. på miljöområdet, bl.a. så som de anges i genomförandeplanen från världstoppmötet om hållbar utveckling i . och EU är aktivt på området och det var tack vare detta arbete som miljöfrågorna fördes in i Doharundan. EU driver också att samarbete på miljöområdet ingår som en del av bilaterala och regionala frihandelsavtal. Regeringen har länge försökt åstadkomma förhandlingar om att eliminera tullar och icke-tariffära handelshinder för miljövaror och tjänster. En öppning av denna handel kan vara ett ekonomiskt effektivt sätt att minska de problem med föroreningar och utarmning av miljön som bl.a. följer av ökad befolkningstillväxt, ökad produktion av energi och ökad användning av kemikalier. Detta är ett område där det finns möjligheter att främja ett positivt samspel mellan handel och miljöhänsyn. Det är värt att understryka att positiva miljöeffekter av Doharundan kan aktualiseras även på andra förhandlingsområden. skadliga subventioner på jordbruks- och fiskeområdet är två exempel där Skr. 2005/06:9 handelsåtgärder kan förbättra förutsättningarna för en hållbar utveckling. 4.3.10Handelsrelaterade immateriella rättigheter (TRIPs) Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (Trade Related Aspects of Intellectual Property Rights, TRIPs) trädde 1995 som en del av . Immaterialrätt reglerar skydd för litteratur och konst (upphovsrätt) samt skydd för uppfinningar, design och varumärken (industriellt rättsskydd) i syfte att stimulera teknisk utveckling och andra skapande insatser. Utöver åtaganden om likabehandling fastställer minimistandarder för det immaterialrättsliga skyddet. Avtalet införlivar konventioner som administreras av för immaterialrätt, (). Vid i beslutades att tre TRIPs-frågor skulle ingå i Doharundan: och folkhälsa, geografiska ursprungsbeteckningar samt förhållandet mellan TRIPs- avtalet och konventionen om biologisk mångfald. I antogs en deklaration om och folkhälsa. Denna ligger dock utanför den s.k. single undertaking, vilket innebär att resultatet inte är avhängigt av hur det går i övriga förhandlingsområden i Doharundan. I deklarationen framhölls att immaterialrättsligt skydd (bl.a. patent) är viktigt för utvecklingen av nya läkemedel. Det underströks också att kan och bör genomföras på ett sätt som stödjer alla WTO-medlemmars rätt att skydda folkhälsan och främja tillgången till läkemedel. Detta är av särskilt intresse för utvecklingsländer med bristande tillgång till läkemedel. Rätten att utnyttja flexibilitet för dessa syften bekräftades, särskilt i fråga om s.k. tvångslicenser. En tvångslicens innebär att någon mot patenthavarens vilja får rätt att tillverka kopior av exempelvis läkemedel. Men det konstaterades också att innebar att fattiga länder som saknar möjligheter att tillverka läkemedel själva kunde ha svårt att använda tvångslicenser på ett effektivt sätt. fick därför i uppdrag att före utgången av hitta en lösning på problemet. Först kunde WTO-medlemmarna enas. Beslutet innebär att tvångslicenser kan utfärdas för tillverkning av läkemedel för export till länder som saknar egna möjligheter att tillverka läkemedlen. I samband med allvarliga folkhälsoproblem, särskilt hiv/aids, tuberkulos, malaria och andra epidemier, kan kopior av läkemedel importeras med hjälp av tvångslicenser. Beslutet trädde i kraft . återstår att föra in det i . fastställer skydd för geografiska ursprungsbeteckningar på två olika nivåer. Vin- och spritdrycker har i avtalet ett starkare skydd än andra produkter. Geografiska ursprungsbeteckningar identifierar en varas eller tjänsts ursprung från ett territorium, en viss region eller en lokal del av ett område där en viss kvalitet eller annan karakteristiska är en viktig del av det geografiska ursprunget. Som exempel kan nämnas Skr. 2005/06:9 och . användning av geografiska ursprungsbeteckningar. Dohamandatet anger att förhandlingar skall föras för att upprätta ett register över geografiska ursprungsbeteckningar för vin och spritdrycker. Vidare skall förhandlingar ske om en utsträckning av det starka tilläggsskydd som gäller för vin och sprit till andra produkter. Inom WTO råder stora motsättningar om nyttan med geografiska ursprungsbeteckningar och EU, som driver på för en utsträckning av skyddet, tillhör minoriteten. Enligt Dohamandatet skall ta upp frågan om förhållandet mellan och konventionen om biologisk mångfald, skydd för traditionell kunskap och folklore m.m.. Arbetet inom ramen för TRIPs- avtalet har kopplingar till förhandlingar som förs om konventionen om biologisk mångfald och i . Diskussioner förs bl.a. om åtgärder i de länder som använder genetiska resurser från växt- och djurriket, t.ex. vid framställning av läkemedel. Målet är att göra regelverken i ursprungsländerna om tillträde till och rättvis fördelning av avkastningen från användningen av sådana genetiska resurser effektiva. Det är av särskilt intresse för utvecklingsländerna att få till stånd internationella regler om detta. I WTO-kretsen går åsikterna isär om förhållandet mellan konventionen om biologisk mångfald och . Enligt EU ger tillräckliga möjligheter att utforma patentskyddet så att det svarar mot länders olika behov, intressen och etiska standarder. EU har också utarbetat ett förslag om s.k. ursprungsangivelser i patentansökningar och presenterat detta i . Förslaget innebär ett bindande multilateralt system för ursprungsangivelser i patentansökningar. EU förklarar sig också berett att diskutera ett internationellt regelverk med sanktioner utanför patentsystemet mot felaktiga uppgifter om ursprunget. Regeringens mål och agerande Frågan om och folkhälsa är av vikt för eftersom allvarliga smittsamma sjukdomar som t.ex. hiv/aids, tuberkulos, malaria och andra epidemier utgör ett hot mot den globala folkhälsan och världshandelns stabilitet. Det är därför angeläget att verkar för att de globala handelsreglerna tar hänsyn till dessa utmaningar. har tillsammans med övriga EU-medlemsstater arbetat för att söka nå en kompromisslösning som främjar tillgången till läkemedel för fattiga länder. EU arbetar med att ta fram en förordning för att inom EU genomföra WTO-beslutet om tvångslicenser. har varit pådrivande i dessa förhandlingar och agerat för att förordningen skall komma på plats . är ett av de länder som verkat för att MUL som inte är med i WTO skall kunna importera läkemedel enligt systemet. Förordningen förväntas antas . har inga betydande intressen när det gäller geografiska ursprungsbeteckningar. Svensk livsmedelsindustri har istället en tradition av att arbeta med varumärken. Eftersom frågan är prioriterad för en majoritet av EU:s medlemsstater är den dock en del av EU:s förhandlingsmandat. är aktivt i förhandlingarna om relationen mellan Skr. 2005/06:9 och konventionen om biologisk mångfald. resurser, inklusive en rättvis fördelning av de vinster som kan uppstå, är av vikt för en hållbar utveckling. drev på för att få fram EU:s förslag till om ursprungsangivelser i patentansökningar. Det är viktigt att arbetet under konventionen om biologisk mångfald och i beaktas i WTO-sammanhang. har, liksom EU, inte bedömt att de åtgärder som behövs för att främja en rättvis fördelning av avkastning från användningen av genetiska resurser kräver ändringar i . Inom ramen för Doharundan presenterade , , och ett förslag att produktions- och exportstöd till bomull helt skall avskaffas. Ambitionen var att ett beslut om omedelbar utfasning av stöden skulle fattas vid i . I förslaget ingick också att finansiell kompensation till de länder vars export drabbades skulle ges . Bakgrunden är att bomull i dessa länder utgör av exportinkomsterna och att 10 miljoner människor är beroende av bomullsproduktionen. Man producerar mer effektivt än i många andra länder, men möter problemet att många WTO-medlemmar subventionerar sin bomullsproduktion, vilket resulterar i konstlat låga och fluktuerande världsmarknadspriser. Med tanke på att bomullssektorn ekonomiskt är relativt liten är det kanske förvånande att frågan fått så stor uppmärksamhet. Men eftersom frågan drivs av ett antal MUL som inte begär undantag eller särbehandling utan tvärtom jämlika konkurrensvillkor har frågan fått stor politisk sprängkraft. Bomullsfrågan har tolkats som ett test av de rika ländernas vilja att göra den typ av åtaganden som behövs för att Doharundan skall bli den utvecklingsrunda som föreskickats. Frågan förhandlades intensivt i utan att någon uppgörelse kunde nås. fastslogs emellertid att en underkommitté till jordbrukskommittén skulle hantera frågan. För många utvecklingsländer var det en besvikelse att texten om bomull inte blev mer konkret efter den uppmärksamhet som frågan hade fått. Men eftersom konsekvent hade motsatt sig att bomull skall särbehandlas var det ändå en framgång att underkommittén bildades. I förhandlingarna har förslaget fått brett stöd, med undantag av . Amerikanerna varnar för att om en separat lösning genomförs för bomull riskerar detta att leda till att förhandlingarna bryts ner i separata diskussioner om olika nyckelprodukter och därmed försvårar en ambitiös övergripande överenskommelse. EU har visat större förståelse för bomullsinitiativet men utan att ge det sitt fulla stöd. Det beror främst på att EU har två bomullsproducerande medlemsstater. Frågan om finansiell kompensation har dock stött på stort motstånd från många WTO- medlemmar. Regeringens mål och agerande stöder att alla typer av exportstöd i bomullssektorn avskaffas, att alla industriländer och mer utvecklade utvecklingsländer ger fritt marknadstillträde för bomull samt att handelsstörande interna stöd reduceras kraftigt. Målet måste vara att endast icke- handelsstörande interna stöd återstår. stöder också att bomullsfrågan hanteras separat och att en eventuell uppgörelse genomförs snabbare än i andra sektorer, detta mot bakgrund av den mycket svåra situation som flera av de afrikanska bomullsproducerande länderna befinner sig i. startade tillsammans med ett antal EU- medlemmar ett projekt för att stärka de fyra afrikanska ländernas förhandlingskapacitet. I ett första steg var syftet att hjälpa dem driva frågan inför och under ministermötet i . Eftersom Cancúnmötet inte genererade konkreta resultat har projektet förlängts och vidareutvecklats. bidrar med och ingår i projektets styrgrupp. 4.3.12Översyn av överenskommelsen om tvistlösning I Dohamandatet slås fast att förhandlingar skall ske i syfte att förbättra och klargöra WTO:s överenskommelse om regler och förfaranden för tvistlösning. Dessa förhandlingar utgör inte en del av den så kallade single undertaking, vilket innebär att de inte är avhängiga av hur det går i övriga förhandlingsområden i Doharundan. Förhandlingarna skulle egentligen vara avslutade , men eftersom tidsgränsen passerades utsträcktes denna som en del av julibeslutet. Det har funnits stort stöd bland WTO:s medlemmar om att fortsätta förhandlingarna, emellertid har det visat sig svårt att nå en överenskommelse om hur detta skall ske och vilka frågor som bör diskuteras. har förhandlingsklimatet förbättrats något. Många av förslagen som diskuterats inom ramen för översynen rör tekniska aspekter som exempelvis handlingsutrymmet för , att sanktions- och implementeringsutslag skall följa en viss tidsföljd, konsultationsprocessen, tredjepartsrättigheter osv. Men i förhandlingarna har också aktualiserats mer långtgående förslag. har exempelvis föreslagit att tvistlösningsförhandlingarna skall vara offentliga. En grupp utvecklingsländer driver att motåtgärder måste anpassas till utvecklingsländernas begränsade möjligheter att införa effektiva sådana. Enligt förslaget skulle retroaktiva åtgärder och kollektiv användning av motåtgärder tillåtas för utvecklingsländer. MUL, Afrikanska gruppen och har presenterat ett kontroversiellt förslag om monetär kompensation vid det fall ett utvecklingsland vunnit en tvist. EU har en aktiv roll i förhandlingarna och har presenterat flera förhandlingsförslag. Regeringens mål och agerande WTO:s tvistlösningssystem fungerar tillfredsställande men kan förbättras på ett antal punkter.