prop · GS0362 · 2005-03-01 00:00:00 — Ett effektivt utnyttjande av resurser, inklusive energi, utgör grunden för ekonomisk tillväxt och är nödvändigt för en hållbar utveckling. I enlighet med energipolitiska beslut bör statens insatser inriktas på att stödja den effektivisering som sker spontant i samhället och som en följd av olika styrmedel. Statens insatser utgörs bl.a. av bidrag till energirådgivning, utbildning och information, upphandling av energi- effektiv teknik samt provning, märkning och certifiering av energikrä- vande utrustning. bidrog i hög grad till att det vid det europeiska vårtoppmötet slogs fast att ökad energieffektivitet och ökad användning av förnybara energikällor är viktigt av miljö- och konkurrenskraftskäl. Sve- rige var också pådrivande när ett indikativt mål för energieffektivitet fastställdes. skall aktivt verka för att detta arbete drivs vidare och följs upp på gemenskapsnivå. Också i övrigt bedriver tillsam- mans med andra EU-länder ett målmedvetet arbete för en effektiv ener- gianvändning. Exempelvis har utredningen om genomförande av EG- direktivet om byggnaders energiprestanda till uppgift att studera hur befintliga krav på energihushållning och värmeisolering tillämpas. Det program för energieffektivisering i energiintensiva företag, som regeringen har föreslagit , bör kunna spela en viktig roll för att påskynda en effektivare energianvändning inom den elintensiva industrin. Långsiktig forskning och utveckling En successiv avveckling av kärnkraften förutsätter forskning, utveckling och demonstrationsinsatser på energiområdet. forskningen måste drivas med tydliga långsiktiga mål. satsning på forskning, i nära samverkan med andra länder och den inter- nationella forskarvärlden, kan minska den tid som behövs för att uppnå det långsiktigt hållbara energisystemet. Vi är överens om nödvändigheten av fortsatta långsiktiga forsknings- och utvecklingsinsatser som bidrar till förverkligandet av vår vision om ett framtida energisystem baserat helt på förnybara energikällor. Det är viktigt att de resurser som avsätts till sådana insatser får en starkare foku- sering, och att de i första hand riktas in på att stödja omställningen av energisystemet och den fortsatta utvecklingen av energimarknaderna. Avgörande för möjligheterna att få fram ny teknik är att det sker en konstruktiv samverkan mellan staten, industrin och forskarvärlden. Enligt vår mening har den samlade energisektorn ett starkt egenintresse i att få fram den teknik som krävs för den nödvändiga omställningen av energi- systemet. Kraftindustrin bör därför ta ett större ansvar för de nödvändiga insatserna inom sektorn. 35 Genomförande och finansiering I denna proposition har regeringen presenterat sina förslag till åtgärder för att i den svenska lagstiftningen genomföra det s.k. inre marknads- paketet (el- och naturgasmarknadsdirektiven samt förordningen om gränsöverskridande handel med el) samt förslag till särredovisning för fjärrvärmeverksamhet. De i propositionen föreslagna åtgärderna innebär att Statens energi- myndighet kommer att få utökade uppgifter som tillsynsmyndighet över främst el- och naturgasmarknaderna och även till viss del över fjärrvär- memarknaden. I propositionen har regeringen också aviserat att regeringen avser att utse till att vara systemansvarig myndighet på naturgasmarknaden. är central förvaltningsmyndighet för frågor om användning och tillförsel av energi. Myndigheten skall verka för att trygga tillgången på el och annan energi på med om- världen konkurrenskraftiga villkor. Myndigheten skall vidare inom sitt verksamhetsområde verka för en effektiv och hållbar energianvändning och en kostnadseffektiv energiförsörjning, båda med en låg negativ in- verkan på hälsa, miljön och klimat. Myndigheten skall bidra till omställ- ningen till ett ekologiskt uthålligt energisystem. Energimarknadsinspek- tionen vid har till uppgift att verka för att el-, gas- och fjärrvärmemarknadernas funktion och effektivitet förbättras samt vara expertmyndighet för elhandelsfrågor. Vidare ska inspektionen följa och analysera utvecklingen på el- gas- och fjärrvärmemarknaderna samt delta i utvecklingen av marknaderna för el och naturgas inom och EG. Energimarknadsinspektionen fullgör också myndighetens upp- gift som nätmyndighet enligt ellagen och tillsynsmyndighet enligt natur- Regeringen har i denna proposition aviserat att myndigheten avses få utökade uppgifter som tillsynsmyndighet över el- och naturgasmarkna- derna till följd av genomförandet av el- och naturgasmarknadsdirektiven i svensk lagstiftning och förordningen om gränsöverskridande handel med el. Dessa uppgifter är främst att anpassa tillsynsverksamheten till de nya kraven och att säkerställa att elföretagen följer de nya bestämmel- serna om angivande av elens ursprung, om anskaffande av el för att täcka nätförluster, om åtskillnad mellan nätverksamheter och om övervak- ningsplan. Vidare skall myndigheten säkerställa att naturgasföretagen följer de nya bestämmelserna om offentliggörande av villkor för lagring av naturgas, offentliggörande av regler och villkor för balansering av naturgas, anskaffande av energi för drift av naturgasledning, åtskillnad mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet, upprättande av övervakningsplan, redovisning och revision och tillträde till lager. medverkan krävs också i den omfatt- ande rapportering som direktiven och förordningen medför. förvaltar och driver det svenska stamnätet, dvs. kraftledningar för och med tillhörande anläggningar. har också systemansvaret för el, som innebär ett ansvar för att det kortsiktigt är balans mellan tillförd och uttagen el i det svenska elsystemet. är ansvarig myndighet för landets elbered- skap. har ansvaret för att utfärda elcertifikat för el som producerats av förnybara energikällor. har också byggt ett stomnät av optofiber till flertalet av landets kommuner. Regeringen har i denna proposition aviserat att skall utses att vara systemansvarig myndighet på gasmarknaden. Uppgiften innebär att skall svara för att naturgassystemet fungerar tekniskt och är driftsäkert och att balansen kortsiktigt upprätthålls mellan inmatning och uttag. kommer också att svara för balansavräkningen mellan de balansansvariga. Vidare kommer att få till uppgift att främja konkurrensen på naturgasmarknaden och delta i den internationella samverkan som krävs nu när EU:s natur- gasmarknader på allvar öppnas för konkurrens. 35.3Övriga berörda myndigheter m.fl. skall övervaka graden av konkurrens på såväl el- som naturgasmarknaderna. Verket skall offentliggöra resultatet av denna övervakning. skall också ta fram en rapport om dominerande marknadsställning, underprissättning och konkurrenshämmande åtgärder på elmarknaden. Frågan om utformningen av avtalsvillkor, såväl inom el- och natur- gasmarknaderna ligger inom ansvarsområde. Verket kommer att få något utökade arbetsuppgifter i denna del eftersom el- och naturgasdirektiven har en detaljerad lista på vad som skall framgå i avtalen mellan el- och naturgasföretagen och konsumenter För att genomföra den förstärkta tillsynen över el-, naturgas- och fjärr- värmemarknaderna har regeringen i budgetpropositionen avsatt till . svenska kraftnäts kostnader som systemansvarig för naturgasmarknaden skall finansieras efter samma principer som gäller för Svenska kraftnäts motsvarande verksamhet på elmarknaden. får enligt sin instruktion i affärsverksamheten ta ut avgifter, besluta om avgifternas storlek och disponera inkomsterna. Svenska kraftnäts kostnader kommer således att finansieras av aktörerna på natur- gasmarknaden. Regeringens förslag påverkar främst , Affärs- verket samt el- och naturgasföretagen. I viss mån berörs också fjärrvärmeföretagen och de allmänna förvaltningsdomstolarna. När det gäller regeringens förslag avseende det s.k. inre marknads- paketet så kommer förslagen att innebära ett ökat resursbehov hos Ener- gimyndigheten. För att genomföra den förstärkta tillsynen över el-, naturgas- och fjärrvärmemarknaderna som föreslås har regeringen i budgetpropositionen föreslagit att tillförs . har beslutat i enlighet med reger- ingens förslag (bet. 2004/05:NU3, rskr. 2004/05:120). I propositionen aviserar regeringen sin avsikt att utse till att vara systemansvarig myndighet på naturgasmark- naden. Svenska kraftnäts kostnader som systemansvarig för naturgas- marknaden skall finansieras efter samma principer som gäller för Svenska kraftnäts motsvarande verksamhet på elmarknaden. får enligt sin instruktion i affärsverksamheten ta ut avgifter, besluta om avgifternas storlek och disponera inkomsterna. Svenska kraftnäts kostnader kommer således att finansieras av aktörerna på natur- gasmarknaden. Den föreslagna skyldigheten för elleverantörer att ange elens ursprung kommer i viss mån att innebära ökade kostnader för företagen. Många av dessa företag framställer och sprider dock information om verksamheten och dess miljökonsekvenser. Detta i kombination med att regeringens förslag i första hand bygger på att företagen själva utvecklar det sätt på vilket informationen tas fram och sprids gör att regeringen bedömer att kostnaderna för systemet kommer att hållas på rimlig nivå. När det gäller förslaget om de ökade kraven på åtskillnad mellan kon- kurrensutsatt verksamhet och monopolverksamhet innebär detta större krav på elföretagen. Regeringen föreslår dock att företag eller koncerner med färre än 100 000 kunder skall undantas från de utökade kraven. Detta innebär att det då endast är tre koncerner som kommer att beröras Dessa uppfyller dessutom i stor utsträckning de nya krav på uppdelning som föreslås. Förslaget om en sänkt gräns för timvis mätning från nuvarande nivå bedöms vara kostnadsmässigt rimlig. De kunder som inte omfattas av kravet på timvis mätning, men som omfattas av den föreslagna sänkta gränsen, kan till antalet uppskattas till mellan 50 000 och 70 000 kunder. Många nätföretag tillämpar timmätning för dessa kunder. Dessa kunder har dessutom en relativt hög förbrukning och har därmed störst drivkraft att utnyttja eventuell flexibilitet i utbudet för att genom- föra besparingar. Kostnadsökningarna motsvaras därför av kostnadsbe- sparingar för elmarknadens kunder. Genomförandet av de föreslagna åtgärderna kommer initialt att leda till ökade kostnader hos naturgasföretagen. Regeringen bedömer att de bestående kostnadsökningarna blir lägre. Kostnaderna kommer främst att uppstå till följd av förslaget att en juridisk person som bedriver konces- sionspliktig överföring av naturgas eller som innehar naturgaslager eller en anläggning för kondenserad naturgas inte får bedriva handel med naturgas. Syftet med det föreslagna skärpta kravet på åtskillnad mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet är att motverka korssub- ventioneringar och konkurrenssnedvridningar. Kostnadsökningarna bör därför motsvaras av kostnadsbesparingar för naturgaskunderna. I vilken utsträckning dessa kostnadseffekter balanserar varandra är det dock inte möjligt att uppskatta. Naturgasmarknadens aktörer kommer också att belastas av kostnaderna för att bygga upp det administrativa stöd som krävs för att öppna naturgasmarknaden för konkurrens. Syftet med att öppna marknaden för konkurrens är att kunderna fritt skall kunna välja naturgasleverantörer och att priset på naturgas därmed skall minska för kunderna. Kostnadsökningarna bör därför motsvaras av kostnadsbespa- ringar för naturgaskunderna. I vilken utsträckning dessa kostnadseffekter balanserar varandra är det dock omöjligt att uppskatta. Den föreslagna skyldigheten att ekonomiskt särredovisa fjärrvärmeverk- samhet innebär större krav för företagen. Syftet med det föreslagna skärpta kravet på särredovisning är att motverka korssubventioneringar och konkurrenssnedvridningar. Kostnadsökningarna bör därför motsva- ras av kostnadsbesparingar för fjärrvärmekunderna. I vilken utsträckning dessa kostnadseffekter balanserar varandra är det dock inte möjligt att uppskatta. I vilken utsträckning de allmänna förvaltningsdomstolarna kommer att påverkas av regeringens föreslag är svårt att förutsäga. Förslagen innebär att nya ärenden kommer att kunna överklagas till domstolarna. Dessa nya ärenden avser främst beslut om godkännande av Svenska kraftnäts vill- kor för avtal om balanstjänster och godkännande av naturgasföretagens metoder för tariffsättning. När det gäller Svenska kraftnäts villkor för avtal om balanstjänster kommer detta att avse både elmarknaden och naturgasmarknaden. Till- synsmyndigheten kommer således att fatta två sådana beslut som kan överklagas. Det finns sju aktörer på naturgasmarknaden som innehar överföringsledningar. skall med för- slaget fatta beslut om godkännande av dessa företags metoder för tariff- sättning och kommer således att fatta sju sådana beslut som kan överklagas. Den som är systemansvarig för naturgas föreslås få beordra innehavare av naturgaslager och anläggningar för kondenserad naturgas att, mot marknadsmässig ersättning, öka eller minska inmatning eller uttag av naturgas från överföringsledningarna och anläggningarna. Regeringen föreslår att ett sådant beslut, i den del som avser frågan om marknads- mässig ersättning, skall kunna överklagas. Några anläggningar för kon- denserad naturgas finns ännu inte i . Däremot finns ett naturgas- lager av mindre omfattning. Bestämmelser med liknande innebörd har funnits i ellagstiftningen och har endast lett till att något enstaka beslut har överklagats till allmän förvaltningsdomstol. Reger- ingen bedömer därför att inte heller detta förslag kommer att leda till annat än något enstaka mål i de allmänna förvaltningsdomstolarna och eventuella merkostnader skall finansieras inom befintliga anslag. I övrigt bedömer regeringen att förslagen kan komma att innebära en förskjutning i tiden av processer i domstolarna eftersom tillsynsmyndig- hetens beslut enligt regeringens förslag kommer att fattas i ett tidigare skede än . Däremot bedömer regeringen inte som troligt att processerna i sig kommer att bli vare sig märkbart fler eller mer omfattande än . och kommer att få vissa nya upp- gifter. De nya uppgifterna är dock av begränsad omfattning och bedöms inte nämnvärt påverka verkens kostnadsnivåer. Eventuella merkostnader skall finansieras inom befintliga anslag. Regeringen bedömer att förslagen inte kommer att påverka små före- tags arbetsförutsättningar vare sig positivt eller negativt. Förslagen bedöms inte heller medföra några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättningen och offentlig service i olika delar av landet, jäm- ställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integ- rationspolitiska målen. De ändringar som föreslås i naturgaslagen är omfattande. De kräver att vissa paragrafer upphävs, att vissa paragrafer får ändrad lydelse och att ett betydande antal nya paragrafer införs i lagen. Detta medför i sin tur att vissa kapitel måste flyttas med ny numrering som följd. Regeringen föreslår därför att en helt ny naturgaslag införs. I författ- Prop. 2004/05:62 ningskommentaren benämns den nuvarande naturgaslagen gamla natur- Vid de olika bestämmelserna anges om bestämmelsen är helt ny eller om den har överförts från gamla naturgaslagen. I sistnämnda fall anges också om den är oförändrad i förhållande till gamla naturgaslagen. Gamla naturgaslagen infördes delvis för att genomföra Europaparla- mentets och rådets direktiv /30/EG av om gemen- samma regler för den inre marknaden för naturgas (gasmarknadsdirekti- vet). Den lag som föreslås syftar bl.a. till att genomföra Europaparla- mentets och rådets direktiv /55/EG av om gemen- samma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv /30/EG (det reviderade gasmarknadsdirektivet). 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om naturgasledningar, lagrings- anläggningar och förgasningsanläggningar samt om handel med naturgas i vissa fall. Paragrafen, som motsvarar 1 § i gamla naturgaslagen, anger lagens tillämpningsområde. I förhållande till gamla naturgaslagen har före- skrifter om förgasningsanläggningar lagts till. Sådana anläggningar reglerades inte i gamla naturgaslagen. Naturgasledningar definieras i 3 §, lagringsanläggningar i 4 § och för- gasningsanläggningar i 5 §. Bestämmelser om koncession för de tre nämnda typerna av anlägg- ningar finns i 2 kap. Bestämmelser om skyldigheter för innehavare av naturgasledningar finns i 3 kap. och för innehavare av lagringsanläggningar och förgas- ningsanläggningar i 4 kap. I 5 kap. finns vissa bestämmelser om kommunala naturgasföretag. Bestämmelser om anslutningsavgifter och tariffer finns i 6 kap. I 7 kap. finns bestämmelser om övergripande systemansvar och balans- ansvar. Vissa bestämmelser om konsumentskydd i samband med avbrytande av överföringen till en konsument finns i 8 kap. I 9 kap. finns vissa undantagsbestämmelser som kan bli tillämpliga vid anläggande av ny infrastruktur inom naturgasområdet. Bestämmelser om tillsyn m.m. finns i 10 kap. I 11 kap. slutligen finns bestämmelser om ansvar och överklagande. 2 § Med naturgas avses i denna lag även biogas, gas från biomassa och andra gaser, i den mån det är tekniskt möjligt att använda dessa gaser i naturgassystemet. Med naturgas avses även flytande (kondenserad) naturgas. Paragrafen saknar motsvarighet i gamla naturgaslagen. Första stycket Prop. 2004/05:62 motsvarar 1 a § medan andra stycket motsvarar 1 b § i utredningens för- Den har utformats enligt Lagrådets förslag. Gamla naturgaslagen omfattade bara naturgas, varför någon definition av naturgas inte behövdes. Den nya lagen omfattar däremot flera typer av gas, vilka till följd av definitionen i första stycket samtliga benämns naturgas. Förutom naturgas omfattar lagen också andra gaser i den mån det är tekniskt möjligt att använda dessa i naturgassystemet. Med det sist- nämnda avses följande. Naturgas innehåller mycket små mängder restprodukter och är alltså mycket ren. Förbränningshalten är därmed mycket hög. Brännarna hos de anläggningar som är anslutna till naturgassystemet är anpassade efter denna höga förbränningshalt. Andra gaser däremot har betydligt högre halter av restprodukter, främst koldioxid. Om dessa gaser förs in i syste- met och når brännarna kommer dessa inte att fungera. Dessa gaser måste därför, innan de förs in i naturgassystemet, renas från restprodukter så att de uppnår samma höga förbränningshalt som naturgasen. Först efter denna reningsprocess anses de, enligt definitionen, som naturgas och får därmed föras in i naturgassystemet. Bland dessa andra gaser nämns två typer särskilt, nämligen biogas och gas från biomassa. Den första typen utvinns genom mikrobiell nedbryt- ning av organiskt material. Vid denna process används bl.a. sopor, slak- teriavfall och avloppsvatten. Den andra typen utvinns genom förgasning av träkol från exempelvis flis. Gengas är en sådan gas. Bland andra typer av gaser kan främst nämnas gasol, som är den i Sve- rige gängse benämningen på motorgas. Stadsgas kommer inte att bli aktuell i detta sammanhang. Sådan gas tillverkas bara i och distribueras i ett helt separat ledningsnät. Innehavaren av en naturgasledning har alltså rätt att ställa krav på kva- liteten på den gas som skall matas in i ledningen. Om gasen inte har den kvalitet som krävs är den inte att betrakta som naturgas och lednings- innehavaren har därmed heller ingen skyldighet att överföra gasen i sitt ledningssystem. I andra stycket anges att naturgas i en speciell form, nämligen flytande (kondenserad) naturgas, anses som naturgas i lagens mening och alltså omfattas av lagens bestämmelser. Det förekommer två olika sätt att transportera naturgas över längre av- stånd. Det ena sättet är att transportera gasen i gasform genom rörled- ningar. Det andra sättet är att transportera gasen med fartyg. Sådana transporter sker i specialanpassade fraktfartyg, vanligtvis från produk- tionskällor till havs. När detta sker kyls gasen ner så att den blir flytande. På det sättet kan mycket större mängder gas transporteras än om den är i gasform. Då ett sådant fartyg anländer till en hamn förs den flytande gasen direkt in i en särskild terminal. Där höjs temperaturen till normal nivå varvid natur- gasen återgår till gasform, varefter den matas in i naturgassystemet. Kondenserad naturgas importeras inte till och därför finns det heller inga terminaler för förgasning i landet. Kondense- rad naturgas förekommer dock i många andra länder i , bl.a. i Det kan bli aktuellt att införa kondenserad naturgas även Prop. 2004/05:62 till , varför den nya lagen även reglerar denna form av naturgas. Den engelska termen för kondenserad naturgas är liquified natural gas, LNG. Detta begrepp och denna förkortning används ofta i interna- sammanhang. 3 § Med naturgasledning avses i denna lag rörledning, mät- och regler- station, linjeventilstation, rensdonsstation och kompressorstation. Paragrafen motsvarar 2 § i gamla naturgaslagen och är, med bortseende från en redaktionell ändring, oförändrad i förhållande till den. I paragrafen definieras begreppet naturgasledning. Detta begrepp an- vänds som ett samlande namn på den infrastruktur som används vid över- föring av naturgas. I paragrafen anges de olika komponenter som an- vänds vid sådan överföring och som alltså sammanfattas i begreppet naturgasledning. Huvuddelen av infrastrukturen utgörs av de rörledningar som används för själva överföringen av naturgasen. Dessa rörledningar är i allmänhet nedgrävda under markytan. Rörledningarna har olika diameter och är tillverkade av olika material beroende på det tryck som råder i rörled- ningen. Rörledningar indelas i två huvudgrupper, transmissionsledningar och distributionsledningar. Transmissionsledningar används för att överföra naturgasen över längre sträckor. De indelas i två grupper, stamledningar och grenledningar. I finns endast en stamledning. Den börjar i utanför , där den är ansluten till det danska ledningsnätet. har ingen egen produktion av naturgas utan all naturgas som används i importeras från och förs alltså i in i den svenska stamledningen. Denna ledning går under till utanför , där gasen tas emot i en mottagningsstation. Från denna station fortsätter stamledningen längs . Det svenska lednings- nätet slutar i . Dessutom pågår detaljprojek- tering för en ledning som skall gå från stamledningen och upp till Oxelö- sund. Från olika punkter på stamledningen går grenledningar till de sam- hällen där gasen distribueras. Transmissionsledningarna är av stål och dimensionerade för ett tryck på bar. Stamledningen har en diameter medan grenledningarnas diameter varierar . Distributionsledningar är indelade i fördelningsledningar, distribu- tionsledningar och servisledningar. Fördelningsledningar tillverkas i stål eller polyetenplast och har en diameter . Trycket i dessa ledningar uppgår till 4 bar. Vissa fördelningsledningar leder direkt till större förbrukare men de flesta fördelningsledningarna leder till ett system med distributions- ledningar, i vilka gasen distribueras till förbrukare. Distributionsledning- arna är tillverkade av plast. Trycket i dessa ledningar är 0,1 bar. Sista biten av en distributionsledning kallas servisledning. Denna ledning slutar i förbrukarens abonnentcentral. Längs ledningsnätet finns olika typer av stationer. I slutet av en gren- Prop. 2004/05:62 ledning finns en mät- och reglerstation, även kallad . mäts den överförda gasmängden och där sänks trycket från grenled- ningens 80 bar till 4 bar varefter gasen förs vidare i fördelningsledningar. Som nämnts tidigare leder vissa fördelningsledningar direkt till en större förbrukare. Övriga fördelningsledningar slutar i en reglerstation, där trycket reduceras från 4 bar till 0,1 bar varefter gasen förs vidare i distri- butionsledningar. En annan typ av stationer är linjeventilstationer, som finns med jämna mellanrum längs stamledningen och längs större grenledningar. Med hjälp av ventilerna i dessa stationer kan gasflödet stängas av.