prop · GT031 · 2005-09-20 00:00:00 — För att undvika detta görs därför även en uppdelning av den lägsta skattevikts- klassen i två klasser som skattehöj- ningen begränsas i dessa två klasser. Ändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget föranleder ändringar i bilaga 1 till fordonsskattelagen (1988:327). Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.8. Regeringens förslag: Den skatt som tas ut för den installerade termiska effekten i kärnkraftverken höjs till per megawatt och månad. Höjningen träder i kraft . Skälen för regeringens förslag: Kärnkrafts- skatten är en fast skatt som betalas av kärn- kraftsproducenterna och baseras på reaktorernas termiska effekt. Skatten är således oberoende av hur mycket el som produceras. Skatten tas ut för med per megawatt av den högsta tillåtna termiska effekten i kärn- kraftsreaktorn. Vid en avställning av en reaktor under längre sammanhängande tid än betalas dock ingen skatt för de överskjutande dagarna. Regeringen anser också att de elprishöjningar som den inledda utsläppshandeln orsakar har bidragit till icke obetydliga intäkts- ökningar för kärnkraftsproducenterna. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att skatten höjs till per megawatt och månad. Ändringen föreslås träda i kraft . Förslaget föranleder ändringar i 2 § lagen (2000:466) om skatt på termisk effekt i kärn- kraftsreaktorer. Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.16. Regeringens förslag: Skatten på naturgrus höjs per ton naturgrus. Höjningen träder i kraft . Skälen för regeringens förslag: Med naturgrus menas naturligt sorterade jordarter som till övervägande del består av fraktionerna sand, grus, sten och block. Syftet med lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus, som trädde i kraft , är att åstadkomma bättre hushållning med denna ändliga naturresurs och påskynda utvecklingen mot användning av alternativa material. I det av fastställda miljökvalitets- målet God bebyggd miljö ingår ett delmål för naturgrusanvändning som innebär att uttaget av naturgrus 2010 skall vara högst . Ett viktigt verktyg för att nå naturgrusmålet är den modell för regional materialförsörjningsplanering som utvecklats av geologiska undersökning, SGU, där både ballast- och grundvattentillgångar värderas. Denna modell kan vara ett stöd för planering, för företag i ballastbranschen och för länsstyrelsernas tillståndsprövning av täkter. Leveranserna av ballast, inklusive naturgrus, ökade 2004 med enligt SGU. Även om det finns goda möjligheter att delmålet om naturgrusanvändning kommer att kunna nås inom utsatt tid kan det därför finnas anledning att ytterligare öka incitamentet att reducera naturgrusanvändningen. Skattesatsen höjdes per per ton. Regeringen anser tiden nu mogen att förstärka den miljöstyrande effekten och föreslår därför en höjning fr.o.m. till per ton naturgrus. Förslaget föranleder en ändring i 3 § lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus. Ett lagför- slag i ärendet finns i avsnitt 3.13. Regeringens förslag: Skatten på avfall som deponeras höjs per ton avfall. Höjningen träder i kraft . Skälen för regeringens förslag: Lagen (1999:673) om skatt på avfall trädde i kraft . Inledningsvis uppgick skatten till per ton avfall. Skatten har höjts och uppgår, fr.o.m. , till per ton avfall. Avsikten med avfallsskatten är att den skall öka de ekonomiska incitamenten att behandla avfall på ett från miljö- och naturresurssynpunkt bättre sätt. Skatten skall således begränsa mängden avfall som deponeras. Avfallsskattens funktion m.m. har utvärderats av som överlämnat slutbetänkandet En BRASkatt! beskattning av avfall som deponeras (SOU 2005:64) till regeringen. I betänkandet konsta- terar utredningen att avfallsskatten i huvudsak fungerar på avsett vis som utredningen lämnar vissa förslag till hur skatten kan justeras i syfte att öka miljöstyrningen. Betänkandet remissbehandlas och remisstiden går ut . Som ett led i den gröna skatteväxlingen föreslår regeringen nu att avfallsskatten höjs från dagens 370 till per ton avfall fr.o.m. . Härigenom ges enskilda, kommuner och producenter ett ökat ekono- miskt incitament att minska mängden avfall som deponeras. När remisstiden gått ut för BRAS- utredningens slutbetänkande avser regeringen att återkomma med eventuella förslag till föränd- ringar i lagens utformning. Förslaget föranleder en ändring i 4 § lagen (1999:673) om skatt på avfall. Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.15. 5.5.1.5 Skatt på flygresor Regeringens bedömning: En skatt på flygresor bör införas, utformad som en skatt på transporterade passagerare. Skattesatsen kan komma att uppgå till per passagerare beroende på utformningen. Skatten bör kunna träda i kraft . Bakgrunden till regeringens bedömning: I regeringens proposition 2004/05:150 Svenska miljömål ett gemensamt uppdrag fastslogs bl.a. att luftfarten i ökad utsträckning skall bidra till de utsläppsminskningar som behövs för att miljökvalitetsmålen skall uppnås, att därför bör fortsatt arbeta nationellt och inter- nationellt för en ökad miljödifferentiering av luftfartens avgifter samt att olika ekonomiska styrmedel i detta sammanhang skall övervägas. Flygfotogen används i jet- och turboprop- flygplan. Flygbensin används i mindre, kolv- motordrivna flygplan. Bägge dessa bränslen är punktskatte- och mervärdesskattebefriade. Enligt tidigare gällande EG-rätt var det inte tillåtet att beskatta flygfotogen för kommersiellt bruk. Det nu gällande energiskattedirektivet tillåter däremot beskattning av flygbränsle på inrikes flygningar samt mellan medlemsstater på grundval av bilaterala avtal. Regeringen har gett uppdrag att bland annat analysera möjligheterna att beskatta luftfartens bränsle inom ramen för energiskattedirektivet. redo- visade detta (dnr N2004/3829/TP) Verket bedömde bl.a. att beskattning av flygbensin skulle kunna vara motiverad för att likställa flyget med andra transportslag, att beskattning för undvikande av tillämpningssvårigheter då måste gälla både privata och kommersiella ändamål samt att konsekvenserna av beskattning av flygfotogen noga bör utredas innan beslut tas om en sådan åtgärd. Också i vissa andra EU-länder har ana- lyser genomförts som pekar på olika frågor som kräver vidare utredning. Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att alla delar av samhället bidrar till att minska skadliga utsläpp och uppfylla relevanta miljömål. Detta gäller också luftfarten. Både inom det internationella luftfartsorganet och inom EU pågår arbete med att undersöka möjligheterna att inlemma luftfarten i ett utsläppshandelssystem. När ett sådant system kan genomföras är dock svårt att bedöma. Det är därför angeläget att undersöka vilka åtgärder som skulle kunna genomföras på nationell nivå, utöver de revideringar av de miljödifferentierade avgifterna på de statliga flygplatserna som med jämna mellanrum gör. Ett system som är väl beprövat, relativt enkelt och som redan tillämpas av flera länder är skatt på transporterade passagerare eller på antal passagerarplatser. Exempelvis och har varianter av sådan beskatt- ning. Även passageraravgiften, som ingår i de svenska luftfartsavgifterna, tas ut enligt denna metod. Det är angeläget att få ett system för beskattning av flygtrafiken i kraft utan onödig fördröjning. Därför bedömer regeringen att en sådan lösning ligger närmast till hands. Beskattning bör principiellt kunna ske baserad på alla avgångar från svenska flygplatser. Det är önskvärt att en skatt utformas med möjlighet att ta regionalpolitiska hänsyn och att en skatt i övrigt skall kunna innehålla olika differen- tieringar för att uppnå mest ändamålsenlig styreffekt. En lämplig skattenivå kan ligga i intervallet 50 till per passagerare beroende på utformningen. En skatt torde kunna träda i kraft . 5.5.1.6Höjd skatt på el för el-, gas-, värme- och vattenförsörjning, m.m. Regeringens förslag: Energiskatten på el som förbrukas för el-, gas-, värme- eller vattenför- sörjning höjs. Beskattning införs av elleverantö- rernas egenförbrukning av el. De förhöjda energiskattesatserna på el, som under vinterhalv- året förbrukas i större elpannor, slopas. Ändring- arna träder i kraft . Bakgrunden till regeringens förslag: En redu- cerad energiskattesats gäller på el som förbrukas internt inom el-, gas-, värme- och vattenverken. Denna lägre skattesats är per kWh jämfört med för el inom hushålls- och servicesektorerna (i norra delarna av landet gäller dock generellt en lägre skattesats om per kWh). Inom energisektorn rör det sig främst om el för värmeproduktion i värmepumpar inom fjärrvärmesystemen samt el för drift av pumpar, fläktar och bränslehanteringsutrustning i fast- bränsleanläggningar. Mindre mängder el förbru- kas i samband med distribution av gas. I vatten- verken används el i vattenpumpar och annan maskinell utrustning. Undantag från energiskatteplikt gäller bl.a. för elleverantörernas egenförbrukning av el för belysning m.m. i kontorslokaler och uppvärm- ning av dessa. På motsvarande sätt gäller skattefrihet för el som förbrukas för framställ- ning av skattepliktig el. Särskilda regler gäller för beskattningen av el som förbrukas i elpannor inom fjärrvärme- sektorn. Förhöjda energiskattesatser med per kWh (för vissa kommuner i norra delarna av landet per kWh) tillämpas den 1 novemberden för el som förbrukas i pannor som ingår i en sådan anläggning med en installerad effekt som överstiger 2 MW. Motivet till denna s.k. elpan- neskatt var att minska användningen av el inom fjärrvärmesystemen (se prop. 1997/98:140 s. 15 ff.). Skälen för regeringens förslag: Energiskatte- direktivet1 lägger numera fast en gemenskaps- rättslig ram för beskattningen av el. Skattebe- frielse respektive reducerade skattesatser får endast tillämpas i de fall där direktivet tillåter detta. Direktivet ger inte möjlighet att behålla vare sig den reducerade energiskattesatsen på el som förbrukas för el-, gas-, värme- eller vatten- försörjning eller skattefriheten för elleveran- törernas egenförbrukning av el. Vidare är huvud- regeln i energiskattedirektivet att en och samma skattesats skall gälla för all elförbrukning och det är endast möjligt att tillämpa en lägre skattesats för ett visst användningsområde om direktivet innehåller en bestämmelse som gör detta möjligt. Någon sådan möjlighet till skattedifferentiering finns inte för elpanneskatten. Utöver de i direktivet särskilt angivna situa- tioner, då skattenedsättning får ges, finns en möjlighet att ansöka om särskilt undantag för att av särskilda politiska hänsyn medge ytterligare skattebefrielser (se art. 19). Regeringen bedömer dock att sådana motiv inte finns att behålla någon av de nu diskuterade särreglerna för beskattning av el i olika situationer, utan anser att dessa bör slopas som ett led i anpassningen av de svenska skattereglerna till energi- skattedirektivet. Ett slopande av såväl skattefriheten för elleverantörernas egenförbrukning som den reducerade skattesatsen vid viss elförbrukning bedöms bidra till ett mer effektivt utnyttjande av el, vilket ligger väl i linje med inriktningen på den gröna skatteväxlingen. Det finns vidare ingen anledning att skattemässigt behandla el mer för- månligt än bränsle som används i motsvarande situationer. Alltjämt är dock nätinnehavarnas elförbrukning skattefri med stöd av andra regler (se 11 kap. 2 § 5 lagen om skatt på energi avseende el som förbrukas för framställning av el). Denna skattebefrielse är i linje med tving- ande gemenskapsrätt, se artikel 14.1 a i energi- skattedirektivet. Elpanneskatten bedöms endast i mindre mån ha bidragit till att minska elförbrukningen i elpannor inom fjärrvärmen. De ökade skatte- satserna på el samt prisförändringar på andra bränslen har således sannolikt i högre grad än elpanneskatten påverkat elförbrukningen. El- panneskatten synes därför inte ha fått den effekt som förutsågs vid dess införande, vilket gör det svårt att motivera dess bibehållande i ett gemen- skapsrättsligt perspektiv. Även ur samhäll- sekonomisk synvinkel är ett slopande av el- panneskatten en rationell åtgärd, då det är svårt att motivera varför just elanvändning i elpannor skulle beskattas annorlunda än annan elanvänd- ning. Ändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget föranleder ändringar i 11 kap. 2 och 3 §§ lagen (1994:1776) om skatt på energi. Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.11. 5.5.1.7 Höjd energiskatt på el Regeringens förslag: Energiskatten på el som förbrukas i hushålls- och servicesektorerna höjs med per kWh. Höjningen träder i kraft . 1 EUT L 283, 27.10.2003, s. 51 (Celex 32003L0096). Skälen för regeringens förslag: Den gröna skatteväxlingen syftar till ökad miljörelatering av skattesystemet. Energiskatten på el bidrar till ett mer effektivt utnyttjande av el. Som en del i skatteväxlingen bör energiskatten på el därför höjas med per kWh. Höjningen omfattar inte el som förbrukas inom tillverknings- industrin eller inom jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksnäringarna. Skattehöjningen föreslås träda i kraft . Förslaget innebär att skillnaden i beskattning mellan el som förbrukas inom tillverkningsindu- strin och övriga delar av näringslivet ökar. Denna ökning av stödet till förmån för tillverknings- industrin är dock inte av sådan omfattning att kommissionen av den anledningen behöver göra en förnyad statsstödsprövning av tillverknings- industrins elskatteregler. Regeringen har dock för avsikt att begära en förlängning av nuvarande statsstödsgodkännande av dessa regler därför att godkännandet löper ut vid utgången av 2005, se vidare avsnitt 5.5.3.1. Årets uppräkning av skattesatserna på el efter prisutvecklingen (indexering) behandlas i avsnitt 5.5.1.8. Där redovisas också de sammanlagda ändringarna i beskattningen av el som föreslås i budgetpropositionen. Förslaget föranleder ändringar 11 kap. 3 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. Ett lagför- slag i ärendet finns i avsnitt 3.11. uppräkning som skall ske för . Index har höjts . Indexuppräkningen av skattesatserna på el medför en höjning med per kWh med undantag för skattesatsen per kWh som gäller i industrin, jordbruket, skogsbruket och vattenbruket. Tillsammans med den föreslagna höjningen på per kWh kommer den allmänna skattenivån för hushålls- och service- sektorerna efter höjningen att uppgå till per kWh i vissa kommuner i norra samt till per kWh för övriga delar av landet. Skattesatsen per kWh ändras inte p.g.a. avrundningsreglerna. Ändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget föranleder ändringar i 11 kap. 3 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.11. 5.5.1.9 Beskattning av avfall som förbränns Regeringens bedömning: Beskattning av den fossila delen av avfall som förbränns bör införas inom ramen för det befintliga energiskatte- systemet. Ändringen bör kunna träda i kraft . Skälen för regeringens bedömning: En bety- 5.5.1.8Skattesatsuppräkning av energiskatten dande del av det avfall som uppstår i samhället på el efter prisutvecklingen (indexering) nyttiggörs som uppvärmningsbränsle och kon- Regeringens förslag: Energiskattesatserna på el höjs med per kWh motsvarande föränd- ringarna i konsumentprisindex juni 2004juni 2005. Höjningarna träder i kraft . Skälen för regeringens förslag: sker en årlig indexomräkning av energi- och koldi- oxidskatterna. , senast , skall regeringen beräkna det kommande kalenderårets energi- och koldioxidskattesatser med hänsyn till den allmänna prisutvecklingen. De nya skatte- satser som skall gälla baseras på förändringen i konsumentprisindex mellan juni månad 2004 och juni månad 2005. Höjningen av energiskatten på el bör anpassas till den index- kurrerar som sådant med andra bränslen. Fossila bränslen belastas som huvudregel med energi- skatt, koldioxidskatt och svavelskatt, vilket avfallet inte gör. Därmed uppstår en sned- vridning till förmån för avfallsbränslet. förslag i delbetänkandet En BRASkatt? beskattning av avfall som för- bränns (SOU 2005:23) att infoga den fossila delen av avfall som förbränns i det befintliga energiskattesystemet bör därför införas. För- utom att skapa likvärdiga villkor för olika fossila bränslen innebär förslaget en kraftfull styrning mot miljömässigt bättre utnyttjande av avfallet genom att premiera förbränning där både värme och el utvinns. Regeringen avser att skyndsamt bedriva arbetet med att presentera ett förslag till lagstift- ning i frågan samt att ge in en ansökan till kommissionen om godkännande av förslaget ur De nya reglerna bör kunna träda i kraft . Även bränslen som används i vissa industriella processer (s.k. råvaruanvändning) är undantagna från beskattning. Motsvarande gäller för bränslen som används för att framställa el. 5.5.2Koldioxidskatten i den handlande Handel med utsläppsrätter och miljörelate- Regeringens bedömning: Den övergripande prin- cipen skall vara att styrningen mot minskade koldioxidutsläpp för de anläggningar som omfattas av utsläppshandeln skall ske genom handelssystemet. Koldioxidskatten skall därför slopas för bränslen som förbrukas i dessa anlägg- ningar. Avvecklingen av koldioxidskatten för anläggningarna i energisektorn bör dock ske gradvis. Regeringens förslag: Koldioxidskatten slopas helt för bränslen som förbrukas i industrian- läggningar som omfattas av handelssystemet. Koldioxidskatten slopas även helt för bränslen som förbrukas i kraftvärmeanläggningar som omfattas av handelssystemet och vars elverk- ningsgrad minst uppgår till och vars totalverkningsgrad minst uppgår till . Koldioxidskatten för bränslen som förbrukas i övriga anläggningar i energisektorn inom han- delssystemet sätts i ett första steg ned med belopp som motsvarar per kg koldioxid. Ändringarna tillämpas från . Bakgrunden till regeringens bedömning och förslag: Ett system för handel med utsläpps- rätter har införts inom EU (och rådets direktiv /87/EG av om ett sys- tem för handel med utsläppsrätter för växthus- gaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG, EUT L 275, 25.10.2003, s. 32). Direktivet har genomförts genom lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter (prop. 2004/05:18). Systemet omfattar utsläpp av koldioxid från större för- bränningsanläggningar inom industrin, kraft- och värmeverk och anläggningar som producerar och bearbetar järn, stål, glas, glasfiber, cement och keramik, papper och pappersmassa samt oljeraffinaderier. För de svenska anläggningarna inom handelssystemet betalas koldioxid- skatt för den del av bränsleförbrukningen som avser uppvärmning eller motordrift, med undantag för kondenskraftverk och oljeraffina- rade skatter är, var för sig, kostnadseffektiva styrmedel för att uppnå utsläppsminskningar, dvs. att ett miljömål uppnås till minsta möjliga kostnad för samhället. Effektivitetsvinsterna ökar ytterligare med EU:s handelssystem efter- som det möjliggör en harmonisering av marginalkostnaderna. Därmed minskar och om- fördelas koldioxidutsläppen mellan alla de företag inom EU som ingår i handelssystemet. En harmonisering av marginalkostnaderna förut- sätter dock att anläggningarna i hela systemet betalar samma pris på utsläpp på marginalen. Kompletterande styrmedel, som t.ex. en koldi- oxidskatt för vissa aktörer inom handelssyste- met, innebär att marginalkostnaderna för ut- släppsreduktionerna kommer att variera inom systemet och att principen om att utsläppen minskas där det är som billigast åsidosätts. Införandet av utsläppshandeln innebär i att två styrmedel används parallellt för att styra mot minskade utsläpp av koldioxid. En dubbel miljöstyrning uppstår, vilket är ineffek- tivt ur samhällsekonomisk synvinkel. En sam- ordning av koldioxidskatt och utsläppshandel är därför önskvärd för att uppnå en effektiv miljö- styrning. Regeringen har tidigare uttalat (se prop. 2003/04:1, volym 1, avsnitt 8.5 och prop. 2003/04:31) att vid en samordning av de ekono- miska styrmedlen på energiområdet skall biobränslenas konkurrenskraft särskilt beaktas och industrins internationella konkurrenskraft värnas genom att de samlade effekterna av utsläppshandelssystemet, energiskatter och öv- riga styrmedel hålls på en acceptabel nivå. I budgetpropositionen konstaterade regeringen att det var för tidigt att ta ställning till hur samordningen av de två styrmedlen borde utformas eftersom systemet för utsläppsrätter då ännu inte hade börjat tillämpas. Regeringen uttalade att den avsåg att följa utvecklingen av handelssystemet och att förutsättningarna för framtida investeringar i högeffektiv kraftvärme- produktion särskilt skulle beaktas i syfte att säkerställa en tillräcklig omfattning av svensk elproduktion. Skälen för regeringens bedömning: I och med EU:s system för handel med utsläppsrätter har en ny typ av styrmedel införts i . Att införa utsläppshandel och behålla kol- dioxidskatten leder inte till att utsläppen inom EU minskar, eftersom de totala utsläppen i ett handelssystem är fastställda. Ytterligare styr- medel som syftar till att minska utsläppen i de inhemska anläggningarna innebär att utsläppen ökar i någon annan del inom handelssystemet. Samma totala utsläppsminskning uppnås men till en totalt sett högre kostnad. Den energiintensiva basindustrin i konkurrerar till en stor del på en internationellt konkurrensutsatt marknad. Analyser visar att handelssystemet, inklusive effekten på elpriset, innebär att de energiintensiva företagens kon- kurrenskraft försämras i förhållande till den hittillsvarande situationen med endast energibe- skattning. Beslut om produktionsnivåer på individuella anläggningar är oberoende av hur tilldelningen av utsläppsrätter sker. På margi- nalen innebär utsläppsrätter därför en kostnads- höjning motsvarande marknadspriset på utsläppsrätten. Ett slopande av koldioxidskatten är centralt för denna industris framtida konkur- renskraft då det till viss del kan kompensera för den kostnadsökning som handeln med utsläpps- rätter innebär. Mot denna bakgrund anser regeringen att den övergripande principen bör vara att koldioxid- skatten slopas för bränslen som förbrukas i de anläggningar som omfattas av utsläppshandeln. EU-systemet för utsläppshandel har börjat tillämpas och styrningen mot minskade koldi- oxidutsläpp inom EU skall ske genom handelssystemet. Redan nu bör koldioxidskatten helt slopas för de industrianläggningar som omfattas av utsläppshandeln samt för högeffek- tiva kraftvärmeanläggningar. Även om de erfarenheter som gjorts pekar på att handelssystemet utgör ett styrmedel med en stor potential, anser regeringen att det är angeläget att under ännu följa systemets utveckling innan koldioxidskatten helt slopas för samtliga anläggningar. En samlad analys bör härvid göras av hur olika styrmedel på lämpli- gaste sätt bör samverka inom energisektorn i syfte att uppnå av fastställda mål på energiområdet. Koldioxidskatten bör därför tills vidare behållas för andra anläggningar än de i industrin och i högeffektiv kraftvärmeproduk- tion inom handelssystemet. Nivån på skatten bör dock sättas lägre än de nivåer som gäller för bränslen som förbrukas i de aktuella Dagens koldioxidskattenivåer motsvarar per kg koldioxid för tillverk- ningsindustrin och för värmedelen vid kraft- värmeproduktion samt per kg koldioxid för annan värmeproduktion. Skälen för regeringens förslag: Mot bak- grund av vad som ovan anförts anser regeringen att koldioxidskatten för bränslen som förbrukas i industrianläggningar som omfattas av handels- systemet helt skall slopas. Energiskattedirektivet ger medlemsstaterna möjlighet att tillämpa skattenedsättningar för bränslen som förbrukas i anläggningar inom handelssystemet. En full- ständig skattefrihet kan dock endast ges företag som uppfyller kraven på energiintensitet enligt artikel 17.1 i direktivet1. För övriga företag kan skattenedsättning endast ges i sådan omfattning att företagen efter nedsättning ändå alltid minst betalar av direktivets minimi- skattenivåer. För att helt kunna slopa koldioxid- skatten även för bränslen som förbrukas av icke energiintensiva industriföretag i anläggningar inom handelssystemet, avser regeringen därför att ansöka hos kommissionen om ett särskilt undantag.