prop · GT039 · 2005-09-30 00:00:00 — Det övergripande målet är att skapa ett bättre, tydligare och mer transparent system, som tar hänsyn till utvecklingsländers särskilda behov. har aktivt deltagit i utarbetandet av EU:s förslag genom att ta fram särskilda analyser, exempelvis om möjligheten att införa ett system med mer permanenta panelmedlemmar, frågan om ökad öppenhet samt utvecklingsländers möjlighet att använda systemet. Analyserna har inarbetats i EU:s gemensamma ståndpunkter. Förutom de direkta förhandlingsområdena finns ett antal områden där ett mer långsiktigt arbete pågår inom ramen för Dohamandatet. Framförallt rör det sig om frågor av vikt för utvecklingsländerna, som skuld- och finansieringsfrågor, teknologiöverföring, små och sårbara ekonomiers samt MUL:s särskilda situation. Hit hör också den s.k. implementeringsfrågan som syftar till att underlätta genomförandet av tidigare ingångna avtal liksom tekniskt samarbete och kapacitetsuppbyggande (jfr avsnitt 4.4.6). Dohamandatet föreskriver också en fortsättning av arbetet med att klarlägga hur e-handeln förhåller sig till existerande samt till utvecklingsfrågorna. Dessutom bör noteras att det finns ett flertal avtal som berör allt från tekniska handelshinder och sanitära och fytosanitära åtgärder till importlicenser som inte omfattas av Doharundan, men där det pågår ett löpande arbete i WTO. 4.4Några centrala frågor med relevans för Doharundan 4.4.1Vad hände med Singaporefrågorna? Med Singaporefrågorna avses handel och investeringar, handel och konkurrens, insyn i offentlig upphandling samt förenkling av handelsprocedurer. Dessa frågor togs upp första gången i WTO vid ministerkonferensen i . Det beslutades då att arbetsgrupper för dessa frågor skulle tillsättas, utan att föregripa beslut om att starta förhandlingar på dessa områden . I samband med ministerkonferensen i beslutades att förhandlingar om Singaporefrågorna skulle inledas med utgångspunkt från riktlinjer som skulle antas vid nästa ministerkonferens. Inför ministerkonferensen i var polariseringen stark mellan förespråkarna (bl.a. EU, och ) och motståndarna (bl.a. många utvecklingsländer med , och den afrikanska gruppen i spetsen). Även om EU under ministerkonferensen erbjöd sig att inte längre kräva att investeringar och konkurrens skulle omfattas av förhandlingarna gick det inte att nå en kompromiss. Genom julibeslutet enades dock WTO:s medlemmar slutligen om att avföra investeringar, konkurrens och insyn i offentlig upphandling från Doharundans Skr. 2005/06:9 förhandlingsmandat. Även om investeringar inte är föremål för förhandlingar inom ramen för Doharundan saknas inte ramverk för investeringar. Bestämmelser om investeringar återfinns bland annat i vissa av EU:s bilaterala handelsavtal och förhandlar och ingår bilaterala avtal om investeringsskydd med tredje länder. Investeringsfrågor diskuteras också i bland annat och . Motsvarande gäller för frågan om konkurrens. Konkurrensområdet diskuteras i bland annat , och Network (ICN). Olika former för internationellt samarbete inom konkurrensområdet återfinns även normalt i EU:s bilaterala avtal. Inom WTO finns ett plurilateralt avtal om offentlig upphandling som bygger på frivillig anslutning, det s.k. Government Procurement Agreement (GPA). Efter EU:s senaste utvidgning har 38 länder anslutit sig till detta avtal. ser flera fördelar med ett multilateralt avtal om insyn i offentlig upphandling, nämligen att bidra till ökat förtroende för myndigheters agerande och sunda upphandlingsregler världen över samt att stödja god samhällsstyrning och bidra till kampen mot korruption. Från och med ministermötet i har regeringen framhållit att EU borde acceptera att investeringar och konkurrens hålls utanför Doharundans samlade förhandlingspaket. Detta blev i realiteten också resultatet av julibeslutet. Det innebär dock inte att regeringen anser att dessa båda frågor, och än mindre frågan om insyn i offentlig upphandling som regeringen helst hade velat ha kvar som ett förhandlingsområde, helt skall avföras från WTO:s dagordning. Först efter Doharundan kan det dock bli aktuellt att ta upp en diskussion om hur Singaporefrågorna skall hanteras . Utgångspunkten bör då vara att de tre frågorna behandlas var och en för sig. Handeln med tekovaror (textil och konfektion) har begränsats i olika avtal . avskaffades alla tekokvoter mellan WTO:s medlemsländer som ett resultat av att om textil- och konfektion utlöpte. Inför avregleringen var oron stor hos de textilproducerande länderna i världen med anledning av konkurrenskraft på tekoområdet. blev medlem i WTO och öppningen av tekoområdet var främsta vinst med anslutningen till WTO. Dock fick gå med på en speciell skyddsklausul som gav andra WTO-medlemmar möjlighet att begränsa textilexporten från . har redan infört skyddsåtgärder mot och efter starka påtryckningar från de tekoproducerande länderna i EU inledde kommissionen förhandlingar med . Dessa resulterade i en uppgörelse om begränsningar, i form av kvoter, för en betydande del av tekoexport till EU . Regeringen har välkomnat att tekobegränsningarna avvecklats. har inom EU arbetat för ett successivt avskaffande av importkvoterna och har drivit en konsekvent linje för så omfattande öppningar som möjligt före . Regeringen har motsatt Skr. 2005/06:9 sig EU:s förslag till nya tekobegränsningar mot och ogillar även den överenskommelse som nåtts mellan och . Skälet är bl.a. att den kraftiga exportökningen från varit förutsebar. Regeringen menar att den europeiska tekoindustrin har haft gott om tid för att omstrukturera och förbereda sig på den öppning som alla visste skulle komma. konsumenter har också rätt att få del av de prissänkningar på kläder som följer om en öppnare handel och konkurrens får råda. På grund av otympliga tillämpningsregler och för importörerna att ställa om sina inköp blev kvoterna i avtalet med mycket snabbt fyllda. Ett akut läge uppstod med miljontals plagg tillverkade i liggande i hamnarna i EU. Nya förhandlingar inleddes med kineserna och antog EU:s medlemsländer en uppgörelse om hur överskottsvarorna skulle behandlas. motsatte sig inte uppgörelsen men avgav tillsammans med en röstförklaring. Däri betonas betydelsen av att EU:s ekonomi blir konkurrenskraftig och att ländernas beslut att stödja förslaget var nödvändigt för de europeiska importörernas, detaljisternas och konsumenternas skull. strukturerade om tekoindustrin till höga omställningskostnader. 1950 hade 100 000 anställda i tekoindustrin och sysselsätts ca 13 000 personer i tekoindustrin, som går bra. Den arbetar med hög kvalitet, avancerad teknisk utveckling och satsar hårt på design. Huruvida avtalet om begränsningar i tekoexport till EU får någon effekt för den europeiska tekoindustrin är tveksamt. Många av 19 miljoner tekoarbetare riskerar däremot att bli arbetslösa. Det är troligt att de marknadsandelar som förlorar kommer att övertas av andra för vilka inga restriktioner råder. tekoexpansion i och har även satt press på många leverantörer från andra utvecklingsländer. Regeringens inställning är att icke-konkurrenskraftiga tekoindustrier i utvecklingsländerna inte bör skyddas av kvoter mot utan i stället få hjälp att omstrukturera sin produktion. 4.4.3Tvistlösningsmekanismen och aktuella tvister Sedan WTO grundades har sammanlagt 330 tvister initierats inom organisationen. Majoriteten av dessa har lösts på fredlig väg men drygt en tredjedel har gått vidare till panelstadiet. Sju tvister har medfört tillåtelse att införa motåtgärder. Motåtgärder har i sin tur enbart införts i fyra fall. Detta är ett tecken på att systemet fungerar och att parterna i de allra flesta fall lyckas lösa tvisterna på ett tidigt stadium. Antalet tvister i WTO sjunker. fram inleddes endast tio tvister. inleddes totalt 26 tvister och var antalet 37. Betydligt fler parter har emellertid begärt att en panel skall slå fast omfattningen av eventuella motåtgärder som kan komma att införas. Det gjordes i nio fall vilket är mer än tillsammans. WTO:s tvistlösningssystem förbättrar medlemsstaternas möjligheter att Skr. 2005/06:9 på rättslig väg kräva att andra medlemmar följer ingångna avtal. möjlighet är särskilt värdefull för utvecklingsländerna som annars har begränsade möjligheter att ställa krav på sina handelspartners. Utvecklingsländerna driver fler tvister i WTO än under och med större framgång (se socker och bomull nedan). instrument för efterlevnad är dock fortfarande begränsat till hot om och bruk av handelssanktioner. Detta är ett kostsamt instrument, särskilt för utvecklingsländer. har dock även ekonomiskt betydelsefulla länder som och EU i huvudsak rättat sig efter utslag i WTO-tvister som går dem emot. I det följande görs en genomgång av några av de viktigaste tvisterna . initierade en tvist mot subventioner på bomull. Panelutslaget slog fast att , genom sina interna subventioner och exportkrediter, bidragit till att pressa ner världsmarknadspriserna för bomull och att öka marknadsandelar på andra länders bekostnad. Panelutslaget överklagades, men bekräftade panelens utslag. Beslutet kan få konsekvenser även för andra industriländers interna jordbrukssubventioner. fastslog att EU:s marknadsordning för socker medför otillåtet höga exportsubventioner, vilket ansågs vara oförenligt med WTO:s jordbruksavtal. Panelutslaget var en seger för , och . Panelutslaget medförde ett ökat tryck på EU att reformera sin sockerregim och reformförslag kommer att diskuteras inom EU . s.k. Byrd-Amendment-lagstiftning har givit upphov till en tvist som gäller att intäkter från amerikanska antidumpningsåtgärder och utjämningstullar riktade mot bland annat europeiska exportörer tillfaller de amerikanska företag som ligger bakom att fallen tagits upp. I både en panel och i överprövningsorganet har lagstiftningen ansetts strida mot . Då inte har efterlevt utslagen har EU fått rätt att införa motåtgärder. Tilläggstullar på vissa amerikanska produkter som importeras till EU infördes . mellan och i det så kallade ()-målet rör en del av skattelagstiftning som av WTO har bedömts utgöra en otillåten exportsubvention. I syfte att förmå att rätta sig efter införde EU tilläggstullar på ett stort antal amerikanska exportprodukter. har sedermera ändrat lagstiftningen och EU:s tilläggstullar har upphört. Men eftersom EU anser att det finns tveksamheter även i den nya lagstiftningen har en ny panelprocess inletts. har samtal förts mellan och om att omförhandla avtal om offentliga stöd till utveckling och produktion av stora civila flygplan. Sedan avtalet ingicks har Airbus försäljning av stora civila flygplan gått om den ende konkurrenten, , försäljning. Från amerikanskt håll hävdas att denna framgång till stor del beror på subventioner som europeiska länder har givit Airbus. EU å sin sida har ifrågasatt de subventioner som erhåller bl.a. via FSC (se ovan). Resultatlösa konsultationer har skett och begärde båda parter att tvisten skulle avgöras av en panel. Efter att ha förlorat den ursprungliga hormontvisten införde EU i Skr. 2005/06:9 september 2003 ett nytt direktiv om förbud mot användning av hormoner Förbudet mot import av kött som behandlats med vissa hormoner kvarstod dock, om än annorlunda motiverat. Eftersom och varken hävde sanktionerna, som de tidigare fått tillåtelse att införa, eller begärde en prövning av EU:s lagstiftning inledde EU konsultationer med övriga parter. Konsultationerna har varit resultatlösa och upprättades en panel i ärendet. På begäran av , och tillsattes 2003 en panel för att granska EU:s s.k. moratorium för godkännande av genmodifierade produkter (GMO). Tvisten rör främst jordbruksprodukter såsom livsmedel och foder. Panelens interimsutslag kommer . EU har ett komplicerat kvotsystem för bananer som är avsett att skydda EU:s egna producenter samt ge AVS-producenter konkurrensfördelar. Detta system fälldes i en WTO panel och EU blev då ålagt att införa en tullösning . EU har föreslagit en ny tullnivå som inte accepterades av de latinamerikanska bananexportörerna. Frågan ligger nu i skiljedom i WTO. Det är av stor vikt att denna fråga är löst innan i . Bananfrågan har sådan politisk sprängkraft att den annars riskerar att allvarligt störa förhandlingarna. Den politiska känsligheten är kopplad till att två stora grupperingar av utvecklingsländer, AVS-länderna och , ställs mot varandra. Regeringen arbetar med frågor som rör handel, arbetsvillkor och globaliseringens sociala dimension för att bidra till förverkligandet av mänskliga rättigheter i arbetslivet och en rättvis och hållbar global utveckling. Utgångspunkten är att handelspolitiken skall främja efterlevnad av internationellt överenskomna principer som t.ex. åtta konventioner om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. Relationen mellan handel och grundläggande arbetsvillkor är dock en kontroversiell fråga på den internationella handelsdagordningen och behandlas inte inom ramen för pågående WTO-förhandlingar. I ministerdeklarationen från WTO:s första ministermöte i identifierades som den organisation som ansvarar för frågan om grundläggande rättigheter i arbetslivet. Detta var en av anledningarna till att 1998 antog deklarationen om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet, samt riktlinjer för dess uppföljning. I deklarationen fastslås att alla medlemsländer genom sitt medlemskap i och sin anslutning till stadga har en förpliktelse att respektera, främja och genomföra de principer och rättigheter som täcks av åtta centrala rättighetskonventioner. Dessa grundläggande rättigheter skall respekteras av alla länder oavsett utvecklingsnivå. är det viktigt att se till att frågor om arbetsvillkor inte används som täckmantel för protektionism. Med den utgångspunkten verkar regeringen för att föra upp frågan om respekt för grundläggande arbetsvillkor på den internationella handelsagendan. Inför och under ministermötet i , i och uppföljningen i agerade och EU aktivt för att få till Skr. 2005/06:9 stånd ett närmare samarbete mellan och WTO i syfte att förmå WTO att ta sin del av ansvaret för respekten för grundläggande arbetsvillkor. Tyvärr blev resultatet svagare än vad regeringen önskat i detta avseende. Förslagen mötte motstånd från i första hand utvecklingsländerna som befarade en förtäckt protektionism. För att komma vidare finns ett stort behov av att möta denna oro. Eftersom i stort sett alla WTO:s medlemmar även är medlemmar i är ett stärkt samarbete organisationerna emellan en viktig del i detta. Regeringen kommer därför fortsatt verka för att samarbetet mellan WTO och fördjupas och utvecklas till en förtroendefull dialog med syfte att stärka samstämmigheten i organisationernas arbete. Med sin tydliga frihandelspolitik har hög trovärdighet att driva frågor som rör handel och investeringar kopplat till arbetsvillkor. Regeringen arbetar därför fortsatt aktivt för att finna nya vägar och utnyttja andra möjligheter för att driva frågor om mänskliga rättigheter i arbetslivet. Företagens arbete med att stärka respekten för grundläggande arbetsvillkor har vuxit sig starkare. Både och har reviderat sina riktlinjer för multinationella företag. FN:s generalsekreterare lanserade 1999 initiativet Global Compact där har varit aktivt från start. Genom initiativet Globalt Ansvar driver regeringen frågan om företags sociala och miljömässiga ansvar (se avsnitt 3.5). rådslutsatser om handel och grundläggande arbetsrättigheter som antogs var en viktig signal om att EU:s ambition på området ligger fast. var en av de mest drivande medlemsstaterna i förhandlingsprocessen. Rådslutsatserna lyfter fram vikten av att EU verkar för en effektivare dialog mellan WTO och samt nödvändigheten i att effektivisera övervakningsmekanism. Betydelsen av företags sociala ansvar för att stärka respekten för mänskliga rättigheter i arbetslivet lyfts också fram. Dessutom uppmanas till att grundläggande arbetsrättigheter skall diskuteras i samband med de regelbundna granskningar av medlemmarnas handelspolitik som görs inom WTO. har aktivt, såväl enskilt som inom EU-kretsen, tagit upp frågan om efterlevnad av centrala rättighetskonventioner i WTO:s handelsgranskningar. Inom ramen för dessa granskningar görs en översyn av WTO-medlemmarnas nationella handelspolitik. Översynerna är ett centralt instrument för WTO:s arbete och bidrar till ökad öppenhet. Respekt för mänskliga rättigheter på alla områden är vidare ett krav i EU:s bilaterala och regionala frihandelsavtal. har även drivit frågan i arbetet med EU:s tullpreferenssystem (GSP) där extra tullättnader ges till länder som strävar efter att följa grundläggande konventioner. har i bilaterala investeringsskyddsavtal fört in skrivningar om vikten av respekt för grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. Regeringen stödjer också bredare arbete med globaliseringens sociala dimension. Frågan om en rättvis fördelning av globaliseringens negativa och positiva effekter är enligt regeringen viktig för att ett starkt stöd för en aktiv globaliseringspolitik skall kvarstå. Mänskliga rättigheter i arbetslivet såsom de formuleras i deklaration är en av hörnstenarna i en svensk aktiv globaliseringspolitik. Efter ministermötet i har regeringen ansträngt sig för att Skr. 2005/06:9 hitta nya vägar för att stärka respekten för grundläggande mänskliga rättigheter i arbetslivet kopplat till internationell handel och investeringar. Regeringen verkar för att handelspolitiken skall stärka respekten för grundläggande arbetsvillkor och att WTO, såväl som bilaterala och regionala handelsavtal, skall bidra till att åtta centrala rättighetskonventioner genomförs och efterlevs. WTO och dess återkommande ministerkonferenser bör ge ökade möjligheter att även i handelssammanhang föra en dialog om grundläggande arbetsvillkor. 4.4.5Jämställdhetsintegrering - lång väg att gå Inom internationell handelspolitik har jämställdhetsfrågor haft en undanskymd roll. Länge sågs handelspolitik som ett könsneutralt område. Mot denna bakgrund är det symptomatiskt att jämfört med många andra betydande internationella organisationer är jämställdhetsfrågor lågt prioriterade i WTO:s arbete. En annan anledning är att många av WTO:s medlemmar vill se WTO främst som en förhandlingsorganisation och därför tvekar att tynga agendan med fler frågor. Det finns också ett motstånd hos främst vissa utvecklingsländer att föra in frågor av social karaktär i WTO:s arbete. existerar emellertid betydande forskning om kopplingen mellan handelspolitik och jämställdhet. Denna visar tydligt att handelspolitik inte är könsneutral. Könsmönster vid arbetsfördelning i produktion, reproduktion och sociala/politiska sfärer, både på nationell nivå och på hushållsnivå, gör att handelsreformer kan ge olika resultat för olika kön. Vidare skiljer sig kvinnors och mäns konsumtionsmönster från varandra. En öppnare handel inom olika sektorer kan således ge olika effekter för kvinnor och män. Erfarenheter från exempelvis fattigdomsbekämpning i utvecklingsländer har också tydligt visat att om inte deltagande och ägarskap i ekonomiska reformer säkerställs för båda könen undermineras reformernas effektivitet. Eftersom en öppnare handel lyfts fram som ett centralt vapen i kampen mot fattigdom bör jämställdhetsperspektiv inkluderas i handelspolitiken. arbete med att lyfta fram jämställdhetsperspektivet i WTO följer två huvudspår. I det första spåret verkar för att jämställdhetsperspektivet skall få fotfäste i WTO:s löpande arbete. Ett exempel är att WTO:s omfattande utbildningsverksamhet i högre grad bör inkludera jämställdhetsfrågor, liksom att man vidtar åtgärder för att öka andelen kvinnliga deltagare i utbildningsprogrammen. Ett annat exempel är de regelbundna handelsgranskningarna av medlemsländerna i WTO. Regeringen anser att det skulle kunna få stor betydelse i handelspolitiska sammanhang om granskningarna inkluderade jämställdhetsfrågor och uppmuntrade könsuppdelad statistik. Detta skulle underlätta utvärderingen av handelspolitiska reformer. I det andra spåret lyfter fram jämställdhetsfrågor i relevanta förhandlingsområden i Doharundan, exempelvis tjänstehandel, jordbruk och TRIPs. Mot bakgrund av svårigheterna att få gehör för dessa och liknande frågor i WTO-förhandlingarna rör det sig främst om ett långsiktigt arbete där målet är att belysa kvinnors roll och situation i Skr. 2005/06:9 centrala förhandlingsområden. För att lyfta fram betydelsen av jämställdhetsaspekterna även i de bilaterala och regionala handelsrelationerna mellan länder har regeringen givit i uppdrag att genomföra en analys för att ta fram indikatorer och förslag till mål för EU:s och agerande om hur jämställdhetsaspekter bör integreras i EU:s bilaterala och regionala associeringsavtal. Analysen beräknas vara klar och omfattar bl.a. kartläggning av jämställdhetsrelaterade villkor i dagens associerings- och frihandelsavtal samt konkreta förslag på hur sådana villkor skulle kunna utformas. Denna typ av villkor om än allmänt hållna finns bl.a. i EU:s associeringsavtal med samt i det s.k. mellan EU och AVS-länderna. Den ökande insikten om handelns betydelse för utveckling har tydliggjort behovet av internationellt utvecklingssamarbete. Handelsrelaterat bistånd kan delas upp i insatser kopplade till stärkande av utbudssidan (infrastruktur- och produktionsstärkande insatser, förbättrade möjligheter att handla internationellt etc.), insatser för handelsutveckling (institutionell kapacitetsuppbyggnad, exportstrategier, stöd för integrering av handel i nationella fattigdomsstrategier etc.) och handelspolitiska insatser (förhandlingsrelaterade, kapacitetsuppbyggande för formulering av handelspolitik etc.). Stöd till samtliga delar behövs för att utvecklingsländerna skall ges möjligheter att integreras i världsekonomin. Både internationella och nationella givare har ökat sina insatser. återstår mycket att göra både vad gäller kvantitet, kvalitet och samordning. Dohamandatet understryker vikten av tekniskt samarbete och kapacitetsuppbyggande åtgärder på handelsområdet, liksom behovet av samordning mellan WTO och andra aktörer. Särskild vikt läggs vid att stärka det handelsrelaterade biståndet till MUL. I samband med att Doharundan inleddes bildades också en särskild fond, , med hjälp av vilken kan ge förhandlingsrelaterat stöd. är den enskilt största givaren till denna fond. Det handelsrelaterade biståndet är en viktig del av det svenska utvecklingssamarbetet. Det syftar till att möjliggöra utvecklingsländernas deltagande i internationell handel och vid internationella handelsförhandlingar och därigenom bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. mål är att bidra till att det samlade internationella handelsrelaterade biståndet ökar och effektiviseras samt att fördelningen av medlen överensstämmer med utvecklingsländernas efterfrågan och behov. har det svenska stödet förstärkts. har också accepterat att ta på sig rollen att inom mekanismen Integrated Framework samordna de stora givarnas insatser på handelsområdet gentemot MUL. har i olika internationella sammanhang tankar väckts om hur det handelsrelaterade biståndet kan ökas, förbättras och bli mer Dessa diskussioner om Aid for Trade utgör en del av Skr. 2005/06:9 uppföljningen av millenniemålen. Det finns också tydliga kopplingar mellan behovet av ett förstärkt handelsrelaterat bistånd och ett ambitiöst utfall av Doharundan. accepterade efter begäran från och att tillsammans med agera ordförande i en informell diskussionsgrupp om Aid for Trade. har därmed fått en central roll i arbetet med att ta fram förslag till utformningen av Aid for Trade, vilket ökar möjligheterna att påverka inriktningen. Regeringen har också skapat utrymme för ytterligare satsningar på detta område, genom att det handelsrelaterade biståndet höjs . 4.5Deltagande och öppenhet i WTO Händelserna i gjorde det uppenbart för samtliga WTO- medlemmar att organisationens legitimitet måste förbättras både internt och externt.