prop · GS03115 · 2005-04-01 00:00:00 — Den handläggande myndigheten får dock medge undantag från det kravet. En framställan om verkställighet i av ett förverkandebeslut som har meddelats i en annan stat bör, som också föreslås i avsnitt 8.13, prövas enligt internationella verkställighetslagen eller, i nordiska förhållanden, enligt nordiska verkställighetslagen. I förordningen till internationella verkställighetslagen, förordningen (1977:178) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, föreskrivs att en framställan skall vara avfattad på danska, norska eller svenska eller översatt till svenska eller engelska. Något motsvarande krav finns inte för ärenden enligt nordiska verkställighetslagen. I såväl ärenden om överlämnande av egendom som i ärenden om verkställighet i av förverkandebeslut meddelade i andra länder godtas att framställningar ges in på, förutom svenska, även danska eller Prop. 2004/05:115 norska. Regeringen har viss förståelse för Hovrättens för principiella synpunkt, att ett intyg skrivet på eller översatt till ett nordiskt språk, inbegripet finska, bör godtas. Det kan emellertid antas att ett godtagande av intyg avfattade på finska skulle försena handläggningen av denna typ av ärenden då det regelmässigt skulle krävas översättning till svenska av sådana intyg. Enligt regeringens uppfattning framstår det mot den bakgrunden som en rimlig och lämplig ordning att en begäran om erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut kan godtas om den ges in på något av språken svenska, danska eller norska. I ärenden enligt internationella verkställighetslagen godtas dessutom framställningar som är avfattade på eller översatta till engelska. Frågan är då om även intyg avfattade på eller översatta till engelska bör godtas som grund för en begäran om erkännande och verkställighet i av ett frysningsbeslut. Vid införandet av lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder övervägdes frågan om på vilket språk en arresteringsorder skall vara avfattad eller översatt till (se prop. 2003/04:7 s. 107 f.). I propositionen konstaterades att över- sättningar till svenska i utlämningsärenden i många fall håller en låg kvalitet och att det kan förorsaka problem vid prövningen av utlämnings- ärenden. Det ansågs finnas goda skäl att anta att kunskapen i engelska och tillgången till översättare till engelska var god i hela . Även det förhållandet att svenska åklagare och domare i allt större utsträckning arbetar med frågor som har internationell anknytning ansågs tala för att framställningar på engelska borde kunna godtas. De skäl som låg till grund för bedömningen i språkfrågan för en arresteringsorder är enligt regeringens uppfattning relevanta även i ärenden om erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut. Även om ärendetyperna skiljer sig något åt finns det också stora likheter, bl.a. mellan intyget och det formulär som ligger till grund för en begäran om överlämnande enligt en europeisk arresteringsorder. Ett intyg som är avfattat på eller översatt till engelska bör därför kunna godtas som grund för en begäran om erkännande och verkställighet i av ett frysningsbeslut. Regeringens förslag: Åklagare skall vara behöriga att översända svenska frysningsbeslut till andra medlemsstater i EU för erkännande och verkställighet där och att handlägga ärenden om erkännande och verk- ställighet i av utländska frysningsbeslut. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att bestämmer vilka åklagare som skall vara behöriga att handlägga ärenden om erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt prome- förslag eller lämnat dem utan erinran. har ansett att även den myndigheten bör bemyndigas att utse åklagare som handlägger ärenden om erkännande och verkställighet av frysningsbeslut i . Skälen för regeringens förslag Behörig myndighet i vid översändande av frysningsbeslut I avsnitt 8.2 föreslås att det införs bestämmelser som möjliggör beslag av föremål som inte är tillgängliga för beslutet. Dessa beslagsbeslut och beslut om kvarstad enligt 26 kap. , som syftar till att säkerställa en framtida verkställighet av ett beslut om värdeförverkande, föreslås utgöra frysningsbeslut enligt rambeslutet som i den egenskapen får översändas från till andra EU-stater för erkännande och verkställighet. Enligt artikel 4.1 i rambeslutet skall ett frysningsbeslut och intyget översändas av den rättsliga myndighet som har fattat beslutet direkt till den rättsliga myndighet som är behörig att verkställa det. De beslut som översänds från kommer att vara meddelade av domstol när det är fråga om kvarstad. Beslut om beslag som översänds från kommer att vara meddelade av åklagare. Om bestämmelserna i rambeslutet tillämpas strikt skall alltså i fråga om svenska frysningsbeslut såväl domstolar som åklagare vara behöriga att översända frysningsbeslut. I ärenden om internationell rättslig hjälp i brottmål är det åklagare som ansöker om beslag och överlämnande till av egendom som kan utgöra bevismaterial eller om beslag eller kvarstad i syfte att säkerställa en framtida verkställighet av ett svenskt förverkandebeslut. Detta följer av bestämmelserna i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, som i sin tur bygger på de internationella överenskommelser som reglerar denna typ av rättsligt samarbete, t.ex. konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål och förverkandekonventionen. Översändande av frysningsbeslut är en åtgärd som har stora likheter med framställningar som sagts. En åklagares kontakt och samarbete med utländska myndigheter i sådana ärenden ligger i linje med åklagarens funktion i den svenska brottmålsprocessen. En motsvarande ordning tillämpas också i ärenden om internationell rättslig hjälp i brottmål. Artikel 4.1 föreskriver emellertid att den myndighet som har fattat ett beslut också skall översända beslutet till den verkställande staten. Den funktionsfördelning som finns mellan åklagare och domstolar i den svenska brottmålsprocessen talar dock emot en sådan ordning. Det kan även finnas praktiska skäl till att inte olika myndigheter har ansvar för översändandet från av frysningsbeslut som skall verkställas i utlandet. Därigenom främjas en enhetlig praxis och en enklare och smidigare hantering av ärendena. Denna fråga uppmärksammades i slutskedet av förhandlingarna av rambeslutet genom att det i det formulär som är intaget som en bilaga till rambeslutet (ruta b) klargörs att det kan vara en annan behörig myndighet i den utfärdande staten som översänder ett beslut om frysning än den myndighet som fattat själva beslutet. Regeringen anser därför att det bör vara åklagare som översänder beslut om beslag och kvarstad för verkställighet i andra EU-stater, oavsett om det är åklagare eller domstol som har fattat beslutet. Frågan är då om kretsen av åklagare som skall vara behöriga att översända frysningsbeslut bör inskränkas genom en bestämmelse i lag. En sådan inskränkning skulle begränsa möjligheten för åklagare i allmänhet att inhämta bevis från utlandet. Det framstår som en onödig omgång om den åklagaren som handlägger ett visst ärende skulle vara tvungen att vända sig till särskilda åklagare, t.ex. vid de internationella åklagarkamrarna, för att få beslagsbeslutet verkställt i ett annat land. Några lagbestämmelser om vilka åklagare som skall vara behöriga att sända över beslut om frysning bör därför inte införas. I de fall begränsningar bör göras kan det ske inom ramen för den nya organisation (se nedan angående Lagrådets syn- punkter). Behörig myndighet i vid verkställighet av frysningsbeslut Enligt rambeslutet är det upp till varje medlemsstat att avgöra vilka myndigheter som är behöriga att besluta om verkställighet av frysningsbeslut som har översänts från andra medlemsstater (artikel 4.1). Den behöriga myndigheten skall pröva om frysningsbeslutet skall erkännas och verkställas i den verkställande staten och omgående vidta de åtgärder som behövs för verkställighet av beslutet, på samma sätt som för ett beslut fattat i den verkställande staten (artikel 5.1). Ett frysningsbeslut och det intyg som skall bifogas detta skall innehålla alla de uppgifter som krävs för prövningen av om beslutet skall erkännas och verkställas i den verkställande staten. Prövningen kommer därmed att ske utifrån ett relativt begränsat underlag och inom en kort tidsrymd, normalt (artikel 5.3). Den materiella prövningen av förut- sättningarna för frysningsbeslutet skall ha skett i den andra staten. Den verkställande statens myndigheter skall endast pröva om det finns förutsättningar för erkännande och verkställighet av frysningsbeslutet. Utgångspunkten i rambeslutet är att ett frysningsbeslut som översänds skall följas av en ansökan om överlämnande av den egendom som blivit föremål för åtgärden eller en begäran om verkställighet i av ett utländskt förverkandebeslut som avser egendomen (artikel 10.1). I ärenden om rättslig hjälp i brottmål är det åklagare som tar emot och utreder förutsättningarna för om rättslig hjälp kan lämnas. Även i ärenden enligt den internationella verkställighetslagen om verkställighet i av utländska beslut om förverkande är det åklagare som utreder om förutsättningar finns för verkställighet här av utländska förverkande- beslut innan frågan överlämnas till domstol för slutlig prövning. Mot bakgrund av att det i flertalet fall kommer att vara åklagare som tar emot och utreder den efterföljande framställningen, framstår det för regeringen som den mest praktiska ordningen att åklagare anförtros uppgiften att ta emot och pröva frågor om erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut som översänds från andra EU-stater. Även ärendenas karaktär och det skyndsamhetskrav som kan antas föreligga i flertalet fall talar för en sådan ordning. Lagrådet har förordat att det inte införs in någon lagbestämmelse som anger vilka åklagare som är behöriga att pröva om ett frysningsbeslut skall erkännas och verkställas. Enligt Lagrådet kan en sådan bestäm- melse felaktigt uppfattas som ett bemyndigande direkt från till . Lagrådet anser att frågor om åklagares behörighet, både vad gäller handläggningen av svenska frysningsbeslut och sådana beslut från andra medlemsstater som handläggs här i landet för Prop. 2004/05:115 erkännande och verkställighet, kan lösas inom ramen för de tillämpnings- föreskrifter som regeringen meddelar till den nya lagen. Enligt Lagrådet bör det i den nya lagen anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om tillämpningen av den nya lagen. Regeringen delar Lagrådets uppfattning, att det bör finnas en bestämmelse som informerar om regeringens möjligheter att meddela tillämpningsföreskrifter. Det kan i detta sammanhang nämnas att regeringen i åklagarförordningen (2004:1265) och i förordningen (2004:1266) med instruktion för har meddelat föreskrifter som innebär att den myndigheten bestämmer vilka åklagare som är behöriga att handlägga ärenden enligt denna lag. En underrättelse om behöriga myndigheter i Ovan föreslås att åklagare skall vara behöriga att såväl översända svenska frysningsbeslut som att ta emot och fatta beslut om erkännande och verkställighet i av utländska frysningsbeslut. Det bör övervägas att från sida lämna en underrättelse om vilka myndigheter här som är behöriga att översända respektive erkänna och verkställa frysningsbeslut. Till skillnad från t.ex. rambeslutet om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna innehåller inte frysningsrambeslutet någon bestämmelse om sådana underrättelser. Detta bör inte hindra att lämnar en sådan information i samband med att en underrättelse avges enligt artikel 14.2, om att rambeslutets bestämmelser har genomförts i . Översändande av ett frysningsbeslut Regeringens förslag: Ett frysningsbeslut som översänds för erkännande och verkställighet i en annan medlemsstat i EU skall skickas direkt till behörig myndighet i den staten. Ett frysningsbeslut som översänds för erkännande och verkställighet i skall, tillsammans med intyget, översändas direkt till behörig Frysningsbeslutet och intyget skall översändas i skriftlig form genom post, bud eller telefax. Efter överenskommelse i det enskilda fallet får översändandet ske på annat sätt. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat dem utan erinran. Skälen för regeringens förslag Direkt kontakt mellan rättsliga myndigheter Artikel 4 i rambeslutet innehåller bestämmelser om översändande av beslut om frysning. Frysningsbeslutet och intyget skall översändas direkt från den rättsliga myndighet som har fattat frysningsbeslutet, eller annan behörig rättslig myndighet, till den rättsliga myndighet som är behörig att verkställa beslutet i den verkställande staten (punkt 1). Det är upp till varje medlemsstat att avgöra vilka rättsliga myndigheter som där skall vara behöriga att sända och ta emot frysningsbeslut (för svenskt vidkommande föreslås åklagare vara de behöriga myndigheter som avses, se avsnitt 8.4). Någon möjlighet att sända ett frysningsbeslut via en central myndighet, t.ex. centralmyndigheten vid , finns inte enligt rambeslutet. och får dock begära att ett frysningsbeslut översänds för erkännande och verkställighet i dessa stater via staternas central- myndigheter eller andra myndigheter som anges i en förklaring (punkt 2). Det innebär att i förhållande till dessa två stater blir behörig myndighet respektive stats centralmyndighet eller den myndighet som anges i en förklaring. En direkt kommunikation mellan rättsliga myndigheter är för svenskt vidkommande inget nytt. Inom har gällt att domstolar och andra myndigheter får kommunicera direkt med varandra i ärenden om rättslig hjälp i brottmål utan anlitande av någon centralmyndighet. Detta gäller som huvudregel även i förhållande till EU:s medlemsstater (se 2 kap. 6 § andra stycket och 3 kap. 2 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål). Kravet på direkt kommunikation mellan myndigheter är något som blir alltmer framträdande i det straffrättsliga samarbetet. I ärenden om överlämnande mellan EU:s medlemsstater skickas en europeisk arresteringsorder direkt till behörig åklagare i den stat som skall verkställa en sådan order (se 4 kap. 1 § lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder). Tanken med direkt kommunikation är främst att påskynda hanteringen av ärenden. Genom direkt kontakt undviks mellanhänder i handläggningen och de berörda myndigheterna kan direkt och formlöst utbyta den information som krävs i ärendet. Regeringen anser med hänsyn till vad som ovan sagts att det bör införas bestämmelser i lag om att ett frysningsbeslut som översänds från för erkännande och verkställighet i en annan EU-stat skall skickas direkt till behörig myndighet i den staten. Ett frysningsbeslut som översänds till för erkännande och verkställighet skall översändas till den åklagare som här är behörig att handlägga ärenden om erkännande och verkställighet av frysningsbeslut. Även detta bör framgå av en bestämmelse i lag. Översändande av frysningsbeslutet och intyget Enligt artikel 4.1 i rambeslutet skall ett frysningsbeslut och intyget översändas på ett sådant sätt att den verkställande medlemsstaten kan få en skriftlig uppteckning och fastställa att de översända handlingarna är äkta. Bestämmelsen har närmast sin förebild i artikel 6.1 i konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan EU:s medlemsstater och återspeglas i 2 kap. 4 § fjärde stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål (se prop. 1999/2000:61 s. 95). När står som utfärdande stat är det, i likhet med vad som gäller vid rättslig hjälp i brottmål, den verkställande statens lagstiftning som reglerar i vilken form frysningsbeslutet och intyget skall översändas (se även avsnitt 8.3 om kravet på översättning av intyget). De närmare formerna för detta bör därför inte regleras i svensk lag. När är verkställande stat är det dock enligt regeringen rimligt Prop. 2004/05:115 att uppställa krav på vilket sätt frysningsbeslutet och intyget skall översändas och att översändandet bör ske med artikel 4.1 i rambeslutet som utgångspunkt. Ett traditionellt sätt att översända framställningar om rättsligt samarbete är genom post eller bud. Ett annat sätt är via telefax. Dessa möjligheter bör framgå av bestämmelser i lag, med bl.a. 2 kap. 4 § fjärde stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål som förebild. På samma sätt som den bestämmelsen i det enskilda fallet möjliggör översändande på annat sätt än nu sagts, bör det även vid översändande av frysningsbeslut vara möjligt att i det enskilda fallet översända ett frysningsbeslut och ett intyg t.ex. med elektronisk post. Regeringens förslag: Åklagare prövar om ett frysningsbeslut är verk- ställbart i . Om beslutet är verkställbart i , skall åklagaren meddela en verkställbarhetsförklaring. Åklagarens beslut att inte meddela verkställbarhetsförklaring, att upphäva en sådan förklaring eller ett beslut att skjuta upp verkställig- heten skall innehålla de skäl som bestämt utgången. Åklagaren skall vid utredning och prövning av frysningsärenden ha tillgång till uppgifter ur belastningsregistret och misstankeregistret. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag innehöll inte någon bestämmelse som ger åklagaren tillgång till belastnings- eller misstankeregister i ett frysnings- ärende. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat dem utan erinran. har gjort gällande att nuvarande regelverk inte medger att åklagare får tillgång till belastningsregister och misstanke- register i ärenden om erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut. har vidare ifrågasatt om det finns skäl att uppställa krav för åklagaren att motivera ett beslut att meddela verkställbarhetsförklaring. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5.1 skall de behöriga rättsliga myndigheterna i den verkställande staten erkänna ett frysnings- beslut som översänds enligt rambeslutet och vidta de åtgärder som behövs för omedelbar verkställighet av beslutet. Av samma artikel fram- går att erkännande och verkställighet får vägras endast i de fall som anges i artikel 7 (se avsnitt 8.7). Verkställigheten kan skjutas upp om det finns något sådant skäl till uppskjutande som anges i artikel 8 (se avsnitt 8.9). Den prövning som skall ske i , dvs. om frysningsbeslutet skall erkännas och verkställas här, är begränsad till de omständigheter som särskilt anges i rambeslutet. Utöver de uttryckliga avslagsgrunder som anges i artikel 7, kan en framställning avslås på vissa andra grunder som följer av rambeslutet. I avsnitt 5.2 redogörs för de avslagsgrunder som kan förekomma enligt rambeslutet. Förekomsten av en sådan omständighet som kan medföra uppskjutande bör inte påverka beslutet att bevilja verkställighet i av frysningsbeslutet (se avsnitt 8.9). Åklagarens beslut att erkänna och bevilja verkställighet innefattar inte någon materiell bedömning av de omständigheter och rättsliga överväganden som ligger bakom frysningsbeslutet prövningen är snarare en kontroll av att det inte föreligger vissa i rambeslutet angivna omständigheter, som i flertalet fall är sådana att de om de varit kända för den utfärdande myndigheten hade medfört att något frysningsbeslut inte hade meddelats. För att understryka karaktären av denna prövning anser regeringen att termen verkställbarhetsförklaring bör användas för att beteckna ett beslut som går ut på att ett frysningsbeslut får verkställas i . Termen används i annan lagstiftning för att beteckna en prövning av formellt slag exekvatur som även i dessa sammanhang går ut på att ett utländskt avgörande skall kunna verkställas i (se 16 § lagen [1990:272] om internationella frågor rörande makars och sambors förmögenhetsförhållanden och 4 § lagen [2001:394] med kompletterande bestämmelser till II-förordningen). har påpekat att nuvarande regler inte medger att åklagaren vid handläggningen av ärenden om erkännande och verk- ställighet i av ett frysningsbeslut får tillgång till uppgifter ur belastningsregister enligt lagen (1998:620) om belastningsregister och misstankeregister enligt lagen (1998:621) om misstankeregister. har gjort gällande att uppgifter ur dessa register är helt avgörande för att åklagaren skall kunna bedöma om det på grund av en tidigare dom finns hinder mot att meddela en verkställbar- hetsförklaring (avsnitt 8.7) eller om det finns skäl att skjuta upp verkställigheten (avsnitt 8.9). Regeringen delar bedömning att uppgifter av nu angivet slag är avgörande för åklagarens prövning i ett ärende om erkännande och verkställighet i av ett frysningsbeslut. Regeringen anser att ärenden om erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut visserligen har vissa likheter med, men ändå inte direkt kan hänföras till en sådan verksamhet som anges i 2 § lagen om belastningsregister eller 2 § lagen om misstanke- register, dvs. verksamhet hos åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal. Det bör därför införas en bestämmelse som gör det möjligt för en åklagare som handlägger ett sådant ärende att inhämta uppgifter ur dessa register. Denna möjlighet bör framgå av en bestämmelse i lag. Den nya lagstiftningen bör innehålla en bestämmelse om att åklagaren skall meddela en verkställbarhetsförklaring avseende frysningsbeslut som har översänts till för erkännande och verkställighet. Innebörden av att en verkställbarhetsförklaring meddelas är att åklagaren därigenom i rambeslutets mening erkänner frysningsbeslutet och lämnar klartecken till att beslutet får verkställas här, låt vara att verkställigheten kan vara beroende av särskilda villkor eller att den enligt särskilt beslut skall skjutas upp. Flera artiklar i rambeslutet föreskriver en skyldighet för den verkställande staten att skriftligen redovisa de åtgärder som vidtagits (artikel 5.1, 7.3 och 8.2). När ett frysningsbeslut har översänts till för verkställighet är det närmast de beslut som åklagare och domstol meddelar som bör redovisas till den andra staten. föreslås att reglerna om domstols handläggning i brottmål skall gälla för Prop. 2004/05:115 rättens beslut. Därav följer att rättens beslut skall motiveras (30 kap. 11 § För åklagarens beslut finns inte någon motsvarande regel. Regeringen anser därför att en bestämmelse bör tas in i lag om att åklagarbeslut, såväl i fråga om verkställbarhetsförklaring som i fråga om uppskjutande av verkställighet, skall innehålla de skäl som bestämt utgången. I enlighet med förslag bör emellertid skyldigheten att motivera ett beslut begränsas till fall där åklagaren beslutar att inte meddela en verkställbarhetsförklaring. Vidare bör åklagaren vara skyldig att motivera ett beslut att upphäva en verkställbarhetsförklaring och att skjuta upp verkställigheten av ett frysningsbeslut. 8.7Skäl för att inte meddela en verkställbarhets- förklaring Regeringens förslag: En verkställbarhetsförklaring får inte meddelas 1.om intyget saknas eller är så bristfälligt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om verkställ- barhet i , 2.om det skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier, 3.om frysningsbeslutet avser en skriftlig handling eller ett skriftligt meddelande och det enligt 27 kap. 2 § hade funnits hinder mot att ta handlingen eller meddelandet i beslag, eller 4.om det i har meddelats dom eller åtalsunderlåtelse för den gärning som är föremål för det straffrättsliga förfarande i vilket frysningsbeslutet har meddelats. Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon bestämmelse som erinrar om grundlagarnas eller betydelse i ärenden om erkännande och verkställighet av frysningsbeslut i .