prop · GS0380 · 2005-03-22 00:00:00 — Utvecklingen av antalet forskarassistenter är i detta sammanhang oroande. Av bl.a. forskningsstrategierna framgår att såväl lärosäten som forskningsfinansiärer har uppmärksammat detta behov i ökad utsträckning, men ytterligare insatser behövs. För att säkra tillgången på forskare krävs också att såväl forskarutbildningen som den fortsatta forskningskarriären upplevs som attraktiv av unga kvinnor och män. Lärosätenas planering av kompetensförsörjning Samtliga statliga myndigheter med en viss storlek skall redovisa vilka mål för kompetensförsörjningen som gäller och de två närmast följande åren, samt hur tidigare uppsatta mål uppnåtts. Flera lärosäten visar såväl i dessa redovisningar som i forsknings- strategierna att man har en planering och att man har överblick över lärosätets rekryteringsbehov. som saknar en sådan central överblick. Bland goda exempel på lärosäten som initierat ett målmedvetet arbete med kompetensförsörjningsfrågor kan nämnas , planerar bl.a. att starta ett speciellt program för doktorander i slutet av forskarutbildningen, där de uttagna doktoranderna får genomgå ett utvecklingsprogram under och efter sin doktorandtid för att kvalificera sig för olika anställningar. stora resurser till fakulteterna för att dessa skall ta fram väl utvecklade program för generationsväxling och kunskapsöverföring. institutet inrättade 2002 en särskild stödorganisation som hjälper juniora forskare med råd om hur man startar en egen forskargrupp, bl.a. genom kurser i till exempel handledning, att söka forskningsmedel och Inom ramen för utvecklingsprogram har en åtgärdsplan avseende akademiska karriärvägar tagits fram. Regeringens bedömning utifrån rapporter och forskningsstrategier är att kompetensförsörjningen inom högskolan kommer att kunna hanteras av lärosätena, men att det förutsätter en långsiktig planering. eller längre för en person att genomgå forskarutbildning och meritera sig för en anställning som lektor. Det generella uppdraget för statliga myndigheter att redovisa sin kompetensförsörjning är i det perspektivet för kortsiktigt. Det är angeläget att lärosätena har en god långsiktig planering av kompetensförsörjning och karriärstruktur relaterat till verksamhetens utveckling enligt forskningsstrategier och övrig verksamhetsplanering. Regeringen har därför från och med regleringsbrevet givit det för statliga myndigheter generella uppdraget att redovisa kompetens- försörjning en mer långsiktig inriktning för universitet och högskolor. Förändringen innebär att lärosätenas mål för kompetensförsörjningen skall avse längre tidsperioder och rapporteras med en annan periodicitet. Lärosätena skall dock fortsatt redovisa vilka åtgärder som vidtagits och göra en bedömning av hur målen har uppnåtts. är särskilt angelägen om att följa utvecklingen av antalet forskarassistenter och biträdande lektorer. Enligt regeringens bedömning utgör generationsskiftet ett tillfälle att förnya såväl organisation som forskningsinriktningar inom högskolan, som det kräver ett medvetet arbete. forskningsledarna finns bland dagens unga forskare. Om dessa får goda möjligheter att utveckla sin forskning kommer de att bidra till en väsentlig förnyelse av svensk forskning. universitetslärare har en pedagogisk utbildning, vilket innebär att generationsskiftet även kommer att innebära en pedagogisk förnyelse av Ökad internationell rekrytering kan också medföra ett positivt inflöde av kompetens som bidrar till forskningens kvalitet och förnyelse. Generationsskiftet ger också goda möjligheter till bättre balans mellan kvinnor och män och ökad mångfald i högskolan. den resurs som tidigare underrepresenterade grupper utgör kommer fler frågor att belysas vilket bidrar till att berika forskningen. t.ex. forskare med olika etnisk och kulturell bakgrund eller forskare med Regeringen ser det som särskilt angeläget att lärosätena nu tar till vara tillfället att åstadkomma en jämnare könsfördelning bland forskare och har regeringen angivit mål i regleringsbrev rörande jämställdhet, bland annat beträffande antalet Arbetet mot dessa mål har lett till att antalet kvinnliga professorer har ökat. Ökningstakten är dock låg, och var av professorerna män och kvinnor. utjämning som påbörjats måste ske i snabbare takt när fler unga Detta kommer att kräva ytterligare insatser och ett mer aktivt arbete från lärosätenas sida. Det kan handla om särskilda insatser såsom att aktivt identifiera kvinnliga kandidater till olika anställningar och vid utlysning av anställningar pröva om dessa kan utlysas inom de områden där kompetenta kvinnliga sökande finns. Det handlar också om att högskolan för studenter och doktorander måste framstå som en attraktiv arbetsmiljö med lika möjligheter till karriärutveckling för kvinnor och män. Öppenhet och tydlighet i processer för antagning, anställning m.m. är viktiga faktorer i detta sammanhang. måste utformas med en medvetenhet om att kvinnor vid varje karriärsteg har tenderat att ha sämre möjligheter att avancera än män. medvetenhet om kvinnors förutsättningar och möjligheter att bedriva forskning på samma villkor som män är grundläggande för att kunna formulera verkningsfulla jämställdhetsstrategier. beaktas noga i samband med den långsiktiga kompetensförsörjning som Förutom de allvarliga könsmässiga obalanserna framkommer vid en granskning av högskolans karriärstrukturer vissa andra potentiella Bristen på anställningar som forskarassistent eller biträdande lektor har redan nämnts. De övriga postdoktorala forskaranställningar som nyexaminerade doktorer får har varierande omfattning och villkor, och omfattas inte av kraven på ledigkungörande. Den grupp som får anställning som lektor troligen oftast vikariat får pedagogisk erfarenhet men inte nödvändigtvis möjlighet till vidare vetenskaplig Sammantaget gör detta karriärvägarna svårförutsägbara efter doktorsexamen, vilket riskerar att avskräcka många av våra potentiella Det gör det även svårt för lärosäten att få en överblick över och en god planering av kompetensförsörjningen inom olika ämnen. Andelen tidsbegränsade anställningar i högskolan är mycket stor. högskoleområdet har vissa avsteg från grundprincipen att anställning skall ske tills vidare gjorts med hänvisning till bl.a. behovet av förnyelse och flexibilitet i forskningen. I högskoleförordningen anges därför ett antal lärarkategorier för vilka tidsbegränsad anställning gäller, utöver vad lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS) medger. personalstatistik visar dock att vissa av dessa lärarkategorier utgör en svårförklarligt hög andel av personalen vid vissa lärosäten. Personalkategorin annan forskande och undervisande personal, som inte bör kunna användas som alternativ till någon av de i högskoleförordningen upptagna lärarkategorierna, är också stor och Externa medel som tilldelas i konkurrens är viktiga för kvaliteten på Den stora andel av lärosätenas kärnverksamhet som finansieras på detta sätt innebär dock en stor utmaning för lärosätena att ta ansvar för hur dessa medel påverkar val av anställningsformer. längden ohållbart om alla anställningar som finansieras med externa medel är tidsbegränsade projektanställningar, eller om ingen samlad policy finns för proportionerna mellan t.ex. doktorander och Lärosätena bör utforma tydliga riktlinjer för sin anställningsstruktur som tar sikte på att säkerställa en balans mellan anställningar på olika nivåer och att tidsbegränsade anställningar både sådana som regleras i högskoleförordningen och sådana som följer LAS används i så liten utsträckning som möjligt. Forskarutbildningen skall inte bara förse universitet och högskolor med lärare och forskare, utan också tillgodose det övriga samhällets behov. Av det totala antalet förvärvsarbetande doktorer i landet 2001 var 60 procent verksamma utanför högskolan, enligt uppgifter. De flesta forskarutbildade arbetar med forskning och utveckling (FoU). Enligt SCB:s enkätundersökning Forskarexaminerades arbetsmarknad (UF 18 ) hade av de som examinerades i forskarutbildningen /95 och 1995/96 ett arbete som innehöll FoU och högskolor var den andelen över , medan den var mellan på övriga De forskarutbildades betydelse för FoU-verksamheten utanför universitet och högskolor har ökat. Den andel av FoU-verksamheten i industrin som utförs av forskarutbildade fördubblades , och uppgick till 2001. liksom bland statliga myndigheter exklusive universitet och högskolor, är Enligt regeringens mening bör de forskarutbildades kompetens komma till användning i allt högre utsträckning och på fler områden. forskningskunniga i näringsliv, organisationer och offentlig verksamhet skapas goda förutsättningar för tillväxt och väl fungerande Som regeringen framhöll i propositionen Vissa forskningsfrågor (prop. 1998/99:94) är det bl.a. angeläget att statliga myndigheter ökar sin kompetens att utnyttja forskning och sin beställarkompetens avseende FoU. Dessutom behövs som redan nämnts fler doktorer för att möta kommande pensionsavgångar inom vissa Allt detta förutsätter en hög nivå på examinationen inom Examinationen i forskarutbildningen 20012004 har överskridit de mål som sattes för perioden. Antagningen till forskarutbildningen har också Tillsammans med det resurstillskott som i denna proposition aviseras till universitet och högskolor samt forskningssystemet i stort ger detta förutsättningar för en fortsatt ökad examination inom forskarutbildningen. Efter samråd med lärosätena har Prop. 2004/05:80 mål för antal examina i forskarutbildningen angivits i regleringsbrevet . Regeringen har tidigare angivit en ambition att fördubbla den årliga examinationen i forskarutbildningen . Som utvecklas närmare nedan finns behov av en satsning på postdoktorala anställningar och av att nå en bättre balans mellan examinationen av doktorer och meriteringsmöjligheterna för dessa, vilket också framhållits tydligt i forskningsstrategierna. Ett ytterligare skäl är att långsiktigt tillgodose forskarutbildningens behov av kvalificerade handledare och att öka incitamenten att avsluta forskarutbildningen inom utsatt tid. De postdoktorala insatserna måste nu ges hög prioritet, och målen för antal examina i forskarutbildningen 20052008 är därför inte satta för att åstadkomma en fördubbling av den årliga examinationen under tidigare nämnda tioårsperiod. Den översyn av examensstrukturen som pågår och ett eventuellt införande av tre nivåer i svensk högre utbildning kan också komma att påverka mål för antal examina på olika nivåer framöver. Regeringen avser att återkomma i annat sammanhang angående planeringsförutsättningar för examinationen i forskar- utbildningen . Regeringens ambition att öka antalet personer i hela samhället som kan forska samt förstå, tillgodogöra sig och tillämpa forskningsresultat kvarstår. Det kan finnas skäl att öka examinationen främst inom de områden där brist på forskarutbildade för högskolans behov väntas uppstå. Detta är i stor utsträckning en prioriteringsuppgift för lärosätena, eftersom bristområdena finns inom delar av vetenskapsområden och även kan spänna över flera vetenskapsområden. En ökad rekrytering av forskarutbildade från andra länder bör enligt regeringens mening kunna bidra till kompetensförsörjningen inom en del områden där bristsituationer uppstår. Lärosätena har också möjlighet att öka andelen disputerade lärare genom kompetensutveckling för adjunkter. Satsning på forskarassistenter och medel till nydisputerade Dagens situation för de nyexaminerade doktorerna är som beskrivits ovan i hög grad otillfredsställande. Perioden närmast efter doktorsexamen bör kunna vara en av de mest produktiva i en forskarkarriär, och denna potential bör utnyttjas bättre. Långa perioder av kortsiktiga anställningar i seniora forskares projekt riskerar att inte utveckla den självständighet som framtidens forskningsledare behöver. Bristen på tydliga meriteringsmöjligheter minskar forskarkarriärens attraktivitet. Den satsning på unga forskare som aviserades i den förra forskningspolitiska propositionen bör därför fortsätta och förstärkas ytterligare under kommande period. Antalet forskarassistenter och biträdande lektorer bör öka kraftigt för att hantera generationsskiftet, skapa en mer balanserad karriärstege där de yngre forskarnas kapacitet tas till vara, och säkerställa att högt kvalificerade nyexaminerade doktorer ges goda möjligheter att vidareutvecklas till ledande forskare. Med unga och yngre avses inte något särskilt åldersintervall utan personer som står i början av sin forskarkarriär. Utlysning av medel i nationell konkurrens främjar kvalitet och rörligheten mellan lärosäten. Den självständighet som det innebär att ha fått egna medel för sin anställning är också viktig för att framstående unga forskare skall kunna bidra till forskningens förnyelse. Medel bör därför avsättas för fördelning av de forskningsfinansierande myndigheterna. För att stärka lärosätenas förmåga att göra strategiska prioriteringar och satsningar för kompetensförsörjningen på lång sikt bör lärosätenas anslag för forskning och forskarutbildning förstärkas för ändamålet. Det är lärosätena som har ansvar och möjlighet att överblicka sina egna rekryteringsbehov och se till att det finns en balans i karriärstrukturen. När det gäller förslag om en ny tvåårig postdoktoral anställningsform anser regeringen i likhet med flera remissinstanser att det viktigaste är att i första hand ge fler möjlighet att få de anställningar som redan finns i regelverket, dvs. anställning som forskarassistent eller biträdande lektor. Anställningsformen biträdande lektor, som infördes som en försöksverksamhet i enlighet med den förra forskningspropositionen (prop. 2000/2001:3), skall enligt vad som uttalades i propositionen utvärderas . Regeringen avser därför inte föreslå någon ny anställningsform . De som i enlighet med budgetpropositionen (prop. 2000/01:1) anvisades till för yngre forskare och meriteringsanställningar bör fortsatt utnyttjas för detta ändamål. För att öka antalet meriteringsanställningar bör därutöver , för arbetsliv och socialvetenskap, för miljö, areella näringar och samhällsbyggande samt Verket för innovationssystem under 20062008 tillföras . Medlen bör kunna användas till anställningar och därtill kopplade forskningsmedel. Resurserna bör i enlighet med vad som preciseras nedan fördelas på till , till för arbetsliv och socialvetenskap, till för miljö, areella näringar och samhällsbyggande samt till Verket för innovationssystem. Den närmare fördelningen per myndighet bör se ut enligt följande. bör tillföras 2006, ytterligare 2007 och ytterligare 2008. för arbetsliv och socialvetenskap bör tillföras 2007 och ytterligare 2008. för miljö, areella näringar och samhällsbyggande bör tillföras 2 miljoner kronor 2006, ytterligare Verket för innovationssystem bör tillföras 2006, ytterligare 2007 och ytterligare 2008. Dessutom bör universitet och högskolor enligt avsnitt 4.5.1 tillföras en resursförstärkning som bl.a. skall bidra till att öka antalet forskarassistenter och biträdande lektorer. Till detta kommer att de övriga nya medel till forskningsfinansierande myndigheter som regeringen vill tillföra enligt denna proposition direkt eller indirekt kan Prop. 2004/05:80 användas för meriteringsanställningar och anknytande forskning. 7.2.1En effektiv forskarutbildning med hög kvalitet Regeringens bedömning: Effektiviteten och genomströmningen i forskarutbildningen bör öka, som kvaliteten värnas och utvecklas. Resurserna för forskarutbildningen bör förstärkas inom ramen för den ökning av lärosätenas anslag för forskning och forskarutbildning som behandlas i avsnitt 4.5.1. Bakgrund: Den svenska forskarutbildningen är i sina huvuddrag en produkt av forskarutbildningsreform. Den innebar att forskarutbildningen skulle omfatta heltidsstudier och leda till doktorsexamen. En genomtänkt, systematiskt planerad utbildningsgång skulle läggas upp för i princip varje enskild doktorand och inslaget av metodisk undervisning och handledning öka väsentligt. Avhandlingarnas omfattning skulle minska och ses som ett etappmål och inte som ett livsverk. De olika förändringar av forskarutbildningen som ägt rum har huvudsakligen legat inom ramen reform. Det har tagit för denna att få fullt genomslag inom alla områden, men har mycket hänt. trädde flera förordningsändringar i kraft som syftade till att effektivisera forskarutbildningen och förbättra rättssäkerheten för doktoranderna. Huvudtanken var att alla som bedriver forskarstudier skall ha tryggad försörjning i någon form, tillgång till bra handledning och en individuell studieplan. Dessa ändringar syftade uttryckligen till att förverkliga reform och att befästa den positiva utveckling som ägt rum i form av en mer strukturerad forskarutbildning. har kvalitet och rättssäkerhet i forskar- utbildningen stärkts genom bestämmelser i högskoleförordningen (1993:100) om att det skall finnas en antagningsordning för forskar- utbildningen, att lärosätena skall anordna handledarutbildning, och att samtliga doktorander som undervisar inom grundutbildningen skall genomgå pedagogisk utbildning. För att underlätta det livslånga lärandet har möjlighet införts till antagning som avser licentiatexamen samt till doktorandanställning på deltid. Reformer av forskarutbildningen har genomförts också i många andra länder. Forskarutbildningen ägnas nu allt större uppmärksamhet i det europeiska samarbetet, såväl inom ramen för Bolognaprocessen som inom EU:s arbete för ett s.k. Area. Ett uppmärksammat inslag i forskarutbildningsreformerna i många europeiska länder har varit inrättande av s.k. forskarskolor. Forskarskolorna syftar i allmänhet till att åstadkomma en mer effektiv och strukturerad forskarutbildning, men är också en del i en mer generell strävan att stärka forskningsmiljöerna samt profilera och koncentrera Omfattande system med forskarskolor finns bl.a. i I är forskarskolorna på väg att bli en huvudmodell för forskarutbildningen. I är målsättningen att av forskarutbildningen skall äga rum i särskilda forskarskolor, s.k. graduiertenkollegs. I har forskningsstiftelserna och särskilt () stått för den största delen av tillväxten i antalet forskarskolor . SSF har dock successivt avvecklat sitt stöd till forskarskolor för att prioritera andra insatser. startade 16 nationella forskarskolor i enlighet med förslag i regeringens proposition Forskning och förnyelse (prop. 2000/01:3). Syftet med satsningen är att höja kvaliteten, öka genomströmningen, främja rekryteringen samt utveckla samarbetet mellan landets universitet och högskolor och förbättra forskningsanknytningen vid de högskolor som inte har egen forskarutbildning. har regeringens uppdrag att följa upp och utvärdera de berörda forskarskolorna och avrapportera resultaten successivt. Som regeringen redovisade i budgetpropositionen har avrapportering så här långt visat på en positiv utveckling för dessa forskarskolor. Regeringen tillkallade en särskild utredare med uppdrag att utreda ett antal frågor rörande forskarutbildningen och perioden efter doktorsexamen. Utredningen, som antog namnet , överlämnade sitt betänkande En ny doktorsutbildning kraftsamling för excellens och tillväxt (SOU 2004:27) . Betänkandet behandlar bl. a. målen och resurstilldelningssystemet för forskarutbildningen, examensstruktur och examinationsrätt, antagning, handledning, doktorandens finansiering, forskarskolor, samverkan och postdoktorala meriteringsmöjligheter. Delar av dessa förslag har berörts i tidigare avsnitt. Utredningens förslag: Målet för forskarutbildningen behöver definieras klarare, och på ett sätt som gör det tydligt att den förbereder för arbetsuppgifter även i samhället utanför akademin. En treårig doktorsutbildning föreslås bygga på en tvåårig masterutbildning med forskningsförberedande moment. De direkta statsanslagen bör förstärkas och tilldelas i proportion till de examinationsmål som regeringen ställer upp, enligt en mål- och prestationsrelaterad resurstilldelningsmodell där av de faktiska kostnaderna täcks av direkta statsanslag. Utan resurstillskott behöver examinationsmålen sänkas för att uppnå denna nivå på kostnadstäckningen. Externa medel bör huvudsakligen gå till disputerade och seniora forskare. Antagning skall ske samordnat vid kända tillfällen och efter nationella utlysningar. Handledningsfunktionen skall utgöras av huvudhandledare och minst en biträdande handledare, och utveckling av handledar- kompetens skall vara obligatorisk. Utbildningsbidrag för doktorander och högskoleinterna stipendier föreslås avskaffas som finansieringsformer i den treåriga doktorsutbild- ningen. Finansieringen skall vara tryggad så länge doktoranden följer studieplanen. Remissinstanserna: Utredningens samlade förslag har fått ett över lag positivt bemötande av flertalet remissinstanser. Flera av remissinstanserna, bl.a. , och , har dock uttryckt farhågor om att utredningens förslag gällande bl.a. målen för forskarutbildningen och utbildningens längd skulle kunna tolkas som en signal till sänkt ambitionsnivå eller försämrad kvalitet. Utredningens starka betoning av forskarutbildningen som en utbildning, som bör anpassas också till den arbetsmarknad som finns utanför högskolan, har av vissa remissinstanser också setts som en risk för urvattning av forskarutbildningen, medan andra remissinstanser har välkomnat detta synsätt. De flesta remissinstanser tillstyrker utredningens förslag avseende förstärkta anslag och en koppling mellan examinationsmål och resurstilldelning. När det gäller det föreslagna resurstilldelningssystemets utformning finns olika kritiska synpunkter. Att av kostnaderna förutsätts finansieras med externa medel kritiseras från flera håll. Flera remissinstanser anser att staten bör stå för hela kostnaden. Andra framhåller att det också framöver kommer att vara nödvändigt att ha en positiv inställning till olika former av extern finansiering. Flera remissinstanser pekar också på att förutsättningarna skiljer sig åt mellan vetenskapsområden och att förslaget gynnar vissa områden och missgynnar andra. Forskningsråden och menar att ett antal svagheter i utredningens beräkningar av resurstilldelningssystemet gör att de inte kan ligga till grund för beslut. Huvuddelen av remissinstanserna är positiva till utredningens förslag angående antagning och handledning. De allra flesta som kommenterar frågan är i princip positiva till avskaffande av utbildningsbidraget, flera dock med förbehållet att resurser tillförs i den omfattning som utredningen föreslagit eller att antalet finansieringsrum inte får minska. Forskningsråden och samt avstyrker, de förstnämnda bl.a. med hänvisning till att skillnaderna i trygghet inte är stora och att det inte finns några studier som visar att doktorandanställning ger större studieframgång än utbildningsbidrag. Även när det gäller förbud för lärosätena att inrätta stipendier för doktorander tillstyrker de flesta instanser som kommenterat frågan. Ett antal remissinstanser tycks dock tolka förslaget som att förbudet endast skulle avse statliga medel. Vissa lärosäten samt vill ha kvar möjligheten till stipendier för utländska doktorander. , och doktorander vill tvärtom se ett skarpare förbud där stipendier överhuvudtaget inte får användas som studiefinansiering i forskarutbildningen. Skälen för regeringens bedömning har lämnat ett stort antal förslag angående forskarutbildningen och perioden efter doktorsexamen. Regeringen avser att återkomma med en proposition om högskolefrågor med anledning av bland annat översynen av examensfrågor i högskolan. Vissa av frågorna i förslag, rörande bl.a. examensstrukturen, Prop. 2004/05:80 målbeskrivningar för doktorsexamen och tillträdesfrågor, kommer att övervägas inom ramen för den propositionen. Vad gäller själva målen för och grundsynen på forskarutbildningen vill dock regeringen redan nu anföra följande. Forskarutbildningen är en strategiskt viktig utbildning i det moderna kunskapssamhället.