prop · GT0328 · 2005-12-07 00:00:00 — När beslutsförslaget har registrerats, skrivs ett dagboksblad ut. Besluts- förslaget godkänns på det skriftliga dagboksbladet. När inskrivnings- dagens samtliga ärenden har behandlats, sker en kontroll av att besluts- förslagen för dessa är godkända. Därefter lämnar en särskild utsedd person hos inskrivningsmyndigheten ett s.k. dagsgodkännande. Genom dagsgodkännandet blir beslutsförslagen slutligt godkända (se 19 § in- skrivningsförordningen). Samtliga beslut som omfattas av ett dagsgodkännande registreras i fastighetsregistrets inskrivningsdel. I fastighetsregistrets inskrivningsdel redovisas även uppgift om datum för senaste inskrivningsdag för vilken samtliga beslut och anteckningar har förts in i registret, s.k. aktualitets- datum (se 42 § andra stycket förordningen [2000:308] om fastighets- register). I promemorian har det föreslagits att systemet med dagsgodkännande ersätts med ett system där inskrivningsärendena handläggs på följande sätt. När ett ärende kommer in till inskrivningsmyndigheten, diarieförs det. Vid diarieföringen registreras uppgift om vilken eller vilka fastigheter som ärendet berör. När samtliga ärenden som hör till inskriv- ningsdagen har diarieförts, godkänns ärenderegistret för den aktuella inskrivningsdagen. Därefter färdigbehandlas varje enskilt ärende. Det handläggningssystem som då används visar om det på inskrivningsdagen finns flera diarieförda ärenden som berör samma fastighet eller om det på någon tidigare inskrivningsdag finns något obehandlat ärende som berör något ärende på den aktuella inskrivningsdagen. Härigenom blir det möjligt att i sak avgöra ärendena på samma sätt som enligt den nuva- rande ordningen med dagsgodkännande. Skälen för regeringens bedömning och förslag Systemet med dagsgodkännande av inskrivningsdag bör avskaffas Den nuvarande ordningen där företrädesrätten i första hand knyts till den inskrivningsdag då en ansökan om inskrivning har kommit in synes fungera tillfredsställande och bör inte ändras. Reglerna om att in- skrivningsärenden skall tas upp på inskrivningsdagar bör därför bestå. Ovan har konstaterats att systemet med inskrivningsdagar förutsätter något slag av samordning mellan de olika ärenden som tas upp på en och samma inskrivningsdag. Denna samordning sker genom reglerna om att varje inskrivningsdag skall bli föremål för ett gemensamt dags- godkännande som lämnas först sedan samtliga ärenden som hör till den inskrivningsdagen och tidigare inskrivningsdagar har färdigbehandlats. Ett alternativ till detta system kan såsom det har föreslagits i promemo- rian vara att först diarieföra samtliga ärenden som hör till en inskriv- ingsdag och att sedan färdigbehandla varje enskilt ärende. Samordningen mellan olika ärenden sker i ett sådant system genom att man med hjälp av ärenderegistret kontrollerar om andra inkomna ärenden har betydelse för det aktuella ärendet. Detta förutsätter att uppgifter om vilken eller vilka fastigheter som varje ärende berör registreras redan vid diarie- föringen. På så vis kan den som handlägger ett enskilt ärende förvissa sig om huruvida det finns något annat ärende, hänförligt till samma eller tidigare inskrivningsdagar, som avser den aktuella fastigheten. Vilka skäl talar då för respektive emot den handläggningsordning som föreslås i promemorian? En fördel med promemorians förslag är att det leder till att aktualiteten på uppgifterna i fastighetsregistret förbättras. I fastighetsregistret redo- visas för vilken samtliga beslut och anteckningar har förts in i registret, s.k. aktualitetsdag. Eftersom inskrivningsmyndigheter vanligen har en balans i sin ärendehantering, har uppgifterna i fastig- hetsregistret en motsvarande eftersläpning i fråga om aktualitet. Samtliga fastigheter som hör till ett område som omfattas av ett dagsgodkännande har dessutom samma aktualitetsdatum, trots att de flesta fastigheterna inte berörs av något ärende. Om promemorians förslag genomförs kommer uppgifterna i fastighetsregistret som rör de fastigheter som inte berörs av något inskrivningsärende att kunna ha samma aktualitet som den senaste inskrivningsdagen för vilken ärenderegistret har godkänts (se nedan om aktualitetsdatum). Inskrivningsmyndigheterna kommer dess- utom att på ett snabbt och enkelt sätt kunna lämna information om diarieförda ärenden som ännu inte har föranlett någon registrering i fastighetsregistret. Den förbättring av registerkvaliteten som detta inne- bär är, som framgår av och Fastighetsmäklarför- bundets remissvar, av värde inte minst för den allmänna omsättningen, eftersom olika slags risker som hör samman med inaktuella uppgifter i fastighetsregistret minskar. En annan fördel med promemorians förslag är att handläggningstiden för de flesta inskrivningsärenden kommer att minska. Enligt den nuva- rande ordningen kan ett enskilt ärende färdigbehandlas först när samtliga ärenden som hör till inskrivningsdagen har färdigbehandlats. Förslaget innebär att varje ärende kan färdigbehandlas separat och inte behöver avvakta övriga ärenden som hör till samma inskrivningsdag. Den föreslagna ordningen torde visserligen, som de flesta av inskrivnings- myndigheterna har framhållit, innebära en viss risk för att handlägg- ningen av mera besvärliga ärenden drar ut mera , eftersom det incitament som nuvarande system ger att skynda på handläggningen av dessa försvinner. Den totala handläggningstiden för samtliga ärenden kommer dock att minska. i och i Häss- leholm har framhållit att den nuvarande handläggningsordningen ställer höga krav på snabbhet i beslutsfattandet och därför medför en risk för arbetsmiljöproblem i form av stress hos personalen. Denna nackdel und- viks med den föreslagna ordningen. Ytterligare ett skäl för promemorians förslag är att det skulle under- lätta inskrivningsmyndigheternas ärendehantering. Inskrivningsmyndig- heterna har numera mycket stora verksamhetsområden och hanterar därför mycket stora ärendemängder. För inskrivningsmyndigheternas del är det förenat med praktiska olägenheter att hantera samtliga ärenden som hör till en inskrivningsdag sammanhållet. medför att inskrivningsmyndigheterna inte längre behöver behandla några ärenden sammanhållet utan kan handlägga varje ärende separat. I promemorian har även möjliga nackdelar med promemorians förslag diskuterats. En sådan skulle kunna vara att diarieföringen av inkom- mande ärenden i princip innebär att det måste föras ett nytt register över inskrivningsärendena vid sidan av fastighetsregistret. Detta register kommer att få en betydande omfattning och kräva omfattande underhålls- åtgärder. En annan nackdel med förslaget är att diarieföringen i sig medför ett visst merarbete. Mot detta måste dock ställas minskningen av arbetet med att utföra olika slag av kontroller med anledning av att ett dagsgodkännande skall meddelas. En annan nackdel är risken för felaktig ärendebehandling till följd av misstag vid diarieföringen. Risken för att ett sådant fel begås t.ex. risken för att det anges en felaktig fastig- hetsbeteckning torde vara något större än risken för motsvarande fel vid en preliminärregistrering inför ett dagsgodkännande. Det samman- hänger med att en diarieföring är en åtgärd av mer schematisk karaktär där slarvfel lättare kan uppkomma. Risken för att den slutliga ärende- behandlingen blir felaktig är dock liten. Det förutsätter nämligen att det på samma eller tidigare inskrivningsdag finns ytterligare något ärende som berör samma fastighet och att ärendena avgörs i sådan ordning att felet inte uppmärksammas. En fråga som flera av remissinstanserna har diskuterat är om inskrivningsmyndigheternas nuvarande rutiner för s.k. återärenden kan tillämpas om den föreslagna handläggningsordningen genomförs. Denna fråga behandlas nedan under rubriken . Redan nu vill vi framhålla att ett genomförande av promemorians förslag inte kommer att påverka inskrivningsmyndigheternas möjligheter att tillämpa de rutiner för återärenden som tillämpas . Sammanfattningsvis kan vi konstatera att det finns skäl såväl för som emot promemorians förslag. Skälen för den föreslagna ordningen väger dock enligt vår mening över. Främst vill vi peka på att promemorians förslag ger bättre förutsättningar för en effektiv ärendehantering sam- tidigt som det leder till en bättre arbetssituation för de anställda vid inskrivningsmyndigheterna. De risker och olägenheter som har disku- terats i promemorian kan förebyggas genom lämpliga tillämpnings- rutiner. Förslaget bör därför genomföras. En fråga som flera remissinstanser, bl.a. i och i , har diskuterat är om inskriv- ningsmyndigheterna kan fortsätta att tillämpa det nuvarande systemet med komplettering av ofullständiga ansökningar under hand. Systemet innebär att inskrivningsmyndigheten efter medgivande av den som har gett in ansökan kan sända tillbaka ansökan till denne eller flytta ärendet till en senare inskrivningsdag. Härigenom undviks vissa avslags-, upp- skovs- och vilandebeslut. Systemet anses vara mycket arbetsbesparande för inskrivningsmyndigheterna. Även ingivarna har fördelar av systemet, bl.a. kan de i allmänhet snabbare ges möjlighet att få den sökta åtgärden beviljad. Antalet återärenden är också betydande. i uppgett att andelen återärenden uppgår till av samtliga ärenden. Enligt vår uppfattning bör inskrivningsmyndigheterna även i ett framtida handläggninssystem kunna återsända ofullständiga ansökningar till ingivaren eller flytta fram dem till en senare inskrivningsdag. Om det uppmärksammas att det finns en brist i ett ärende som gör att ansökan inte kan beviljas, bör inskrivningsmyndigheten alltså med ingivarens medgivande kunna skicka tillbaka ansökan för komplettering eller flytta ärendet till en senare inskrivningsdag. Något hinder mot att en sådan kontakt tas redan i samband med diarieföringen finns inte. I båda fallen bör i ärenderegistret registreras på motsvarande sätt som görs i dagboken uppgift att ansökan med ingivarens samtycke har återsänts eller flyttats till en senare inskrivningsdag. Vidare bör det, på motsva- rande sätt som görs , registreras vad det är för komplettering som skall göras. När ansökan eller den efterfrågade kompletteringen in- kommer, bör ärendet registreras i ärenderegistret på den inskrivningsdag som ansökan eller kompletteringen inkom. Beslut i ärendet bör hänföras till sistnämnda inskrivningsdag. En ansökan bör alltså inte kunna få prioritet från en tidigare tidpunkt än vad den skulle ha enligt det nuva- rande handläggningssystemet. Det nuvarande systemet för hantering av återärenden är inte lagreg- lerat. Det bygger på praxis och har godtagits i förarbeten till lagstift- ningen (jfr prop. 1970:20 Del B 1 s. 512 och 513). Vi anser att det inte heller nu är nödvändigt att reglera systemet. En fråga som har nära anknytning till den nämnda är hur inskrivningsmyndigheten skall agera om myndigheten uppmärksammar att ett ärende av förbiseende inte har diarieförts på rätt sätt, t.ex. att fel fastighet har angetts. Enligt vår mening bör inskrivningsmyndigheten då se till att uppgift om rätt fastighet registreras. Härigenom kommer inskrivningsmyndigheten att kunna behandla ärendet och andra ärenden som har anknytning till det aktuella på rätt sätt. En annan fråga är vad som gäller om sökanden på en senare inskrivningsdag än den dag då själva ansökan kom in skulle justera sin ansökan till att avse t.ex. ytterligare en eller flera fastigheter. Enligt nuvarande handläggnings- ordning måste ansökan då flyttas fram till den dag som begäran om justering gjordes. Motsvarande bör gälla enligt det nya handläggnings- systemet. Det bör alltså enligt det nya systemet inte vara möjligt att få prioritet från en tidigare tidpunkt jämfört med vad som gäller enligt den nuvarande ordningen. kan fatta beslut om uppskov. Om inskriv- ningsmyndigheten har beslutat om uppskov, skall ärendet tas upp till fortsatt handläggning . I förhållande till andra ansökningar får dock ansökan prioritet efter tidpunkten för ingivandet, inte efter den tidpunkt då ärendet togs upp till fortsatt handläggning. Uppskov får beslutas i vissa särskilt angivna situationer (se 19 kap. 1315 §§ jordabalken). Bland annat skall inskrivningsmyndigheten be- sluta om uppskov om ett ärende med hänsyn till sin art eller omfattning inte längre lämpligen kan avgöras , s.k. tankeuppskov (se 15 § jordabalken). Ärendet skall i så fall tas upp till prövning Prop. 2005/06:28 senast på den femte inskrivningsdagen efter den inskrivningsdag då Denna uppskovsbestämmelse tillkom för att förhindra att enstaka ärenden av mer komplicerad natur skulle fördröja handlägg- ningen av en hel inskrivningsdags ärenden (se prop. 1973:13 s. 4547). Bestämmelsen framstår inte som nödvändig om inskrivningsärenden som hör till en och samma inskrivningsdag inte behöver behandlas sammanhållet. Den bör därför tas bort. 5.10Bevis om inskrivningsmyndighetens beslut Regeringens förslag: Om en ansökan om inteckning bifalls eller förklaras vilande, skall inskrivningsmyndigheten liksom utfärda ett pantbrev eller ett vilandebevis. När det gäller inskrivningsmyndig- hetens övriga beslut skall myndigheten översända en underrättelse om beslutet till sökanden. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 6466). Remissinstanserna: Remissinstanserna har godtagit promemorians förslag. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med rege- ringens förslag (se utkastet till lagrådsremiss s. 44 och 45). Remissinstanserna: Remissinstanserna har godtagit promemorians förslag. Bakgrund: De flesta beslut i inskrivningsärenden meddelas genom att beslutet förs in i fastighetsregistrets inskrivningsdel. Ett beslut som förs in i fastighetsregistret anses ha det innehåll som framgår av registret (se 19 kap. 19 § första stycket jordabalken jämförd med 42 § tredje stycket förordningen [2000:308] om fastighetsregister). I regel utfärdar inskrivningsmyndigheten särskilda bevis om sina beslut (se 19 kap. 19 och 20 §§ jordabalken). I jordabalken och 8 § in- skrivningsförordningen (2000:309) anges vad för slag av bevis som skall utfärdas. Det rör sig om inskrivningsbevis, skriftligt pantbrev, data- pantbrev, vilandebevis och särskilt bevis. Om en lagfartsansökan be- viljas, skall det utfärdas ett inskrivningsbevis. Beviljas det en inteckning, skall det i stället utfärdas ett skriftligt pantbrev eller ett datapantbrev. De flesta av bevisen framställs av på begäran av inskrivningsmyndigheten. Bevisen framställs vanligen i pappersform (se 9 § inskrivningsförordningen) och expedieras tillsammans med en expe- ditionsnota som innehåller uppgift om stämpelskatt och expeditions- avgift. har annan form och kommer enbart till uttryck i en registrering i pantbrevsregistret. Om inskrivningsmyndigheten avslår eller avvisar en ansökan om inskrivning eller beslutar om uppskov i ett ärende, översänds en under- rättelse om beslutet. Även underrättelsen framställs i pappersformat. Den skall innehålla de skäl för beslutet som har antecknats i akten (se 19 kap. 20 § andra och tredje styckena jordabalken och 8 § andra stycket inskrivningsförordningen [2000:309]). I promemorian har det föreslagits att inskrivningsmyndigheten skall Prop. 2005/06:28 skicka underrättelser om sina beslut i stället för bevis. skall ha samma innehåll som ett bevis men, till skillnad från ett bevis, kunna lämnas i elektronisk form. Bevis skall utfärdas endast om myndigheten bifaller eller vilandeförklarar en ansökan om inteckning. Skälen för regeringens förslag: registrerades inskrivnings- myndigheternas beslut i pappersbundna fastighetsböcker. Det enklaste sättet för fastighetsägaren att styrka sitt innehav var då att visa upp ett inskrivningsbevis där beslutet om lagfart på hans eller hennes förvärv framgick eller att visa upp ett gravationsbevis med information om fastighetens inskrivningsförhållanden. finns fastighetsinforma- tionen i ett fastighetsregister som förs med automatiserad behandling. Banker, mäklare, fastighetsbolag m.fl. har direktåtkomst till uppgifterna i registret och kan när som helst på egen hand ta reda på aktuella inskrivningsförhållanden. Behovet av särskilda bevis för att manifestera inskrivningsmyndighetens beslut har därför minskat. Bevisen lämnades tidigare inte ut förrän stämpelskatt och expeditions- avgift hade betalats. Därmed bidrog de till att underlätta uppbörden av stämpelskatt. är det under vissa villkor möjligt att lämna ut bevisen även om skatt och expeditionsavgift inte har betalats (se 33 och 43 §§ lagen [1984:404] om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 17 § förordningen [1984:406] om stämpelskatt vid inskrivningsmyndig- heter och 7 § förordningen [1987:452] om avgifter vid de allmänna dom- stolarna). Bevisen har därför fått en allt mindre betydelse för uppbörden av stämpelskatt. Vi föreslår därför att bestämmelserna om särskilda bevis ersätts med bestämmelser om att inskrivningsmyndigheten skall skicka ut under- rättelser om meddelade beslut. Nuvarande bestämmelser om pantbrev och vilandebevis bör dock bestå med hänsyn till den särskilda betydelse som innehavet av ett sådant dokument eller, i fråga om datapantbrev, registreringen i pantbrevsregistret har vid pantsättning av en fastighet. Det nuvarande kravet på att bevisen skall vara i pappersform (se 9 § första stycket inskrivningsförordningen) innebär i praktiken ett krav på underrättelse i sedvanlig skriftlig form. Ofta kan det emellertid vara smi- digare att lämna en underrättelse om det fattade beslutet på elektronisk väg. Inte minst mot bakgrund av förslaget om att ansökningar om inskrivning skall få ges in elektroniskt är det naturligt att också information om inskrivningsmyndighetens beslut kan lämnas elektro- niskt. Vi avser därför att besluta om ändringar i inskrivningsförordningen så att underrättelser om beslut får med vissa undantag lämnas i elektronisk form, om sökanden har medgett det. 5.11Namnändring beträffande lagfarna ägare Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att meddela föreskrif- ter om att ändring av namn får föras in i fastighetsregistrets inskriv- ningsdel i särskild ordning. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 6668). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot förslaget. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med rege- ringens förslag (se utkastet till lagrådsremiss s. 45 och 46). Remissinstanserna: Förslaget har inte mött några invändningar. Bakgrund: I fastighetsregistrets inskrivningsdel registreras bl.a. för- värv av fastigheter, dvs. En lagfartsuppgift skall innehålla uppgift om förvärvarens namn och, om sådant finns, person- eller organi- sationsnummer (se 44 § 1 förordningen [2000:308] om fastighetsregis- ter). Om den som har beviljats lagfart ändrar sitt namn, kan endast inskriv- ningsmyndigheten föra in det nya namnet i fastighetsregistrets inskriv- ningsdel. Frågan, som initieras av den lagfarna ägaren eller tas upp självmant av inskrivningsmyndigheten, handläggs som ett särskilt anteckningsärende (se 19 kap. 29 § första stycket 10 jordabalken jämförd med 44 § 8 förordningen om fastighetsregister). saknar alltså behörighet att registrera namnändringar som gäller lagfarna ägare. Däremot får verket, om ett kreditinstitut eller ett försäkringsbolag som har antecknats som innehavare av ett pantbrev byter namn eller adress, föra in den nya namn- eller adressuppgiften i registret (se 19 kap. 27 § andra stycket jordabalken och 53 § förord- ningen om fastighetsregister, jfr prop. 1991/92:110 s. 18 och 19 samt 23 och 24). Skälen för regeringens förslag: Det nuvarande systemet för regist- rering av namnändringar framstår som omodernt. I flera andra register registreras namnändringar automatiskt efter avisering från bl.a. Systemet är också arbetskrävande, eftersom åtgärderna måste företas på de olika inskrivningsmyndigheterna inom ramen för särskilda anteckningsärenden. Till detta kommer att åtskilliga namnändringar inte uppmärksammas eller att de uppmärksammas först efter mycket och att registret därför innehåller ett stort antal inaktuella namnuppgifter. registrerar ändrade namn- och adress- uppgifter för vissa innehavare av pantbrev. Det framstår som naturligt att verket efter avisering från även kan registrera namn- ändringar som gäller lagfarna ägare. En förutsättning för att skall kunna registrera en namnändring efter avisering från är att inskrivningsdelen innehåller uppgifter om den lagfarna ägarens person- eller organisations- nummer vilka kan stämmas av mot uppgift. I fråga om av samtliga aktuella lagfartsuppgifter saknas det emellertid uppgift om den lagfarna ägarens person- eller organisationsnummer eller finns det enbart ett utländskt identitetsnummer. Det är därför inte möjligt för att registrera samtliga namnändringar. Den nuvarande bestämmelsen om att inskrivningsmyndigheten kan registrera namnändringar efter anmälan bör på grund därav finnas kvar. Lagtekniskt bör saken regleras på så sätt att det i 19 kap. jordabalken tas in bestämmelser om att regeringen får meddela föreskrifter om att ändring av namn får föras in i fastighetsregistrets inskrivningsdel i särskild ordning. Vi avser att därefter i förordningen om fastighets- register ange vilka namnändringar som får registrera. En del namnuppgifter i inskrivningsdelen är missvisande därför att det Prop. 2005/06:28 av förbiseende har förts in fel namn i registret inte därför att det har skett ett namnbyte. Befogenheten att rätta felaktiga uppgifter bör även fortsättningsvis ligga på inskrivningsmyndigheten (se 19 kap. 22 § jordabalken). Upptäcker ett sådant fel, bör verket alltså, liksom , underrätta inskrivningsmyndigheten (jfr 72 § andra stycket förordningen om fastighetsregister). Regeringens bedömning: Bestämmelserna om statens skadestånds- ansvar i inskrivningsverksamhet behöver inte ändras. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens be- dömning (se promemorian s. 7577). Remissinstanserna: i och Kam- markollegiet har framhållit att förslaget om elektronisk ingivning av fångeshandlingar i praktiken innebär att kontrollen av handlingarnas äkthet läggs över på ingivarna och att de effekter som det medför för bl.a. det ersättningsansvar som staten har iklätt sig för inskrivningsverksam- heten bör beaktas. Övriga remissinstanser har inte redovisat några syn- punkter. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens bedömning (se utkastet till lagrådsremiss s. 4651). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte framfört några invändningar mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning Allmänt om statens skadeståndsansvar vid handläggningsfel Det går inte att helt bortse från risken för att det i samband med en elekt- ronisk ansökan om inskrivning uppkommer skador för sökanden eller en tredje man. Sådana skador kan bero på felaktig handläggning i inskriv- ningsärendet. Enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen skall staten ersätta bl.a. ren för- mögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndig- hetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten svarar för. Hand- läggning och beslut i inskrivningsärenden innefattar sådan myndighets- utövning som avses i skadeståndslagen (se prop. 1999/2000:39 s. 122). Bestämmelsen blir givetvis tillämplig även när ett inskrivningsärende inleds genom en elektronisk ansökan. Statens skadeståndsansvar enligt skadeståndslagen om en förfalskad fångeshandling läggs till grund för lagfart ges fångeshandlingar in i original till inskrivningsmyndigheten. Enligt vårt ovan redovisade förslag skall det bli möjligt att ge in en elektronisk version av fångeshandlingen. För att en elektronisk version av fångeshandlingen skall få ges in skall, enligt förslaget, flera villkor vara uppfyllda. Bl.a. skall den elektroniska versionens överensstämmelse med originalet vara bestyrkt av ingivaren (se avsnitt 5.3).