prop · GS03149 · 2005-04-04 00:00:00 — De effekter som förslagen kommer att ge upphov till kommer alltså nästan uteslutande att kunna hänföras till skatteundandraganden på punktskattepliktiga varor i trafiken med de nya medlemsländerna. I arbetsuppgifter ingick fram till att utreda och beivra skatteundandragandena på punktskattepliktiga varor i trafiken med de nya medlemsländerna och olovlig befattning med sådana Denna arbetsuppgift försvann i samband med utvidgningen men Prop. 2004/05:149 föreslås nu återkomma. anslag minskades dock inte med hänvisning till att verkets brottsutredande befogenheter beträffande nu aktuella skatteundandraganden försvann. Det innebär att anslag är dimensionerade utifrån vad som föreslås och att en eventuell ökning av utredningsinsatserna i förhållande till dagens situation ryms inom befintliga anslag. I samband med utvidgningen blev det i princip straffritt att ta befattning med punktskattepliktiga varor på vilka skatt undandragits i trafiken med de nya medlemsländerna. Genom förslagen kommer sådan olovlig befattning att på nytt bli straffbar. Det kan leda till att dagens arbetsbörda för polis och åklagare ökar något. Det kommer dock sannolikt att röra sig om en försumbar ökning och det kommer hur som helst inte vara frågan om någon ökning jämfört med arbetsbördan före . I likhet med vad som sagts ovan om anslag får, enligt regeringens mening, därför polisens och åklagar- myndigheternas anslag anses dimensionerade för vad som föreslås och en eventuell ökning av arbetsbördan i förhållande till dagens arbets- börda ryms därför, till skillnad från hur har bedömt de ekonomiska konsekvenserna av förslagen, inom befintliga anslag. Att det på nytt blir straffbart att ta befattning med punktskattepliktiga varor på vilka skatt undandragits i trafiken med de nya medlemsländerna kan leda till fler mål i de allmänna domstolarna. Hur många fler mål det kan bli är dock svårt att uppskatta. Det finns dock inget som talar för att åtalen för olovlig befattning med punktskattepliktiga varor kommer att bli fler än motsvarande åtal före . I enlighet med det resonemang som förts ovan anser regeringen därför, till skillnad mot Kammarrätten i , att en ökning av antalet mål i förhållande till dagens tillströmning av mål kan tas om hand med befintliga anslag. Med hänsyn till det ovan förda resonemanget får även kriminalvårdens anslag anses dimensionerade för att ta hand om de fängelsestraff som döms ut enligt den nya straffbestämmelsen. Det bör tilläggas att syftet med förslagen är att förstärka bekämpning av skatteundandraganden på punktskattepliktiga varor och att förslagen därför kan komma att minska samhällets kostnader för sådana skatte- undandraganden. Det kan t.ex. röra sig om ett minskat utbud av cigaretter och finsk rödmärkt eldningsolja på den illegala marknaden. Mot bakgrund av det nu sagda kan förslagen inte anses ge upphov till ökade kostnader för vare sig , domstolar eller andra myndig- heter. Lagförslaget beträffande ränta vid skyldighet att betala energiskatt i vissa fall samt förslaget om ändring i lagen om tobaksskatt Endast ett 60-tal företag beräknas uppfylla de villkor som krävs för att kunna omfattas av program för energieffektivisering. Intäkter i form av ränta som tas ut om ett företag sedermera skall beskattas för den elekt- riska kraft som i ett tidigare skede förbrukats skattefritt i ett program, därför vara marginella. Den ökade arbetsbelastningen för får anses som ringa och regeringen bedömer att denna kost- Prop. 2004/05:149 nad skall finansieras inom anslag. även för den föreslagna ändringen i lagen om tobaksskatt. Dessutom be- döms att den föreslagna ändringen i lagen om tobaksskatt kommer att ha en mycket ringa finansiell effekt. 13.1Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) I ett nytt tredje stycke upplyses om att det i lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) finns särskilda bestämmelser om förundersökning, tvångsmedel och åtal vid vissa brott enligt förevarande lag, som rör skatt enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt eller lagen (1994:1776) om skatt på energi. Bakgrunden till bestämmelsen är att det föreslås att skall ges brottsutredande befogenheter avseende vissa skattebrott som rör punktskattepliktiga varor. Den närmare regleringen av vilka typer av nämnda brott befogenheterna skall omfatta finns inte här utan i 1 § smugglingslagen där brottsutredande befogenheter regleras. Se därför kommentaren till 1 § smugglingslagen. Smugglingslagen innehåller både bestämmelser om straff och straff- process. I andra stycket 1 föreskrivs att förevarande lag inte är tillämplig i fråga om gärningar som är belagda med straff i smugglingslagen. Omfattas en gärning av straffbestämmelserna i smugglingslagen är den här lagen alltså inte tillämplig. Syftet med bestämmelsen i andra stycket 1 är att lösa problem med brottskonkurrens. Med andra ord peka ut vilken lag som skall tillämpas när en gärning faller in under båda lagarnas straffbestämmelser. Vad som föreskrivs i det nya tredje stycket är dock att smugglingslagens straffprocessuella bestämmelser skall tillämpas på vissa gärningar som är straffbelagda i den här lagen. Den nya bestämmelsen reglerar alltså något annat än bestämmelsen i andra stycket 1. De befogenheter som nu ges att använda tvångsmedel i utredningar av vissa brott enligt skattebrottslagen motsvarar de befogen- heter som har vid utredningar av brott enligt lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter (LPK). Det innebär att en tjänste- man vid får samma befogenhet som en polisman att gripa den som misstänks för nu aktuella brott och att besluta om husrannsakan, kroppsvisitation och beslag i brottsutredningar. De förutsättningar som gäller enligt gäller för gripande, husrannsakan, kropps- visitation och beslag gäller givetvis även för utredningar av vissa brott enligt skattebrottslagen. Att brottsutredande befogenheter nu utvidgas till vissa brott enligt skattebrottslagen påverkar inte polisens befogenheter att utreda de aktuella brotten utan innebär endast att brotten även får utredas Prop. 2004/05:149 av . 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt Se kommentaren till paragrafen i avsnitt 10. Se kommentaren till paragrafen i avsnitt 10. 13.3Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Paragrafen, som är ny, innebär att ränta skall tas ut om ett företag seder- mera skall beskattas för den elektriska kraft som förbrukats utan skatt med anledning av att åtaganden inom ramen för ett program för energi- effektivisering inte uppfyllts eller att ett godkännande att delta i ett sådant program återkallats. I första stycket anges att ränta skall beräknas efter det att skatten skulle ha betalats om avdrag inte gjorts av leverantören. Om skat- ten återbetalats är utgångspunkten för ränteberäkningen i stället dagen efter beslutet om återbetalning. Av andra stycket framgår att ränta tas ut med en räntesats som mot- svarar basräntan. 13.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter Genom bestämmelsen införs ett nytt brott olovlig befattning med punktskattepliktiga varor. Bestämmelsen straffbelägger viss befattning med tobaks- och alkoholvaror samt mineraloljeprodukter som varit föremål för brott som avses i 24 §§ skattebrottslagen (1971:69, skattebrott) . Med tobaksvaror förstås cigaretter, cigarrer, cigariller och röktobak. Dessa varor definieras i 1 a1 e §§ lagen (1994:1563) om tobaksskatt (LTS). Eftersom lagförslagen avser de harmoniserade punktskatterna (se avsnitt 4), omfattas därför t.ex. inte snus och tuggtobak av de nya straffbestämmelserna. Enligt 1 § lagen (1994:1564) om alkoholskatt (LAS) skall alkoholskatt betalas för öl, vin och andra jästa drycker, mellanklassprodukter samt för etylalkohol som tillverkas här i landet, som förs in eller tas emot från ett annat eller som importeras från tredje land. Vad som förstås med mineraloljeprodukter och hur dessa definieras framgår av lagen (1994:1776) om skatt på energi (LSE). Uttrycket brott som avses i 24 §§ innebär att bestämmelsen således omfattar punktskattepliktiga varor som även varit föremål för brotten skatteförseelse (3 §) och grovt skattebrott (4 §) i skattebrottslagen. Bakgrunden till och syftet med straffbestämmelsen behandlas i avsnitten 6 och 7. För ansvar krävs att befattningen avser punktskattepliktiga varor som varit föremål för brott som avses i 24 §§ skattebrottslagen och att skattebrottet rör skatt enligt LTS, LAS eller LSE. Bestämmelsen omfattar alltså endast punktskattepliktiga varor för vilka punktskatt inte redovisats eller redovisats på ett felaktigt sätt. Om punktskatt redovisats men inte mervärdesskatt är bestämmelsen inte tillämplig. Att punktskatt betalats i något annat land hindrar inte att ansvar döms ut. Avgörande för ansvar är om de punktskatteplitiga varorna varit föremål för ett brott som avses i 24 §§ skattebrottslagen, dvs. i fall svensk punktskatt redovisats. Genom sista meningen i första stycket blir det nya brottet olovlig befattning med punktskattepliktiga varor subsidiärt i förhållande till brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor, samt gärningar som är belagda med straff enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen). Det innebär att ansvar enligt den här straffbestämmelsen inte skall dömas ut om gärningen är belagd med straff i 1 § denna lag, eller i smugglingslagen. Ändringen behandlas även i avsnitt 7.2. I 1 § andra stycket skattebrottslagen föreskrivs att skattebrottslagen inte är tillämplig på gärningar som är belagda med straff enligt smugglingslagen. Om punktskatt skall betalas med anledning av en import och skatten skall betalas till är smugglingslagen tillämplig och skattebrottslagen skall då inte tillämpas. Den som undandrar skatt i sådana fall eller tar befattning med varor på vilka skatt undandragits i samband med import, döms i stället för tullbrott respektive olovlig befattning med smuggelgods enligt smugglingslagen. En utför- ligare redogörelse för i vilka fall smugglingslagen är tillämplig och inte förevarande lag finns i avsnitt 5.1. Av 1 § andra stycket skattebrottslagen följer också att skattebrottslagen inte heller är tillämplig i fråga om gärningar som är belagda med straff i lagen (2004:228) om beskattning av viss privatinförsel av tobaksvaror (privatinförsellagen). Den som tar befattning med varor som varit föremål för brott enligt privatinförsellagen kan över huvud taget inte fällas till ansvar eftersom den lagen inte innehåller någon straffbestämmelse om olovlig befattning. Konkurrens kan alltså inte uppkomma i förhållande till smugg- lingslagen eller privatinförsellagen. Genom den ovan redovisade subsi- diaritetsklausulen löses den konkurrens som kan uppkomma i förhållande till brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor. Övriga konkurrensfrågor behandlas vidare i avsnitt 7.2. Förebilden för den nya straffbestämmelsen är straffbestämmelsen om olovlig befattning med smuggelgods i 12 § smugglingslagen. bestämmelsen kommenteras i propositionen En ny smugglingslag m.m. Prop. 2004/05:149 (prop. 1999/2000:124 s. 140145). I likhet med vad som gäller brottet olovlig befattning med smuggel- gods gäller även här att uppräkningen av straffbara förfaranden är Det rör sig med andra ord inte om en exemplifiering. som hanterar en punktskattepliktig vara på något annat sätt än de sätt som anges i förevarande paragraf, t.ex. genom att röka cigaretter eller dricka alkohol, gör sig inte skyldig till brott enligt den här straff- Den efterföljande hantering som är straffbar är alltså emballering, transportering, förvaring, döljande, bearbetning, förvärv och Innebörden av dessa gärningar behandlas utförligt i propositionen En ny smugglingslag m.m. (prop. 1999/2000:124 s. 141 En skillnad i förhållande till smugglingslagen är att upplåtelse av panträtt i t.ex. tobaksvaror inte är en straffbar befattning. För ansvar enligt straffbestämmelsen krävs uppsåt. fatta både själva befattningen och att tobaksvaran varit föremål för brott som avses i 24 §§ skattebrottslagen. Om uppsåt inte kan styrkas kan ansvar dömas ut enligt andra stycket. Den som döms för förbrottet, brott som avses i 24 §§ skattebrotts- lagen, skall inte också dömas för olovlig befattning. allmänna straffrättsliga principer om s.k. skenbar lagkonkurrens; förbrottet sägs konsumera den efterföljande befattningen. inget som hindrar att ansvar enligt förevarande paragraf döms ut när det inte kan styrkas vem som begått förbrottet. avseende olovlig befattning med punktskattepliktiga varor utesluter dock att den dömde därefter döms för förbrottet (prop. 1999/2000:124 s. 143). Straffskalan är böter eller fängelse i högst , vilket motsvarar straffskalan för brottet olovlig befattning med smuggelgods i 12 § De objektiva rekvisiten för ansvar enligt denna bestämmelse är desamma som enligt första stycket. Det är det subjektiva rekvisitet som skiljer sig. Det krävs nämligen inte att gärningsmannen inser att den punktskatte- pliktiga varan har varit föremål för brott som avses i 24 §§, utan här är det tillräckligt att han har skälig anledning att anta att varan varit föremål för sådant brott. I likhet med vad som gäller enligt första stycket måste dock gärningsmannen ha uppsåt i förhållande till själva befatt- Uttrycket har skälig anledning att anta anger det mått av oaktsamhet som krävs för ansvar. När det gäller innebörden av nämnda uttryck kan viss vägledning fås från tillämpningen av 12 § andra stycket smugglings- lagen och 9 kap. 7 andra stycket 2 (prop. 1999/2000:124 s. Enligt 23 kap. 4 § första stycket skall ansvar som föreskrivs i för viss gärning ådömas inte bara den som utfört gärningen, utan även annan som främjat den med råd eller dåd. föreskrivs också att detsamma skall gälla beträffande i annan lag eller författning straffbelagd gärning, för vilken fängelse är föreskrivet. att fängelse är föreskrivet förstås att fängelse ingår i straffskalan; endast rena bötesbrott är undantagna (jfr prop. 1993/94:130 s. 27). förevarande stycke är ett rent bötesbrott och ansvar för medverkan kan därför inte komma i fråga. Däremot kan givetvis ansvar för medverkan till brott enligt första stycket komma i fråga. Här föreskrivs att gärningar som är ringa inte skall leda till ansvar. Huruvida en gärning är ringa får avgöras genom en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i varje enskilt fall. För straffrihet bör krävas att gärningen framstår som bagatellartad. Om det är frågan om ett uppsåtligt brott (första stycket) eller ett oaktsamhetsbrott (andra stycket) bör påverka bedömningen av om gärningen skall betraktas som ringa. oaktsamma brott bör kvantiteten punktskattepliktiga varor som befatt- ningen omfattar vara avgörande för om gärningen är ringa. Är det i stället fråga om ett uppsåtligt brott bör hänsyn även tas till i vilket sammanhang den brottsliga gärningen begåtts. Uppsåtlig försäljning av cigaretter eller mineralolja på den illegala marknaden bör t.ex. regelmässigt medföra ansvar även om det rör sig om små mängder. I bestämmelsen finns en särskild straffskala för grova brott. är fängelse i lägst och högst , vilket motsvarar straffskalorna för grov olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor i 1 § förevarande lag. I andra stycket ges exempel på omständigheter som särskilt skall beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. hämtade från bestämmelsen om grov olovlig befattning med smuggel- gods i 13 § smugglingslagen. I stort sett samma omständigheter anges även som kvalifikationsgrunder för grovt skattebrott i 4 §. påtalas att de grova brotten enligt smugglingslagen och för övrigt även enligt skattebrottslagen är straffskalan högst . Kvalifikationsgrunden mycket betydande belopp tar sikte på den skatt som undandragits genom förbrottet. befattning med punktskattepliktiga varor endast omfattar punktskatte- pliktiga varor på vilka punktskatt undandragits, skall vid bedömningen av om brottet är grovt hänsyn endast tas till hur mycket skatt som Endast de varor som varit föremål för brottet olovlig befattning med punktskattepliktiga varor kan ha betydelse vid denna Det innebär att bedömningen skall utgå från den skatt som undandragits beträffande dessa varor. Med kvalifikationsgrunden ingått som ett led i en brottslighet som utövas sytematiskt eller i större omfattning avses främst den s.k. Det skall vara frågan om en organisation för distribution m.m. som är av sådan omfattning att befattningen av det skälet är att anse som grov (prop. 1999/2000:124 s. 145). Vid bedömningen av om brottet är grovt skall, som framgår av de angivna kvalifikationsgrunderna, hänsyn tas inte bara till befattningen i sig utan även till förbrottet eller förbrotten. Om ett brott är grovt bör därför bedömas med utgångspunkt i såväl befattningen i sig som befattningen i ljuset av förbrottet eller förbrotten. eller i större omfattning förvärvar t.ex. tobaksvaror på vilka tobaksskatt Prop. 2004/05:149 undandragits, kan fällas till ansvar för grov olovlig befattning och det oavsett om tobaksvarorna varit föremål för olika skattebrott som var för sig inte är grova (prop. 1999/2000:124 s. 146). I denna bestämmelse straffbeläggs försök, förberedelse och stämpling till grov olovlig befattning med punktskattepliktiga varor. Skälen för kriminaliseringen redovisas i avsnitt 7.2. Vad som förstås med försök, förberedelse och stämpling regleras i 23 kap. . I propositionen En ny smugglingslag m.m. (prop. 1999/2000:124) behandlas gränsdragningen mellan fullbordat brott, försök och för- beredelse när det gäller olovlig befattning med smuggelgods (s. 142). Det som sägs där är även giltigt för gränsdragningen mellan fullbordat brott enligt 1 b § och försök och förberedelse till sådant brott. Straffskalan för försök, förberedelse och stämpling följer av 23 kap. 1 § andra stycket och 2 § tredje stycket . Straff för försök får t.ex. högst bestämmas till vad som gäller för fullbordat brott. I propo- sitionen En ny smugglingslag m.m. redogörs för när det kan finnas skäl att anse att försök till brott har samma straffvärde som fullbordat brott (s. 146 och 147). Denna redogörelse är giltig även när det gäller att bestämma straffvärdet för försök till grov olovlig befattning med punkt- skattepliktiga varor. Genom ett tillägg i första stycket skall samma regler om förverkande, förundersökning, tvångsmedel, kroppsvisitation samt bestämmelser om talan eller beslut om förverkande gälla för brottet olovlig befattning med punktskattepliktiga varor, som för brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor. I propositionen Straffrättsliga sanktioner mot överträdelser av för alkohol, tobak och mineral- olja redovisas innebörden av bestämmelsen (prop. 2002/03:10, s. 114). I och med att det nya brottet olovlig befattning med punktskattepliktiga varor införs i LPK, skall de befintliga bestämmelserna i om förverkande även gälla för dessa punktskattepliktiga varor. kommer således med stöd av 22 § smugglingslagen att kunna ta punktskattepliktiga varor i beslag på den grunden att varorna skäligen kan antas bli förverkade på grund av brott. 13.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling Genom det nya fjärde stycket ges befogenheter att inleda och leda förundersökningar och att använda tvångsmedel i utredningar om vissa brott enligt skattebrottslagen (1971:69). skattebrott som rör införsel av alkoholvaror, tobaksvaror och mineral- oljeprodukter från andra EU-länder för vilka deklaration skall lämnas senast vid den skattepliktiga händelsen och för vilka deklaration inte Skälen för att ge brottsutredande befogenheter Prop. 2004/05:149 beträffande dessa brott enligt skattebrottslagen redovisas i avsnitt 8. När det gäller punktskatt på alkoholvaror, tobaksvaror och mineral- oljeprodukter finns det två slags skattskyldiga som skall lämna deklaration senast vid den skattepliktiga händelsen, nämligen s.k. övriga skattskyldiga som inte ställt säkerhet för skattens betalning och distans- försäljare som inte företräds av en av godkänd representant. Deklarationstiderna regleras i 10 kap. 32 a § andra och tredje styckena skattebetalningslagen (1997:483, SBL). Bestämmelserna om skattskyl- dighet för s.k. övriga skattskyldiga och distansförsäljare omfattar endast varor som förs in från andra EU-länder. De skattepliktiga händelser som skall deklareras enligt 10 kap. 32 a § SBL andra och tredje styckena kan därför inte avse något annat än varor som förts in till från andra EU-länder. Genom hänvisningen i fjärde stycket till nämnda bestämmelser i uppnås alltså den avsedda avgränsningen av brottsutredande befogenheter. Som följer av den här bestämmelsen är brottsutredande befogenheter ytterligare avgränsade genom att befogenheterna endast omfattar skattebrott som rör skatt enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt eller lagen (1994:1776) om skatt på energi, där gärningen består i att den skatteskyldige underlåtit att lämna deklaration enligt 10 kap. 32 a § andra och tredje styckena SBL. Om deklaration lämnats har alltså inte befogenhet att utreda om skattebrott begåtts genom att oriktiga uppgifter lämnats i deklarationen. Uttrycket brott som avses i 24 §§ innebär att brottsutredande befogenheter även omfattar brotten skatteförseelse och grovt skattebrott i 3 respektive 4 § skattebrottslagen. Eftersom det nya brottet olovlig befattning med punktskattepliktiga varor förs in i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter (LPK), får även brottsutredande befogenheter avseende det nya brottet mot bakgrund av redan befintliga bestämmelser i . Skälen för att avgränsa befogenheter på nu angivet sätt redovisas i avsnitt 8. 1 Förslag till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs i fråga om skattebrottslagen (1971:69) dels att 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införs fem nya paragrafer, 4 ac samt 18 och 19 §§, av följande lydelse. Denna lag gäller i fråga om skatt och, om så särskilt föreskrivs, annan avgift till det allmänna som inte betecknas som skatt. Lagen tillämpas inte i fråga om 1.gärningar som är belagda med straff i lagen (2000:1225) om straff för smuggling eller lagen (2004:228) om beskattning av viss privat- införsel av tobaksvaror, och 2.skattetillägg, ränta, dröjsmålsavgift, förseningsavgift eller liknande avgift. 1 Senaste lydelse 2004:229. I lagen om straff för smuggling finns särskilda bestämmelser om förundersökning, tvångsmedel och åtal vid 1.brott som avses i 2 §, om brottet rör skatt enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt eller lagen (1994:1776) om skatt på energi, och 2.brott enligt 4 a4 c §§. Den som uppsåtligen emballe- rar, transporterar, förvarar, döl- jer, bearbetar, förvärvar eller överlåter tobaksvaror som varit föremål för brott som avses i 2 § döms, om brottet rör skatt enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, för olovlig befattning med obe- skattade tobaksvaror till böter eller fängelse i högst . Om gärningsmannen inte inser men har skälig anledning att anta att tobaksvarorna varit föremål för brott, döms till böter. Om gärningen är ringa, skall inte dömas till ansvar enligt första eller andra stycket. Om brott som avses i 4 a § första stycket är att anse som grovt, döms för grov olovlig be- fattning med obeskattade tobaks- varor till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om tobaksvarorna varit föremål för brott som rört mycket betydande belopp eller om förfarande ingått som ett led i en brottslighet som utövas systematiskt eller i större omfattning. För försök, förberedelse och stämpling till grov olovlig befatt- ning med obeskattade tobaksvaror döms till ansvar enligt 23 kap. .