prop · GS03115 · 2005-04-01 00:00:00 — På så sätt klargörs också att lagstiftningen inte skall tillämpas i förhållande till medlemsstater som inte har genomfört rambeslutet när den svenska lagstiftningen träder i kraft. Begreppet frysning är inte vedertaget i svensk rätt och förekommer endast i ett tillkännagivande till lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner som avser spärrande av ekonomiska tillgångar i andra förfaranden än straffrättsliga förfaranden. Det skall dock nämnas att i sitt betänkande Bekämpande av penningtvätt (SOU 1997:36) föreslog att det införs en möjlighet för åklagare att frysa tillgångar genom att en penningtransaktion som misstänks ha samband med penningtvätt kan fördröjas i avvaktan på ytterligare utredning och eventuella åtgärder. Utredningens förslag om frysning har dock ännu inte resulterat i någon lagstiftning. Frysningsbegreppet förekommer också i vissa internationella överens- kommelser på området för det straffrättsliga samarbetet, t.ex. för- verkandekonventionen och konvention om IT-relaterad brottslighet. Begreppet har dock inte någon enhetlig innebörd i dessa instrument. Under förhandlingarna med rambeslutet introducerades frysning som ett samlingsbegrepp för åtgärder med viss effekt, vilket framgår av definitionen av begreppet i artikel 2 (c) i rambeslutet. Med frysning avses en åtgärd som syftar till att hindra förstöring, omvandling, flyttning, överföring eller överlåtelse av egendom. Begreppet kan således sägas åskådliggöra innebörden av den åtgärd som åsyftas. I svensk rätt är beslag och kvarstad sådana åtgärder som faller in under begreppet frysning. Det beslut som översänds till med stöd av rambeslutet för erkännande och verkställighet här kommer att vara ett utländskt beslut om en temporär säkerhetsåtgärd som är betecknat frysningsbeslut. På motsvarande sätt kommer det förväntas att en svensk myndighet, som översänder ett svenskt tvångsmedelsbeslut till en annan EU-stat för erkännande och verkställighet där, i framställningen betecknar beslutet frysningsbeslut. Regeringen anser mot denna bakgrund att det är lämpligt att begreppet i lagstiftningen används som beteckning på sådana beslut som syftar till att uppnå den effekt som anges i artikel 2 (c) och som översänds mellan EU-staterna för erkännande och verkställighet i enlighet med rambeslutet. För att precisera tillämpningsområdet bör det framgå av lag vad som avses med ett frysningsbeslut. Kravet på hur en sådan precisering skall vara utformad skiljer sig dock mellan det fallet att skall översända ett frysningsbeslut till en annan medlemsstat och att ett frysningsbeslut har översänts hit för erkännande och verkställighet. I det senare fallet krävs, för den prövning som skall äga rum i , att det är tydligt vid vilka förfaranden ett frysningsbeslut får översändas, vem som får översända ett sådant beslut och i vilka syften detta får ske. 2004/05:115 det krävs att det i lag tas in en uttrycklig definition av begreppet frysningsbeslut för de fall där sådana beslut har översänts hit för erkännande och verkställighet. En sådan definition bör utgå från den som finns i artikel 2 (c) i rambeslutet. Vidare föreslås att det införs lagbestämmelser om vilka svenska beslut som skall anses utgöra frysningsbeslut i rambeslutets mening och som med stöd av rambeslutet får översändas till en annan EU-stat för verkställighet (se avsnitt 8.1). I den definition av begreppet frysnings- beslut som föreslås bör det även anges vilka svenska beslut som skall anses som frysningsbeslut enligt rambeslutet. 8.2Frysningsbeslut som meddelas i Regeringens förslag: En bestämmelse införs om att åklagare får ta ett föremål eller en skriftlig handling i beslag, trots att dessa inte är tillgängliga vid beslutet, om föremålet eller handlingen skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott eller vara förverkad på grund av brott. Bestämmelsen skall vara tillämplig endast när ett föremål eller en skriftlig handling kan komma att påträffas i en annan EU-stat. Beslut om kvarstad enligt 26 kap. , som avser värdet av förverkad egendom, och beslut enligt den nya bestämmelsen om beslag skall anses vara frysningsbeslut enligt rambeslutet. Detta skall framgå av den definition av frysningsbeslut som föreslås i avsnitt 8.1. Sådana beslags- och kvarstadsbeslut som sagts skall anses vara frysningsbeslut och får översändas till en annan EU-stat för verk- ställighet. Bestämmelserna om beslag i 27 kap. skall med vissa undantag tillämpas när ett sådant beslag har verkställts i den andra staten. När ett beslagtaget föremål eller en beslagtagen handling överlämnas till skall den tas i förvar och anses vara tagen i beslag enligt . Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat dem utan erinran. , och Juridiska fakultetsstyrelsen vid hade det varit att föredra att införa en generell regel i för att möjliggöra beslag av föremål som inte är tillgängliga. Frågan bör, enligt remissinstanserna, utredas vidare. har vidare efterlyst ett klargörande i frågan om ett interimistiskt beslut om kvarstad kan översändas från som ett frysningsbeslut. Skälen för regeringens förslag Syftet med rambeslutet är att de rättsliga myndigheterna i en medlemsstat snabbt skall kunna säkra ett framtida överlämnande av bevismaterial från den andra staten eller verkställighet i den andra staten av ett beslut om Detta skall ske genom att den medlemsstat som har behov av säkerställandet fattar ett beslut om frysning. Den andra, verkställande, medlemsstaten skall erkänna och verkställa detta beslut, utan att själv företa en materiell prövning av de omständigheter som ligger till grund för frysningsbeslutet. Den materiella prövningen förutsätts redan ha ägt rum i den stat som har meddelat frysningsbeslutet. För att svenska brottsutredande myndigheter skall kunna utnyttja rambeslutet bör det klargöras vilka svenska beslut som skall anses utgöra frysningsbeslut enligt rambeslutet och som kan översändas till en annan medlemsstat i EU för verkställighet där. En reglering om beslag av föremål som inte är tillgängliga I avsnitt 6.1.2 redogörs för bestämmelser om beslag. Beslag kan bl.a. syfta till att säkra bevismaterial eller framtida förverkanden. Av redogörelsen framgår att beslag enligt rättegångs- balken får ske endast ifråga om föremål som är tillgängliga (se Fitger, s. 27:5). Detta krav motiverades ursprungligen bl.a. av att det ansågs skydda den enskildes intressen och att det också ansågs erbjuda bättre möjligheter att bedöma föremålens behövlighet för utredningen än vad som skulle vara fallet om ett sådant krav inte uppställdes (betänkande SOU 1926:32 s. 105). Vissa undantag till denna huvudregel finns i bl.a. tryckfrihets- förordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. När det gäller sådana beslut om frysning enligt rambeslutet, som till sitt syfte motsvarar beslut om beslag enligt svensk rätt, är emellertid förutsättningen att föremålen inte är tillgängliga när beslagsbeslutet fattas. Föremålen finns inte i . Rambeslutets huvudsakliga syfte är att skapa förutsättningar för att ett nationellt beslut om beslag eller motsvarande ges effekt i en annan medlemsstat. För att fullt ut skall kunna tillämpa och dra nytta av rambeslutets bestämmelser krävs därför att det införs en möjlighet att företa beslag av föremål som inte är tillgängliga. I godkännandepropositionen föreslog därför regeringen att det borde övervägas ny lagstiftning för att möjliggöra sådana beslag (prop. 2002/03:67 s. 36). Flera av de remissinstanser som yttrade sig över ett utkast till godkännandepropositionen uttryckte sitt stöd för att en sådan möjlighet införs. Enligt regeringen skulle en möjlighet vara att ändra det nuvarande systemet för beslag, så att det även i nationella förhållanden blev möjligt att företa beslag av föremål som inte är tillgängliga. En alternativ lösning var enligt regeringen att inskränka möjligheten till sådana beslag till internationella förhållanden. Det som i internationella ärenden motiverar beslag av föremål som inte är tillgängliga är att föremålen finns i ett annat land. En generell reglering skulle få ett vidare tillämpningsområde. I ett nationellt förfarande skulle man då kunna tänka sig att beslag av föremål som inte är tillgängliga motiverades av t.ex. fara i dröjsmål eller att det sker i en känslig miljö, där man vill undvika andra ingrepp än just det aktuella beslaget. Antalet möjliga situationer skulle sannolikt vara betydligt fler vid en generell reglering och svårigheterna att avgränsa tillämpnings- området därmed större. För att kunna införa en generell möjlighet att företa beslag av föremål som inte är tillgängliga, i syfte att beslagsbeslutet därefter skall befordras till verkställighet, torde krävas en omfattande analys av såväl beslags- bestämmelserna i 27 kap. som t.ex. bestämmelserna om husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning i 28 kap. samma balk. Vid en sådan analys skulle behöva övervägas bl.a. de förut- sättningar som skall gälla för beslag av föremål som inte är tillgängliga samt frågor om vem som kan besluta om sådant beslag och under vilka förhållanden beslutet skulle kunna överprövas. Regeringen kan ansluta sig till vad har anfört om att utgångspunkten i det internationella straffrättsliga samarbetet bör vara att samma regler skall gälla nationellt och internationellt. Frågan om en generell reglering om beslag av föremål som inte är tillgängliga är emellertid en så komplex och omfattande fråga att den inte låter sig bedömas i detta ärende. En generell reglering är inte heller nödvändig för att en svensk åklagare skall kunna använda sig av rambeslutet. Den lösning som sålunda föreslås bör enligt regeringen begränsas till beslag av föremål som finns utomlands och som därmed inte är tillgängliga för åklagaren för beslagsbeslutet. En bestämmelse bör därför införas i den nya lagstiftningen som gör det möjligt att, i de fall ett föremål finns utomlands, besluta om beslag utan hinder av att föremålet inte är tillgängligt när beslagsbeslutet fattas. För att en sådan bestämmelse skall få samma tillämpningsområde som i ett nationellt fall, bör med föremål jämställas skriftlig handling (se 27 kap. 1 § andra stycket ). Närmare om utformningen av en reglering om beslag av föremål som inte är tillgängliga En ny bestämmelse om beslag av föremål som inte är tillgängliga bör enligt regeringens uppfattning ha sin utgångspunkt i de bestämmelser om beslag som finns i 27 kap. och de skäl som låg till grund för den reglering som finns, bl.a. såvitt avser behovet av att tillvarata den enskildes intressen. De bestämmelser som införs bör därför så långt det är möjligt anknyta till de allmänna förutsättningar för beslag som anges i 27 kap. . Utgångspunkten bör givetvis vara att ett beslag i utlandet fattas med motsvarande krav på behov och proportionalitet som när beslag företas i ett nationellt förfarande och att de begränsningar som anges i 2 och 3 §§ beaktas. Vissa avvikelser bör emellertid göras för att ett sådant beslagsbeslut skall vara i överens- stämmelse med rambeslutet. I rambeslutet förutsätts att det är en rättslig myndighet som beslutar om frysning. En sådan begränsning av vilka myndigheter som skall vara behöriga i det straffrättsliga samarbetet är vanlig. När det gäller rättslig hjälp har pekat ut åklagare och domstolar som rättsliga myndig- heter (se bl.a. prop. 1999/2000:61 s. 77). Det saknas enligt regeringen anledning att göra en annan bedömning i detta fall. En bestämmelse om beslag som införs i den nya lagstiftningen bör därför begränsas till beslut av åklagare. Rambeslutet förutsätter vidare att frysningsbeslut avser föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredningen om brott eller egendom som skäligen kan antas vara förverkad på grund av brott. Möjligheten att förordna om beslag av egendom i utlandet bör inskränkas till dessa två Detta bör framgå av bestämmelser i lag. Det innebär att beslag som syftar till att återföra egendom till rättmätig ägare inte kommer att omfattas av de nya bestämmelserna. Detta framgår också uttryckligen i ett uttalande av rådet i samband med att rambeslutet antogs att instrumentets tillämpningsområde inte täcker denna situation. Vidare bör det av den nya bestämmelsen framgå att åklagare får besluta om beslag när föremål kan komma att påträffas i en annan medlemsstat. Föremål som kan tas i beslag kan i vissa fall förflyttas snabbt och utan problem mellan medlemsstaterna. Det bör därför inte ställas upp alltför stränga krav på vetskap om var föremålen finns vid det tillfälle när beslutet om beslag fattas. Det får dock förutsättas att det innan ett beslut fattas finns vissa indikationer om var föremålen finns. Om det skulle visa sig att föremålen finns kvar i , skall bestämmelserna i i stället tillämpas. Ett beslut om beslag enligt den bestämmelse som föreslås bör därför inte kunna verkställas i . Detta bör framgå av den nya bestämmelsen. Vidare bör särskilda bestämmelser införas för att göra vissa andra bestämmelser i 27 kap. om beslag tillämpliga när de beslut om beslag som föreslås verkställs och i flertalet fall överlämnas till . Det bör framgå av dessa bestämmelser att 27 kap. 6 § , om att rätten skall pröva ett beslag på begäran av den som drabbas av beslaget, skall tillämpas. En sådan prövning bör på den drabbades begäran kunna ske så snart beslaget har verkställts i den andra staten. Enligt artikel 11 i rambeslutet krävs också att det finns en sådan rätt till prövning. Bestämmelserna i 27 kap. 7 § om frist för att väcka åtal och om möjligheterna att förlänga en sådan frist, och i 27 kap. 8 § om hävande av beslag bör i tillämpliga delar bli gällande så snart beslaget har verkställts. Även bestämmelser om bl.a. underrättelseskyldighet och beslagsprotokoll bör bli tillämpliga så snart beslaget har verkställts (27 kap. 11 och 13 §§ ). När det beslagtagna föremålet har överlämnats till bör det tas i förvar av åklagaren och anses vara taget i beslag enligt . beslagsbestämmelser blir därefter fullt ut tillämpliga. I de fall ett beslagsbeslut har översänts i syfte att säkerställa verkställigheten av ett svenskt förverkandebeslut i den andra staten, bör den svenska domstol som prövar förverkandefrågan i , när den avgör målet även pröva om beslaget skall bestå. Bestämmelsen i 27 kap. 8 § femte stycket bör därför göras tillämplig i dessa fall. Sammanfattningsvis bör det i den nya lagstiftningen införas bestäm- melser som möjliggör beslag av föremål som finns i en annan EU-stat och som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott eller skäligen antas vara förverkat på grund av brott. Åklagaren bör kunna besluta om ett sådant beslag. beslagsregler bör i allt väsentligt vara tillämpliga på sådana beslag. Svenska tvångsmedel som skall utgöra frysningsbeslut enligt rambeslutet Enligt de bestämmelser som föreslås ovan kommer vissa beslagsbeslut av åklagare att kunna verkställas utomlands. Ett sådant beslut har samma syfte som det för vilket ett frysningsbeslut kan utfärdas nämligen att säkerställa bevismaterial eller verkställighet av ett framtida sakför- Prop. 2004/05:115 verkande och bör därför anses vara ett frysningsbeslut i rambeslutets Frysningsbeslut kan emellertid utfärdas även för att säkerställa ett framtida värdeförverkande. I sådant fall är kvarstad det tvångsmedel som kan tillämpas. Bestämmelser om kvarstad finns i 26 kap. rättegångs- balken. Bestämmelserna redovisas i avsnitt 6.1.1. Kvarstad kan beslutas för att säkerställa verkställighet av ett framtida värdeförverkande. Kvar- staden innebär i dessa fall att så mycket av den misstänktes egendom omhändertas att den fordran som uppstår i och med förverkandebeslutet kan antas bli täckt vid verkställighet. Domstol beslutar om kvarstad. Det finns inte, så som är fallet med beslag enligt 27 kap. , något hinder mot att besluta om kvarstad av egendom som finns utomlands. Ett beslut om kvarstad bör således kunna anses vara ett sådant beslut om frysning enligt rambeslutet och bör således kunna bli föremål för verkställighet utomlands. Det saknas anledning att i detta avseende göra någon skillnad på kvarstad som har beslutats efter en förhandling och kvarstad som vid fara i dröjsmål beviljats interimistiskt av rätten innan en förhandling har ägt rum (26 kap. 2 § fjärde stycket ). Med förslaget kommer således även ett interimistiskt beslut om kvarstad att kunna översändas till en annan EU-stat för verkställighet. Sammanfattningsvis innebär den nya bestämmelsen om beslag att fullt ut kommer att kunna tillämpa de möjligheter rambeslutet ger till verkställighet utomlands av svenska tvångsmedelsbeslut. Det bör framgå av den definitionsbestämmelse som föreslås i avsnitt 8.1 att ett sådant beslut, samt beslut om kvarstad enligt 26 kap. , som avser värdet av förverkad egendom, skall anses utgöra frysnings- beslut enligt rambeslutet. Det bör även framgå av en bestämmelse i lag att sådana beslut får översändas till en annan EU-stat för verkställighet där. Förutsättningen för översändande är givetvis att det kan antas att beslutet kan verkställas i den andra staten. Denna förutsättning kräver dock inte någon reglering i lag. Regeringens förslag: Det intyg som översänds till tillsammans med frysningsbeslutet skall vara upprättat i enlighet med formuläret i bilagan till rambeslutet. Intyget skall vara skrivet på svenska, danska, norska eller engelska eller åtföljas av en översättning till något av dessa När ett intyg saknas eller är så bristfälligt till form eller innehåll att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om frysningsbeslutet kan erkännas och verkställas här, skall den andra statens myndighet ges möjlighet att inkomma med Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. promemorians förslag eller lämnat dem utan erinran. och och har ansett att det bör uppställas krav på att inte bara intyget men också frysningsbeslutet översätts till något av de språk som förklarat sig godta. Vidare har samma hovrätt ifrågasatt varför det skall finnas en möjlighet att ge in ett intyg som är avfattat på norska språket. Hovrätten för har ansett att det är i princip riktigt att godta ett intyg skrivet på eller översatt till något av de nordiska språken, inklusive finska. Skälen för regeringens förslag: Ett frysningsbeslut skall enligt artikel 4.1 översändas till den verkställande staten tillsammans med det intyg som avses i artikel 9 till rambeslutet och som finns intaget som bilaga till detta. Intyget har formen av ett standardformulär, där det i förtryckta fält anges var vissa uppgifter skall fyllas i. Intyget har både till form och funktion stora likheter med det formulär som skall användas i ärenden om överlämnande enligt rambeslutet om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna, se prop. 2003/04:7. Intyget är av central betydelse vid prövningen av om ett översänt frysningsbeslut kan erkännas och verkställas i den verkställande staten. I intyget finns i princip all den information som skall tillhandahållas den verkställande myndigheten inför denna prövning. Rambeslutet uppställer inte något krav på att själva frysningsbeslutet översätts till ett språk som den verkställande staten har förklarat sig godta. Ett sådant krav finns endast för intyget. Mot bakgrund av den begränsade prövning som sker i ett ärende om erkännande och verkställighet av frysningsbeslut är en sådan ordning naturlig och ändamålsenlig prövningen omfattar inte de bakomliggande omständigheterna eller någon bedömning av om frysningsbeslutet som sådant är materiellt riktigt eller ej. De uppgifter som skall tas upp i intyget återger de delar av frysningsbeslutet som är av betydelse för prövningen av frågan om erkännande och verkställighet av beslutet i en annan stat. Sådana uppgifter är bl.a. vem som har fattat beslutet, vem beslutet är riktat mot, vilken egendom beslutet avser och de brott som ligger till grund för beslutet. Det kan antas att det som regel finns ett krav på skyndsamhet vid en begäran om erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut. Det är mot den bakgrunden angeläget att handläggningen och beslutsfattandet i ett sådant ärende kan ske snabbt och effektivt. Användandet av ett standardformulär intyget underlättar en sådan hantering. Detta förutsätter dock att intyget är korrekt ifyllt och på ett riktigt sätt återger de omständigheter som är av betydelse för den verkställande myndig- hetens prövning. För att inskärpa betydelsen av att intyget är fullständigt och korrekt ifyllt innehåller rambeslutet en möjlighet för den verkställande myndigheten att vägra erkännande och verkställighet i de fall där intyget saknas eller är ofullständigt eller om intyget uppenbart inte motsvarar beslutet om frysning (artikel 7.1 a). Vidare skall intyget översättas till det officiella språket eller något av de officiella språken i den verkställande staten (artikel 9.2). Varje medlemsstat skall vid antagandet av rambeslutet eller därefter avge en förklaring om till vilket språk ett intyg skall vara översatt för att godtas (artikel 9.3). Innehållet i intyget har en avgörande betydelse såväl för bedömningen av om ett frysningsbeslut skall verkställas som för hur verkställigheten skall gå till. Det bör därför införas bestämmelser i lag om vilka krav som ställs på form och innehåll i ett intyg som översänds till för erkännande och verkställighet här. Om intyget saknas eller är så bristfälligt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om frysningsbeslutet kan erkännas och verkställas i , bör den andra statens myndighet ges möjlighet att avhjälpa bristen. Om en sådan brist trots detta kvarstår, bör frysningsbeslutet inte erkännas eller verkställas här (se avsnitt 8.7). Det bör enligt regeringen framgå av den nya lagstiftningen att den andra statens myndighet skall ges tillfälle att komplettera ett bristfälligt intyg. En sådan bestämmelse torde kunna utformas efter förebild av motsvarande regler i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Regeringen kan inte se att det finns skäl att, som några remissinstanser har förordat, införa ett krav på att även frysningsbeslutet översätts till svenska. En sådan ordning är inte heller förutsedd i rambeslutet. En svensk åklagare kommer således inte att kunna kompletteringsförelägga en utländsk myndighet eller avslå en begäran om erkännande och verkställighet av ett frysningsbeslut på den grunden att frysningsbeslutet inte är översatt till ett språk som har förklarat sig godta. Uppgifterna i intyget bör i flertalet fall vara tillräckligt för de bedömningar som krävs i ärenden om erkännande och verkställighet i av frysningsbeslut. I allmänhet torde det heller inte finnas skäl att närmare undersöka om ett frysningsbeslut och innehållet i detta verkligen motsvarar uppgifterna i intyget. Det finns dock inte något som hindrar åklagaren eller domstolen att vid behov översätta även frysningsbeslutet till svenska. Det skall i detta sammanhang också påpekas att avsikten med förslagen inte är att domstolarnas handläggning av ärenden om erkännande och verkställighet av frysningsbeslut, i frågan om vilket språk som används, skall skilja sig från andra mål och ärenden där det förekommer handlingar på främmande språk (se 5 kap. 6 § och 33 kap. 9 § ). Utgångspunkten i rambeslutet är att en begäran om verkställighet av ett frysningsbeslut skall följas av en framställan om överlämnande av egendomen eller om verkställighet i den verkställande staten av ett förverkandebeslut som kommer att meddelas i den andra staten. En framställan om överlämnande av egendom från bör enligt vad som föreslås i avsnitt 8.13 prövas enligt lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Enligt den lagen skall en framställan och bifogade handlingar vara skrivna på svenska, danska eller norska eller åtföljas av en översättning till något av de språken (2 kap. 5 §).