prop · GS03165 · 2005-05-27 00:00:00 — Skuldtäckningstillgångarna skall med andra ord vara lämpliga i förhållande till de åtaganden som de är avsedda att täcka. Liksom vid skuldtäckning i annan försäkringsverksamhet måste alltså reglerna om matchning och diversifiering i 9 a § tillämpas. Därutöver anges att placeringarna i tjänstepensionsverksamhet skall utföras på det sätt som bäst gagnar de ersättningsberättigades intressen. Även reglerna om dotterbolagsaktier, enhandsengagemang, lokalisering, valutamatchning och värdering i 10 a och 10 c10 e §§ är tillämpliga på tjänstepensions- verksamhet. I första stycket har därför gjorts hänvisningar till de bestämmelser i som behandlar dessa krav. Däremot gäller inte bestämmelserna om tillåtna tillgångsslag och begränsningar för olika tillgångsslag i 10 och 10 b §§. En annan sak är att de bestämmelserna ändå kan ges viss betydelse vid bedömningen av om ett försäkringsbolags placeringar är förenliga med den generella aktsamhetsprincipen. De begränsningsregler som i stället upptagits i andra stycket avser placeringar i onoterade tillgångar, kontanta medel samt limiter för enhandsengagemang. Begränsningarna för enhands- engagemang i uppdragsgivande företag i de tredje och fjärde punkterna har sin grund i artikel 18.1 (f) i direktivet. Begreppet uppdragsgivande företag behandlas i avsnitt 11.4 (s. 168). Enligt paragrafens tredje stycke omfattar begränsningarna för enhands- engagemang inte obligationer och andra skuldförbindelser som stater svarar för. Detta innebär naturligtvis inte att det aldrig skulle kunna bli fråga om några begränsningar i den delen. Även för dessa placeringar gäller aktsamhetsprincipen som huvudregel, vilket utesluter eller minskar möjligheten till placeringar i exempelvis stater med osäkra statsfinanser. har i sista stycket bemyndigats att i enskilda fall tillåta ett försäkringsbolag att tillfälligtvis överskrider procentsatserna i andra stycket första och andra punkterna. Härför fordras att det finns särskilda skäl. Undantag från begränsningarna i de båda andra punkterna, vilka som nämnts vilar på artikel 18.1 (f) i direktivet, kan däremot inte medges. Förutsättningarna för användande av olika tillgångsslag och Prop. 2004/05:165 placeringsreglerna i övrigt har behandlats utförligt i avsnitt 11.4. 7 kap. 13 § Paragrafen, som behandlar placering av tillgångar motsvarande villkorad återbäring och fondförsäkringsåtaganden för vilka försäkringstagaren bär risken, omfattar all verksamhet hos ett livförsäkringsbolag således även tjänstepensionsverksamheten. Första stycket, som behandlar de placeringsbestämmelser som angivna tillgångar undantas från, har justerats så att även de särskilda bestämmel- serna för tjänstepensionsverksamhet i 12 § omfattas av undantaget. I ett nytt andra stycke har för tjänstepensionsförsäkringsverksamhetens del dock gjorts vissa tillägg till regeln i första styckets andra mening om lämplig placering, i syfte att uppnå överensstämmelse med tjänste- pensionsdirektivets artikel 18.1. Tillgångar i sådan verksamhet skall således placeras i enlighet med den aktsamhetsprincip som slagits fast i 12 § första stycket. Vidare skall för de tillgångarna gälla de begräns- ningar avseende enhandsengagemang i uppdragsgivande företag som föreslagits i 12 § andra stycket tredje och fjärde punkterna och tredje stycket. De nya bestämmelserna har behandlats i avsnitt 11.4. 7 kap. 14 § Paragrafen, som är ny, har sin grund i artikel 18.7 i tjänstepensions- direktivet. Bestämmelsen innebär att om en annan medlemsstat kräver att utländska försäkringsbolag för sin gränsöverskridande verksamhet i den staten följer särskilda, strängare bestämmelser om placering skall det svenska försäkringsbolaget i sin tjänstepensionsverksamhet utomlands underkasta sig den medlemsstatens placeringsregler. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 11.4. 12 kap. 12 § Paragrafen behandlar förbud mot penninglån till eller ställande av säkerhet för vissa personer. Paragrafen omfattar all verksamhet hos ett livförsäkringsbolag således även tjänstepensionsverksamheten. Paragrafens sjätte stycke har, mot bakgrund av artikel 18.2 i tjänstepensionsdirektivet, i fråga om försäkringsrörelse som avser tjänstepensionsförsäkring justerats såtillvida att förbudet mot att ställa säkerhet endast gäller säkerhet för tredje man. Förbudet behandlas i avsnitt 11.4. 19 kap. 11 § Paragrafen behandlar ingripandemöjligheter. De justeringar som gjorts har sin grund i artikel 14 i tjänstepensions- direktivet. Genom tillägget till det tredje stycket ges rätt att utse en särskild företrädare att sköta hela eller delar av driften av ett försäkringsbolag, om inspektionen bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas. Inspektionen får bedöma från fall till fall vem eller vilka personer som är lämpade för ett sådant uppdrag (jfr inspektionens möjlighet i nuvarande åttonde stycket att besluta om den fortsatta driften av försäkringsverksamhet). Vad som utgör en försäkringstagares rättig- heter har regeringen tidigare konstaterat vara främst knutet till försäkringsbolagets stabilitet, dvs. att ingångna försäkringsavtal fullföljs mot dem som rörelsereglerna i första hand avser att skydda, dvs. direkt- försäkringstagare och andra ersättningsberättigade med behov av skydd (se prop. 2002/03:94 s. 63). Tjänstepensionsdirektivets ingripanderegel i denna del (artikel 14.3) får dock anses gå något längre än till att enbart syfta till hot mot försäkringsbolagets stabilitet. Den i direktivet stipulerade ingripandemöj- ligheten knyts till medlemmarnas och förmånstagarnas intressen och kan därmed anknytas också till bl.a. bolagets placeringsstrategi. I direktivets 18.1 föreskrivs nämligen att tillgångarna skall placeras på det sätt som bäst gagnar medlemmarnas och förmånstagarnas intressen. I ett nytt fjärde stycke har därför getts möjlighet att utse särskild företrädare även då den bedömer att de ersättnings- berättigades intressen hotas. Termen ersättningsberättigade följer av att direktivet inte ställer upp något krav på att andra än medlemmar och förmånstagare skall omfattas av nämnda regel. Arbetsgivarna, som i dessa fall inte är ersättningsberättigade, kommer således att falla utanför regelns tillämpningsområde. Som framgått i avsnitt 13.3 bör dock även arbetsgivarnas intressen kunna beaktas inom ramen för tillsynen över att försäkringsbolagen följer aktsamhetsprincipen i sin tillgångsplacering. Vidare omfattas arbetsgivarna, i sin egenskap av försäkringstagare, av den nya bestämmelsen i tredje stycket. Den nya ingripandemöjligheten omfattar all livförsäkringsverksamhet, dvs. inte enbart tjänstepensionsverksamhet, eftersom somliga bolag inte bara kommer att driva båda typerna av verksamhet i samma bolag utan också ha ett gemensamt riskkapital för de olika verksamhetsgrenarna (se avsnitt 9.1). Som en följd av vad som sägs i tjänstepensionsdirektivets artikel 14.2 (a) har bestämmelserna i 11 § åttonde stycket (efter redaktionell ändring, se nedan) om när inspektionen får begränsa bolagets förfoganderätt eller förbjuda bolaget att förfoga över sina tillgångar i kompletterats med att så också får ske om bolaget inte har gjort tillräckliga försäkringstekniska avsättningar. I övrigt har det, som en följd av det nya fjärde stycket, gjorts redaktionella ändringar i de nya sjundeelfte styckena. 19 kap. 13 § Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av Finansinspek- tionens beslut. Som en följd av de nya bestämmelserna i 2 a kap. 2 a och 5 a §§ samt det nya fjärde stycket i 11 § har redaktionella ändringar gjorts dels, i enlighet med Lagrådets förslag, i paragrafens andra stycke, dels i fjärde stycket. Den nya lagstiftningen skall träda i kraft . Se vidare avsnitt 15. 17.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar I paragrafens tredje stycke, som är nytt och har sin grund i artikel 7 första stycket i tjänstepensionsdirektivet, anges att sådana understödsföreningar som meddelar tjänstepensionsförsäkringar (s.k. tjänstepensionskassor) skall begränsa sin verksamhet till verksamhet som avser pensions- förmåner, inbegripet verksamheter som föranleds av dessa. Vad som avses med tjänstepensionsförsäkringar har utvecklats i kommentaren till 1 kap. 3 a § FRL samt i avsnitt 8. De möjligheter har att med stöd av första och andra styckena medge undantag kan naturligtvis inte utnyttjas på ett sådant sätt att det kommer i konflikt med det nya kravet. I ett nytt fjärde stycke, som har sin grund i artikel 18.2 i tjänste- pensionsdirektivet, framgår förutsättningen för en tjänstepensionskassas upptagande av penninglån. Regeln överensstämmer nära med den nya bestämmelsen i 5 kap. 1 § tredje stycket FRL, se kommentaren till den paragrafen samt avsnitt 11.4. I ett nytt femte stycke ges, på motsvarande sätt som i 5 kap. 1 § fjärde stycket FRL i fråga om försäkringsbolags tjänstepensionsverksamhet, möjlighet att ge dispens från begränsningen att upplåningen skall vara av ringa betydelse. Enligt artikel 18.4 i tjänstepensionsdirektivet får en medlemsstat inte kräva att ett tjänstepensionsinstituts placeringsbeslut skall vara villkorat av förhandsgodkännande eller systematisk anmälan. Av det nya tredje stycket följer därför att uppgifter om placering av tillgångar inte skall ingå i en tjänstepensionskassas stadgar. Sådana uppgifter skall i stället upptas i tjänstepensionskassans placeringsriktlinjer, se kommentaren till 24 c §. Den nya bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.4. I paragrafens sista stycke har en rättelse förts in i form av SFS-numret för bokföringslagen. Paragrafen, som är ny och som behandlar en tjänstepensionskassas upprättande av en sekundäretablering, föregås av en likaledes ny rubrik för att avgränsa de nya reglerna om en tjänstepensionskassas verksamhet i ett annat land inom EES. Den nya paragrafen är i stort sett utformad i enlighet med bestämmel- serna i 2 a kap. 1 och 2 §§ FRL avseende försäkringsbolags sekundär- etableringar, med undantag för det meddelandeförfarande gentemot den utländska myndigheten som där anges, jfr författningskommentarerna till de bestämmelserna. Vissa justeringar beträffande vad en tjänste- pensionskassas underrättelse till skall innehålla har dock fått göras, eftersom inledandet av själva tjänstepensions- verksamheten är underkastat ett särskilt underrättelseförfarande. Reglerna härför framgår av den nya 14 b §, se författningskommentaren till den bestämmelsen. Bestämmelserna har behandlats närmare i avsnitt 12. I paragrafen, som är ny och föranledd av artikel 20.420.6 i tjänste- pensionsdirektivet, behandlas det särskilda underrättelse- och meddelandeförfarande som skall uppfyllas varje gång en tjänstepensions- kassa åtar sig ett uppdrag att meddela tjänstepensionsförsäkringar från en sekundäretablering. Innehållet i paragrafen ligger i sak mycket nära vad som i motsvarande fall gäller för försäkringsbolags tjänstepensionsverksamhet, se författ- ningskommentaren till 2 a kap. 1, 2 och 2 a §§ FRL. Enda skillnaden är att meddelande för tjänstepensionskassornas del inte behöver innehålla ett intyg angående kapitalbasen eller en upplysning om försäkringsklasser. Även här inkluderas, på samma sätt som ifråga om livförsäkringsbolagen, ett krav på ledningsprövning vad avser tjänstepen- sionskassans utländska verksamhet. Bestämmelsen i femte stycket om fristen för när en tjänstepensions- kassa får påbörja tjänstepensionsverksamheten från en sekundär- etablering har, på motsvarande sätt som i fråga om försäkringsbolags tjänstepensionsverksamhet, utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 12. I den nya 14 c § återfinns de underrättelse- och meddelandebestämmelser som skall gälla för en tjänstepensionskassas gränsöverskridande verk- samhet. Förfarandet motsvarar det som gäller när sådan verksamhet skall ske från en sekundäretablering enligt 14 b §, se författningskommentaren till den bestämmelsen. Även här har bestämmelsen i femte stycket om fristen för när en tjänstepensionskassa får påbörja gränsöverskridande verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring, på motsvarande sätt som i fråga om försäkringsbolags tjänstepensionsverksamhet, utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen reglerar situationen vid ändrade förhållanden i fråga om verksamhet i ett annat land inom EES avseende såväl sådan tjänste- pensionsverksamhet som en tjänstepensionskassa bedriver från en sekundäretablering som en sådan kassas gränsöverskridande verksamhet. Den nya bestämmelsen motsvarar i princip de nya reglerna i 2 a kap. 2 och 6 §§ FRL avseende ändrade förhållanden, se författningskom- mentarerna till de bestämmelserna samt avsnitt 12. Som framhålls där får den typ av ändring som här åsyftas inte vara av den karaktären att den är att jämställa med ett nytt uppdrag. Paragrafen, som är ny, har sin grund i de krav på information som uppställs i artikel 9.1 (c) och (f) samt artikel 11 i tjänstepensions- direktivet. Artikel 9.1 (c) i direktivet tar sikte på en medlems behov av informa- tion om föreningens stadgar m.m. och om villkoren för den tillämpliga pensionsplanen. Artikel 11 rör information till såväl medlemmar som andra ersättningsberättigade om pensionsförmånerna och föreningens verksamhet, bl.a. dess placeringsriktlinjer. Informationsplikten föreskrivs i första stycket och motsvarar i stor utsträckning vad som gäller för försäkringsbolagen. Informationskravet gäller enligt andra stycket också i förhållande till en medlem som erbjuds teckna en försäkring i en tjänstepensionskassa, eftersom även tjänstepensionskassorna numera i viss utsträckning agerar på bl.a. den s.k. kryssmarknaden och i vissa fall även erbjuder arbets- tagarna att teckna frivilliga försäkringar. Naturligtvis får behovet av när sådan information måste lämnas kunna begränsas till de fall där det är aktuellt för den enskilde arbetstagaren att göra egna val. Det är, på samma sätt som i fråga om försäkringsbolag, tjänste- pensionskassan som har det yttersta ansvaret för att erforderlig informa- tion lämnas. Som angetts avseende bolagen utgör detta emellertid inget hinder mot att informationen rent faktiskt lämnas av exempelvis en arbetstagarorganisation efter särskild överenskommelse därom, se kommentaren till 1 kap. 1 a § FRL och avsnitt 10. Närmare föreskrifter om vilken information som skall lämnas får enligt tredje stycket meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen, som är ny, innebär att reglerna i 7 kap. 1 och 2 §§ FRL om försäkringstekniska avsättningar för livförsäkring är tillämpliga även för tjänstepensionskassor. Bestämmelsen har sin grund i artikel 15 i tjänstepensionsdirektivet där det föreskrivs krav på försäkringstekniska avsättningar. Sådana avsättningar har behandlats i författningskommentaren till 7 kap. 2 § FRL och i avsnitt 11.2. Genom paragrafen, som är ny, införs särskilda regler om skuldtäckning och placering av tillgångar för tjänstepensionskassor, vilka enligt första stycket skall gälla i stället a §§ UFL. För tjänstepensionskassans samtliga tillgångar gäller enligt andra stycket den s.k. aktsamhetsprincipen, vilken omfattar bl.a. principerna om matchning och diversifiering enligt 7 kap. 9 a § FRL. För de tillgångarna uppställs också begränsningar i fråga om placeringar i uppdragsgivande företag. Av tredje stycket framgår att de begränsningarna inte gäller tillgångar som svenska staten eller utländska stater svarar för. Beträf- fande användande av optioner och terminskontrakt eller andra liknande finansiella instrument anges i fjärde stycket att föreningen skall tillämpa bestämmelserna därom i 7 kap. 17 b § FRL jämte med stöd därav meddelade föreskrifter. I fråga om tillgångar som svarar mot försäkringstekniska avsättningar skall om skuldtäckning i verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring tillämpas. Det kommer till uttryck i sista stycket. Bestämmelserna om skuldtäckning och placering av tillgångar har behandlats utförligt i avsnitt 11.4 samt i författningskommentarerna till 7 kap. 12 och 13 §§ FRL . Genom paragrafen, som är ny, införs i enlighet med artikel 12 i tjänstepensionsdirektivet ett krav på upprättande av placeringsriktlinjer för tjänstepensionskassor. Paragrafen överensstämmer nära med 7 kap. § FRL, se författningskommentaren till den bestämmelsen samt avsnitt 11.5. Att det är tjänstepensionskassans styrelse som har ansvaret för att riktlinjerna upprättas, efterlevs och vid behov ändras framgår av den likaledes nya 28 a §. Direktivets krav i artikel 11.3 på information om placeringsriktlinjer tillgodoses genom den nya informationsbestämmelsen i 20 a § (se författningskommentaren till den bestämmelsen). Paragrafen, som är ny, behandlar krav på kapitalbas för tjänste- pensionskassor. Paragrafen, som utformats med 1 kap. 8 a § FRL som förebild, har sin grund i reglerna om kapitalkrav i artikel 17 i tjänste- pensionsdirektivet, där det föreskrivs att de regler om kapitalkrav som framgår av artikel 27 och 28 i det konsoliderade livförsäkringsdirektivet skall gälla även för tjänstepensionsinstitut. Första och andra styckena innehåller hänvisningar till om kapitalbasens sammansättning och solvensmarginal. Till skillnad mot vad som gäller för försäkringsbolagen uppställer tjänstepensions- direktivet inte något krav på garantibelopp i och med att det inte görs någon hänvisning till de reglerna i det konsoliderade livförsäk- ringsdirektivet. Frågor om kapitalkrav har behandlats i avsnitt 11.6. Med anledning av bestämmelserna om ett särskilt konsoliderings- kapital innehåller 71 § sanktionsregler som skall tillämpas när konsoli- deringskraven inte uppfylls. I sista stycket har en erinran om de reglerna gjorts. Genom en övergångsbestämmelse öppnas möjligheter för tjänste- pensionskassor som vid ikraftträdandet inte uppfyller kapitalkraven att skjuta upp tillämpningen av förevarande paragraf, se författningskommentaren till denna övergångsbestämmelse. Paragrafen behandlar de fall när understödsföreningar får lämna kredit. I ett nytt fjärde stycke har införts ett förbud för tjänstepensionskassor att ställa säkerhet för tredje man. Tillägget, som är föranlett av artikel 18.2 i tjänstepensionsdirektivet och som för försäkringsbolagens del har sin motsvarighet i 12 kap. 12 § FRL, behandlas närmare i avsnitt 11.4. Som en följd av tjänstepensionsdirektivets regler om kapitalkrav på företagsindividuell nivå och den nya 25 § införs genom paragrafen, som är ny och som föregås av en likaledes ny rubrik, ett gruppbaserat kapitalkrav även för tjänstepensionskassor. Kravet bygger på det s.k. försäkringsgruppsdirektivet (och rådets direktiv /78/EG av om extra tillsyn över försäkrings- företag som ingår i en försäkringsgrupp). När detta direktiv genomfördes för svenska försäkringsföretag ansågs det inte meningsfullt med ett gruppbaserat kapitalkrav för understödsföreningarna, bl.a. eftersom de instituten då inte var underkastade något kapitalkrav på individuell nivå (se prop. 1999/2000:99 s. 55 ff.). Paragrafens andra stycke är till följd av den nya 26 d § inte längre erforderlig beträffande tjänstepensionskassor. Bestämmelsen har justerats i enlighet med detta. Paragrafen, som är ny och grundas på artikel 9.1 (b) i tjänstepensions- direktivet, innehåller vissa krav på insikter och erfarenhet beträffande de personer som driver den faktiska verksamheten i en tjänstepensionskassa. De kraven framgår av paragrafens första stycke, och har utformats i nära överensstämmelse med bestämmelsen beträffande försäkringsbolag i 2 kap. 3 § femte stycket 3 FRL. Beträffande de kvalifikationer som ställs upp bör de som ingår i ledningen, inklusive suppleanter för dessa, ha de kvalifikationer som fordras för att driva rörelsen på ett korrekt sätt. Ett tillräckligt kunnande på det aktuella området bör således fordras, eller i vart fall förmåga att skaffa sig sådan kunskap. Viss erfarenhet från näringsverksamhet eller något annat området av betydelse bör också förutsättas, liksom att den som ingår i ledningen bör ha de personliga egenskaper i fråga om omdömesgillhet som uppgiften kräver. I paragrafens andra stycke erinras om att en person som är underkastad näringsförbud enligt 6 § lagen (1986:436) om näringsförbud inte får vara styrelseledamot eller suppleant, eftersom en sådan bestämmelse tagits in i nämnda lag (se kommentaren till ändringen i den lagen, avsnitt 17.5). Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 9.5. Bestämmelsen i 24 c § innebär krav på upprättande av placerings- riktlinjer i tjänstepensionskassor. I denna paragraf, som är ny, anges att det är styrelsen som skall fastställa, upprätthålla och vid behov ändra riktlinjerna. Paragrafen överensstämmer beträffande angivna riktlinjer helt med 8 kap. 8 § FRL. De skyldigheter gentemot som anges i paragrafens första stycke 1 och 3 skall genom ett nytt andra stycke också gälla andra befattningshavare i ansvarig ställning i en tjänstepensionskassa (inklu- derande, i förekommande fall, verkställande direktör). Det tillägget har sin grund i artikel 13 i tjänstepensionsdirektivet, vari föreskrivs att tillsynsmyndigheten skall kunna kräva uppgifter av styrelsen, verkstäl- lande direktören och andra befattningshavare i ansvarig ställning i ett institut. Det primära tillsynsansvaret för en svensk tjänstepensionskassas verksamhet utomlands åvilar visserligen , men den behöriga myndigheten i det andra landet har ändå vissa tillsynsuppgifter. Myndigheten där skall bl.a. kontrollera att verksamheten är förenlig med gällande social- och arbetsmarknadslagstiftning i värdlandet samt att kraven beträffande information till medlemmar och andra ersättnings- berättigade efterlevs. (Om begreppen social- och arbetsmarknads- lagstiftning, se kommentaren till 3 kap. 2 § LUVF.) I ett nytt tredje stycke har därför införts regler om upplys- ningsskyldighet mot utländsk myndighet för nämnda befattnings- havare i en tjänstepensionskassa som bedriver verksamhet i ett annat EES-land. De motsvarar föreskrifterna i 19 kap. 3 § första stycket andra meningen FRL för försäkringsbolagen. Några uttryckliga regler med detta innehåll framgår visserligen inte av tjänstepensionsdirektivet, men får anses följa av den värdlandstillsyn som skall förekomma enligt direktivets artikel 20.9. Det ligger i sakens natur att regeln endast omfattar tjänstepensionskassor, eftersom det endast är denna typ av understödsföreningar som får bedriva verksamhet i andra EES-länder. I ett nytt sista stycke har regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer bemyndigats att ge föreskrifter om en understödsförenings skyldighet att lämna upplysningar till . Bestämmelsen motsvarar 19 kap. 3 § andra stycket FRL och gäller för samtliga under- stödsföreningar, se vidare avsnitt 13.2. Av artikel 21.1 i tjänstepensionsdirektivet framgår att medlemsstaternas behöriga myndigheter skall ha ett nära samarbete för att underlätta tillsynen över tjänstepensionsinstitutens verksamhet. I denna paragraf, som är ny, har tagits in en erinran om skyldighet enligt den artikeln. Paragrafen överensstämmer till sitt innehåll med 19 kap. 1 § andra stycket FRL. Som en följd av de nya rörelseregler som införts för tjänstepensions- kassor har tillsynsbestämmelserna i förevarande paragraf kompletterats utifrån vad som föreskrivs i tjänstepensionsdirektivets artikel 14. I första stycket har gjorts en redaktionell ändring. Enligt den nya punkten 3 i andra stycket skall förelägga en tjänstepensionskassa att vidta rättelse också om placerings- riktlinjerna är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av föreningens rörelse. I ett nytt tredje stycke har getts möjligheter att kräva en finansiell saneringsplan när myndigheten bedömer att medlem- marnas rättigheter hotas. Den bestämmelsen är avsedd att kompletteras med föreskrifter meddelade med stöd av det nya sista stycket i paragrafen.