prop · GS03152 · 2005-04-27 00:00:00 — grupp är narkotikamissbrukare vid utslussning från kriminalvårdsanstalt och syftet är att de ska få ett genomtänkt och gemensamt bemötande från alla de instanser de har kontakt med. Utvärdering av pilotprojekten star- Väst, som drivs av den ideella föreningen , fått ekonomiskt stöd för uppbyggnad och utveckling av sin verksamhet. missbrukare som har ett tungt missbruk rehabilitering i form av arbete I är en gemensam strategi och handlingsplan för vård och behandling under utveckling. Syftet är att använda befintliga resurser optimalt för motivation, vård och behandling samt eftervård. samt synsätt skapas genom att mål och insatser tas fram i bred samverkan mellan statliga, regionala och kommunala myndigheter. ett utvecklingsarbete mellan kriminalvården och med syfte att utarbeta gemensamma rutiner och samarbetsformer. (ASI) skall utgöra en gemensam bedömningsgrund och därmed under- lätta samarbetet mellan de båda myndigheterna. ASI används redan inom kriminalvården och socialsekreterare och enhetschefer inom tio stads- delar kommer att utbildas i metoden . Agenda för en förbättrad narkotikabekämpning Narkotikabekämpning är en viktig fråga för människor i . Det visar den opinionsundersökning som lät genomföra . Tillsammans med skolan, sjukvården och kriminaliteten toppar narkotikan listan över viktiga områden i arbetet för ett bättre samhälle. Vi har kommit långt när det gäller bekämpningen av narkotika och missbruk. Den politik som förts har lett till att de narkotikarelaterade problemen i befinner sig på en relativt låg nivå i jämförelse med andra europeiska länder. Det gäller framför allt experimenterandet med narkotika bland unga människor. Där är nivåerna i vissa avseenden så låga att de inte ens går att mäta med traditionella drogvaneundersök- ningar. har vi också en målsättning som är högt ställd ett narkotikafritt samhälle. Det är gentemot denna bakgrund som jag har granskat de brister och svagheter som finns , och det är i detta sam- manhang som de förslag till förstärkningar jag presenterar ska ses. I den narkotikapolitiska debatten får man lätt intrycket att narkotika- problemet är en isolerad fråga, ibland till och med reducerad till att gälla hårdare tag mot s.k. narkotikaliberala strömningar. I själva verket är det ett problem med både välfärdspolitiska och narkotikapolitiska aspekter. Det är inte bara den allmänna inställningen till användning av narkotika, brottsbekämpning, straffskalor och synen på missbrukare som har bety- delse utan också allmän välfärd, utanförskap och utstötningsmekanismer. Det måste finnas en balans mellan insatser mot efterfrågan och åtgär- der mot utbud/tillgång på narkotika. Detta är vi alla överens om. Det betonades också i den nationella narkotikahandlingsplan som regeringen presenterade och som ligger till grund för mitt uppdrag. Det betyder i klartext att förebyggande arbete, brottsbekämpning och be- handling är lika viktiga. Det går inte att försumma ett område och tro att de övriga kan kompensera för bristerna. brister det i balansen. På ett allmänt plan är vi bra på att före- bygga narkotikamissbruk, och det förebyggande arbetet har fått en skjuts framåt , mycket tack vare statsbidraget till kommunernas förebyggande verksamhet. Det är förhållandevis få unga människor som experimenterar med narkotika. Det är långt fler som tar avstånd än som förespråkar användning av droger, åtminstone i jäm- förelse med de flesta andra EU-länder. Här har kriminaliseringen av det egna bruket av narkotika sannolikt haft en normgivande effekt. Det gäller att vidmakthålla den avvisande hållningen bland våra unga. Budskapet måste ständigt kommuniceras. Saklig information i kombina- tion med ett bra skolklimat, en trovärdig dialog kring alkohol och narko- tika och samarbete med föräldrar och elevhälsa bidrar till att hålla nere experimenterandet med narkotika. Vi vet vad som krävs av skolan i de här avseendena. Vi har tillräckligt med kunskap om vilka insatser som är effektiva. gäller det att sprida kunskapen om verksamma metoder och att få alla skolor i landet att arbeta systematiskt i enlighet med vad forskning och beprövad erfarenhet har lärt oss. Skolan har ett stort ansvar. Om vi nu tack vare de senaste årens ökade satsningar på förebyggande arbete är på rätt väg när det gäller att förebygga att unga prövar narko- tika, så är vi sämre på att ta oss an dem som riskerar att hamna i regel- bunden användning av narkotika. Detta trots att vi vet mycket om vad som kan leda till missbruk och kriminalitet och vad som kan skydda individen mot en skadlig utveckling. Här räcker det inte med nar- kotikapolitiska åtgärder. Grunden för en effektiv bekämpning av narkoti- kaproblemet är ett samhälle som inte stöter ut vissa grupper. Den grun- den är fortfarande alltför svag. Grupper av människor föds in i ett utan- förskap. Det gäller särskilt i bostadsområden med svag gemenskap och samverkan i närmiljön, dålig ekonomi, dåligt socialt nätverk, litet utbud av fritidsaktiviteter och låg självkänsla hos befolkningen. När de flesta vanliga utvecklingsvägar upplevs som stängda i ett samhälle erbjuder de kriminella gängen en alternativ karriär. Och narkotikan kan upplevas som en väg ut. Vi måste på ett mycket systematiskt sätt ta oss an att stärka de förhål- landen som på olika nivåer skyddar mot missbruk, inte minst i de större städernas förorter där användningen av droger är vanligare än i landet i övrigt. Det handlar bl.a. om att stärka lokalsamhället, förbättra tillgången till adekvat service, förbättra de sociala nätverken och få människorna att bli delaktiga i sina bostadsområden. Detta visar tydligt på att välfärds- politiska åtgärder har en avgörande plats i narkotikabekämpningen. Det är viktigt att förebygga missbruk. Men även om ett effektivt före- byggande arbete är en nödvändig förutsättning för framgång, så är det långt ifrån tillräckligt. Det måste stödjas av en effektiv brottsbekämpning för att begränsa tillgången på narkotika. Och behandling av narkotika- beroende hjälper inte bara den enskilde personen utan bidrar också till narkotikabekämpningen genom att minska efterfrågan. min mening inte tillräcklig balans mellan dessa tre element i den svenska narkotikapolitiken efter nittiotalets nedskärningar. Jag har identifierat tre områden, där särskilda insatser krävs för att skapa den balans i narkotikapolitiken som vi eftersträvar. innebär inte att det som ej nämns inte ska göras. valt att lyfta fram de områden som, enligt min uppfattning, är de svaga punkterna och som är av strategisk betydelse för att vi ska lyckas i våra ansträngningar att bekämpa narkotikabrottsligheten och hjälpa dem som är beroende. 1.Inför en nationell vårdgaranti för personer med narkotikaberoende. 2.Utveckla kriminalvården till ett högkvalitativt behandlingssystem för narkotikamissbrukare. 3.Uppgradera och samordna insatserna mot den organiserade gräns- överskridande narkotikabrottsligheten. Det tunga, dagliga missbruket har ökat kraftigt . finns det i vårt land uppskattningsvis 28 000 personer med ett mycket omfattande narkotikamissbruk. Många röker heroin eller canna- bis . Andra injicerar amfetamin eller heroin med allt vad det innebär av risk för smittspridning av allvarliga infektionssjukdomar så- som hiv och hepatit. har 23 600 personer smittats av hepatit C via injek- tionsmissbruk. Av dem som smittas blir kroniska bärare av viruset och riskerar levercirrhos eller levercancer. mer än fördubblades antalet narkotikarelaterade döds- fall. Det är en ökning som inte enbart kan förklaras av att många amfe- taminister blivit gamla och sjukliga; det har också skett ett tillflöde av unga heroinberoende missbrukare. Allt fler narkomaner använder heroin och blandmissbruk blir allt vanligare, vilket ökar risken för akuta döds- fall. Det är kostnadseffektivt att investera i behand- ling mot missbruk. Det visar forskningen. Trots det har personer med missbruksproblem svårt att få vård och vårdkedjan kring dessa personer fungerar inte tillfredsställande. Enligt länsstyrelserna och är det de äldre med långvarigt missbruk och de unga med missbruks- problem som har svårast att få sina vårdbehov tillgodosedda, liksom per- soner med både missbruk och psykiska problem. Det är dessa grupper som återfinns bland de narkotikarelaterade dödsfallen och bland dem som riskerar att utveckla levercirrhos eller levercancer till följd av kro- nisk hepatit C. Bristen på avgiftningsplatser, psykiatrisk vård, eftervård och samord- ning är allvarliga hinder för rehabilitering. Det råder stora skillnader mellan olika kommuner och landsting när det gäller den vård som er- Det är skillnader som inte kan förklaras av olikheter i missbrukets utbredning, svårighetsgrad eller karaktär. Det är en allvarlig situation. Vården vid missbruk är komplex och måste anpassas efter individens behov av såväl medicinska som sociala Jag föreslår att en vårdgaranti införs för att tillhandahålla vård på lika villkor, oavsett var i landet man är bosatt. För att säkerställa att godtycke inte råder vid bedömning och att såväl sociala som medicinska och psykiatriska vårdbehov blir bedömda, bör särskilda oberoende Gemensamma riktlinjer för missbrukarvården bör införas för social- tjänsten och hälso- och sjukvården. Som vid andra behandlingar bör val- frihet råda för klienten/patienten. Behandlingsinsatser bör kunna utföras där klienten/ patienten så önskar, under förutsättning att kvaliteten på insatsen kan tillförsäkras. Personer med missbruksproblem bör ha en dörr in i systemet. först kommer i kontakt med en person, som vill ha vård för sitt missbruk, ska ta initiativet till att en individuell vårdplan upprättas och att vård på- Detta oavsett om det är , hälso- och sjukvården eller kriminalvården som har den första kontakten. Utveckla kriminalvården till ett högkvalitativt behandlingssystem för narkotikamissbrukare redovisar att över hälften av de intagna på svenska anstalter är narkotikamissbrukare, vilket är en kraftig ökning jämfört med situationen . I kriminalvårdens anstalter och i frivården befinner sig sammantaget mellan 6 500 och 7 000 klienter, som har mer eller mindre uttalade problem med narkotika. Detta gör kriminalvården till en av de viktigaste arenorna för att motivera, behandla och förbereda till ett liv utan droger och kriminalitet. Samma vård och behandling som kan erbjudas utanför anstalt, bör kunna ges även inom anstalterna. För att detta ska vara meningsfullt krävs dock att anstalterna i möjligaste mån görs narkotikafria. Den satsning på motivation och vård som inletts inom ramen för den nationella narkotikahandlingsplanen är ett steg i rätt riktning, men otill- räckligt. Det räcker inte med ett tillskott på för att komma till rätta med missbruksproblemen hos de intagna. Det krävs en omorientering av verksamhetens inriktning. Det är viktigt att den som har missbruksproblem erbjuds, och i vissa fall åläggs, relevant behandling och meningsfull sysselsättning i form av utbildning, arbetsträning och social färdighetsträning. Anstalterna måste anpassas till den nya verkligheten. fungerar det inte så. Över- beläggning bidrar till att reglerna om differentiering med hänsyn till be- handlingsbehov inte alltid kan följas. I många fall handlar det om att hitta en plats snarare än att hitta rätt plats för den intagnes behov. Det är också nödvändigt att kriminalvårdens personal har rätt utbild- ning och kompetens. Det krävs kompetensutveckling och handledning för dem som ska arbeta med olika behandlings- och påverkansprogram. Dessutom kan det behövas externa resurser för mer avancerad miss- Kriminalvårdens klienter har blivit en mer margi- naliserad grupp som i större utsträckning lever utanför samhällsgemen- Hur bra vård som än erbjuds, så blir ingen färdigbehandlad inom I många fall bör missbruksbehandlingen fortsätta efter Mitt förslag om en nationell vårdgaranti innebär att övergången till vård i frihet ska kunna ske på ett enklare sätt , eftersom kriminalvården i sin egenskap av dörr in i behandlingssystemet blir ansvarig för att en individuell vårdplan upprättas i samarbete med socialtjänst och hälso- och sjukvård. Det måste också bli lättare att döma till vård i stället för fängelse för personer vars brottslighet i väsentlig grad kan relateras till missbruk och som är villiga att genomgå vård och behandling enligt särskild plan. Detta är en ambition i det internationella regelverk som ligger till grund för vår nationella narkotikapolitik. Både FN:s narkotikakonventioner och FN:s deklaration om efterfrågeminskning framhåller att vård bör kunna erbjudas som ett alternativ till fängelse. är domstolarna ibland förhindrade att döma till kontrakts- vård, om kommunerna av något skäl väljer att inte medverka till en s.k. Jag anser att möjligheterna att döma till vård bör ut- Jag föreslår därför att kontraktsvård utformas som ett självständigt Därigenom ökar domstolens möjligheter att utifrån en person- utredning avgöra vilken åtgärd som bäst lämpar sig för att motverka att den åtalade inte återfaller i kriminalitet och missbruk. Uppgradera och samordna insatserna mot den gränsöverskridande organiserade narkotikabrottsligheten Nästan all narkotika på den svenska marknaden kommer utifrån. priserna i har sjunkit , är de fortfarande högre än i stora delar av EU. Prisfallet på hasch och kokain har varit uppemot 50 procent och på amfetamin och brunt heroin (den vanligaste heroinfor- men) bortåt . Eftersom prisfallet har skett parallellt med att tullens och polisens beslag har ökat, pekar detta på en ökning av utbudet av illegal narkotika i . Kombinationen av högre narkotikapriser än i många andra EU-länder och ett ökande antal heroinberoende gör vårt land till en marknad med utvecklingspotential för den gränsöverskridande organiserade narkotika- brottsligheten, som har ökat i styrka, inflytande och Illegal narkotikahandel utgör oftast basen i den kriminella verksamheten som verksamheten blivit alltmer multikrimi- nell, d.v.s. man är verksam inom flera olika brottsområden och skiftar mellan dessa, beroende på vilket område som för tillfället ger högsta vinsten i förhållande till den upplevda risken. för att kommunicera och civila kommersiella strukturer utnyttjas i allt högre grad för att begå brott. Det faktum att den organiserade brottsligheten ägnar sig åt olika typer av brottslig verksamhet ställer stora krav på samarbete mellan de brotts- Ett brott kan falla inom ramen för den poli- siära verksamheten medan andra kan falla inom ramen för tullens eller Snabb tillgång till uppgifter och underrättelser är av avgörande betydelse för att upptäcka, förebygga och utreda brott eller brottslig verksamhet, både på nationell och på inter- brister det i samordning mellan de brottsbekämpande myndig- heterna, både strategiskt och operativt. Det har framkommit bl.a. i de rapporter som lämnats inom ramen för den ömsesidiga utvärdering, som genomförs av EU-länderna när det gäller åtaganden i kampen mot orga- Insatser mot den organiserade gränsöverskridande brottsligheten spelar en central roll i narkotikabekämpningen. Jag föreslår därför att de brotts- bekämpande myndigheterna får i uppdrag att utforma en gemensam strategi och en handlingsplan för att bekämpa den organiserade brottslig- En gemensam strategi skulle sikta på att inte bara avslöja enskilda brott utan främst på att förstöra eller allvarligt skada de kriminella struk- I en sådan strategi intar frågor som rör penningtvätt en central Därför bör även ekobrottsmyndigheten, skatteverket och åklagar- väsendet involveras i arbetet. Jag anser också att vi bör överväga att inrätta en central mekanism för samordning på operativ nivå av brottsbekämpningen i enlighet med vad som rekommenderas i mot organiserad brottslighet. Behovet av samordning uppmärksammades för övrigt av FN redan i allmänna narkotikakonvention, som rekommenderar varje stat att inrätta ett särskilt organ för samordning av förebyggande och be- kämpande åtgärder mot den olagliga handeln. I detta sammanhang bör även frågan om ett effektivare informations- utbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna ses över. brottsbekämpande myndigheter som tull och kustbevakning bara begrän- sad åtkomst till polisregister och vice versa. Här måste det till en föränd- Kompetensförsörjning och teknikstöd är centrala områden när det gäller bekämpningen av gränsöverskridande organiserad narkotikabrotts- Enligt min mening behöver vi en utvecklad utbildnings- och forskningspolitik på det här området. I stort beror inte de problem som finns på resursbrist, snarare är det en fråga om att bättre utnyttja och samordna redan tillgängliga verktyg och I detta ligger också ett behov av en tydligare målinriktning när det gäller berörda myndigheters verksamheter. Det måste till tydligare riktlinjer i fråga om samordning, resursutnyttjande, teknik- och kompe- tensutveckling, uppföljning och internationellt samarbete. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , , Y. , , , , Andnor, Nuder, M. , , , , , , , Föredragande: statsrådet . Regeringen beslutar skrivelse 2004/05:152 Insatser för narkotikabekämpning utifrån regeringens narkotikahandlingsplan