prop · GT0328 · 2005-12-07 00:00:00 — Om en handlings överensstämmelse med origi- nalet inte är bestyrkt och inskrivningsmyndigheten anser att den bör vara det, kan myndigheten förelägga sökanden att ge in en bestyrkt version av handlingen eller handlingen i original (se 19 kap. 14 § jordabalken). 19 kap. 10 a § Om en ansökan om inskrivning ges in i form av ett elektroniskt dokument, skall den lämnas till ett mottagningsställe för elektroniska dokument som inskrivningsmyndigheten har anvisat. Ansökan skall anses ha kommit in till inskrivningsmyndigheten när den har anlänt till ett sådant mottag- ningsställe. (Jfr 19 kap. 10 a § i promemorians förslag och 19 kap. 10 a § i utkastet till lagrådsremiss.) I paragrafen, som är ny, föreskrivs att en ansökan om inskrivning som lämnas i form av ett elektroniskt dokument skall lämnas till ett särskilt mottagningsställe för elektroniska dokument. skall anvisa ett mottagningsställe. Av andra meningen framgår att ansökan skall anses ha kommit in till inskrivningsmyndigheten när den har anlänt till det anvisade mottagningsstället. Det gäller även om mottagningsstället utgörs av en anordning som varken är lokaliserad till inskrivningsmyndighetens lokaler eller inskrivningsmyndigheten har kontinuerlig åtkomst till. Frågan har behandlats i avsnitt 5.6. Avsändaren står risken för att överföringen av uppgifter via Internet och fram till den server som anvisats som mottagningsställe inte funge- rar. Överföringen från denna server till respektive inskrivningsmyndighet sker däremot inte på avsändarens risk. Att fastställa tidpunkten för när en handling eller uppgift har anlänt till den server som anvisats som mottagningsställe är en bevisfråga. Av bety- delse för denna fråga kommer att vara bl.a. de funktioner för registrering, loggning m.m. som har byggts in i det aktuella datorsystemet samt den mottagningskvittens som sökanden får. 19 kap. 11 a § Om en ansökan om inskrivning ges in i form av ett elektroniskt dokument, får en fångeshandling eller annan handling som avses i 20 kap. 6 § 1, 21 kap. 2 § första stycket 1 eller 23 kap. 2 § första stycket 1 eller en hand- ling som avses i 7 kap. 5 § fjärde stycket eller 23 § andra stycket sambolagen (2003:376) ges in elektroniskt enligt före- skrifter som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela. Om en fångeshandling eller annan handling som avses i första stycket ges in elektroniskt, skall den elektroniska handlingens överensstämmelse med originalet vara bestyrkt enligt föreskrifter som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela. Den som oriktigt intygar att den elektroniska handlingen överensstäm- mer med originalet döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, till böter eller fängelse eller, om brottet är att anse som grovt, till fängelse i högst . (Jfr 19 kap. 11 a § i promemorians förslag och 19 kap. 11 a § i utkastet till lagrådsremiss.) I paragrafen, som är ny, har införts bestämmelser om att vissa hand- lingar, som ges in till inskrivningsmyndigheten i sed- vanlig skriftlig form, får ges in elektroniskt. Bestämmelserna har behandlats i avsnitten 5.3 och 5.5. För inskrivningsärenden gäller ett allmänt krav på att sökanden ger in de handlingar som han eller hon åberopar till stöd för sin ansökan (se 19 kap. 10 § tredje stycket). Vissa slag av handlingar måste alltid ges in. Exempelvis måste den som ansöker om lagfart till ansökan foga originalet av fångeshandlingen (jfr 20 kap. 5 § jordabalken och prop. 1970:20 del A s. 288 f.). Ansökan skall avslås om originalet av fånges- handlingen inte har getts in på samma inskrivningsdag som själva ansökan (se 20 kap. 6 § 1 jordabalken). Motsvarande regler gäller för ansökan om inskrivning av upplåtelse av tomträtt och inskrivning av tomträtts övergång till ny innehavare (se 21 kap. 2 § första stycket 1 och 7 §). Vid ansökan om inskrivning av annan nyttjanderätt än tomträtt samt av servitut och rätt till elektrisk kraft bör originalet av den handling på vilken rättigheten grundas ges in. Det har dock ansetts att det även bör vara möjligt att ge in en styrkt kopia av handlingen (se prop. 1970:20 Del B 2 s. 677 och 678, jfr , Domstols- verket, , s. 154). Vid överlåtelse av eller inteckning i fast egen- dom eller tomträtt måste i vissa fall make lämna samtycke till åtgärden. Samtycket skall lämnas skriftligen. I lagfarts- och inteckningsärenden kontrollerar inskrivningsmyndigheten att make har lämnat samtycke. Saknas erforderligt samtycke eller rättens tillstånd, skall ansökan förklaras vilande (se 7 kap. 5 § och 23 § sambolagen [2003:376] samt 20 kap. 7 § 7 och 22 kap. 4 § första stycket 3 jorda- balken). Lagens utgångspunkt är att handlingar av de nu angivna slagen skall ges in i sedvanlig skriftlig form. Genom bestämmelserna i förevarande paragraf blir det emellertid möjligt att under vissa förutsättningar ge in dem i elektronisk form. I första stycket har sålunda införts bestämmelser att vissa handlingar får ges in elektroniskt enligt föreskrifter som regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela. Bestämmelsen omfattar fångeshandlingar, upplåtelsehandlingar och vissa andra handlingar som avses i 20 § 5 § 1, 21 kap. 2 § första stycket 1 och 23 kap. 2 § första stycket 1 samt samtycke enligt 7 kap. 5 § fjärde stycket och 23 § andra stycket sambolagen (2003:376). En förutsättning för att bestämmelsen skall vara tillämplig är att ansökan får ges in i form av ett elektroniskt dokument. Om det inte har meddelats föreskrift om att exempelvis lagfartsansökan får ges in elektroniskt, skall en sådan ansökan som lämnas elektroniskt avvisas (se 10 §). Om det har meddelats en föreskrift om att ansökan får ges in elektroniskt, kan fångeshandlingen ges in antingen i sedvanlig pappers- form eller elektroniskt. Om handlingen varken har getts in i pappersform eller i elektronisk form på den inskrivningsdag då ansökan kom in, skall ansökan avslås (se 20 kap. 6 § 1). Som framgår av avsnitten 5.3 och 5.5 avser regeringen att, om lagför- slaget antas, införa förordningsföreskrifter om att enbart vissa ingivare, exempelvis kreditinstitut som står under tillsyn, skall få lämna handlingarna i elektronisk form. Regeringen avser vidare att lämna föreskrifter om hur den elektroniska kopian av original- handlingen skall tas fram. Av andra stycket framgår att om en handling ges in elektroniskt, skall handlingens överensstämmelse med originalet bestyrkas. Kravet på att handlingens överensstämmelse med originalet skall bestyrkas gäller enbart sådana handlingar som avses i första stycket. I tredje stycket har införts en straffbestämmelse, som avser oriktigt bestyrkande av en elektronisk handlings överensstämmelse med origi- nalet. Den har utformats med bestämmelsen om osant intygande, 15 kap. 11 § , som förebild. För straffansvar förutsätts dels att det oriktiga bestyrkandet gäller en sådan handling som avses i första stycket, dels att det föreligger fara i bevishänseende, dels att gärningen inte är straffbar enligt bestämmelse i . Endast uppsåtliga gärningar föranleder straffansvar. Det kan givetvis förekomma att den fångeshandling, eller motsva- rande, som skannats in är förfalskad, t.ex. att säljarens namnteckning har skrivits av annan person än säljaren själv. Även en sådan handling är dock att betrakta som original i andra styckets mening. Att i inskriv- ningsärendet intyga att den elektroniska handlingen överensstämmer med originalet kan därför inte medföra straffansvar enligt tredje stycket. Det gäller även om ingivaren känner till att fångeshandlingen är förfalskad. Genom att den förfalskade fångeshandlingen i de flesta fall får anses ha blivit åberopad i inskrivningsärendet kan förfarandet emellertid vara straffbart enligt bestämmelsen om brukande av falsk urkund i 14 kap. 9 § . Straffet för oriktigt bestyrkande är böter eller fängelse . Om brottet är att anses som grovt, är straffet i stället fängelse i högst . Eftersom fängelse ingår i straffskalan, är bestämmelserna i brottsbal- ken om medverkan tillämpliga (se 23 kap. 4 § ). 19 kap. 20 § skall underrätta sökanden om beslutet i ärendet. Om det i lag eller annan författning anges att bevis om beslutet skall utfärdas, utgör beviset underrättelse om beslutet. Särskild under- rättelse behövs inte om bevis om beslutet utfärdas genom registrering i pantbrevsregistret enligt lagen (1994:448) om pantbrevsregister. Om beslutet har gått sökanden emot, skall underrättelsen innehålla de skäl för beslutet som har antecknats i akten. Om beslutet kan överklagas, skall upplysning lämnas om detta och om vad sökanden skall iaktta vid ett överklagande. Om beslutet har gått emot någon annan som har hörts i ärendet, skall även denne underrättas om beslutet enligt andra stycket. (Jfr 19 kap. 20 § i promemorians förslag och 19 kap. 20 § i utkastet till lagrådsremiss.) I paragrafen har angetts att inskrivningsmyndigheten skall utfärda bevis om beslut i ärendet. har i enlighet med dessa föreskrifter utfärdat inskrivningsbevis, skriftligt pantbrev, datapantbrev, vilandebevis och särskilt bevis (se 8 § inskrivningsför- ordningen [2000:309] i den paragrafens gällande lydelse). Som framgår av avsnitt 5.10 föreslås nu att inskrivningsmyndigheten i fortsättningen skall utfärda underrättelse i stället för bevis. Bevis skall utfärdas endast om en ansökan om inteckning bifalls eller förklaras vilande. I första stycket har därför angetts att inskrivningsmyndigheten skall underrätta sökanden om beslutet i ärendet. Vidare har det angetts att om det i lag eller annan författning anges att bevis om beslutet skall utfärdas, utgör beviset underrättelse om beslutet. Av 22 kap. 4 § andra stycket och 5 a § följer att inskrivningsmyndigheten skall utfärda vilandebevis respektive pantbrev om en ansökan om en inteckning förklaras vilande eller bifalls (vilandebevis och pantbrev skall till följd härav också utfärdas vid utbyte av pantbrev, relaxation, utsträckning, sammanföring och nedsättning av beviljad inteckning, se 22 kap. 79 och 11 §§). Ett pantbrev utfärdas antingen i skriftlig form eller genom registrering i pantbrevsregistret enligt lagen om (1994:448) pantbrevsregister (se 6 kap. 1 § jordabalken). Av tredje meningen i första stycket framgår att särskild underrättelse inte behövs om bevis om beslutet utfärdas genom registrering i pantbrevsregistret. I andra stycket finns bestämmelser om formen på och innehållet i en underrättelse till sökanden om ett avslagsbeslut. Stycket motsvarar när- mast tredje stycket i paragrafens gällande lydelse. Den nuvarande bestämmelsen i tredje stycket om att underrättelsen skall vara skriftlig har tagits bort. Regeringen avser att i inskrivningsförordningen ta in bestämmelser om i vilka fall som en underrättelse får vara i pappers- respektive elektronisk form. I tredje stycket finns bestämmelser om att inskrivningsmyndigheten skall underrätta även annan än sökanden som har hörts i ärendet om beslut som har gått denne emot. Motsvarande bestämmelser finns i andra och tredje styckena i paragrafens gällande lydelse. Enligt paragrafens nuvarande lydelse skall, om beslutet har gått sökanden eller någon annan som har hörts i ärendet emot, inskrivnings- myndigheten genast underrätta denne om beslutet. Rekvisitet genast finns inte med i den föreslagna lydelsen. Regeringen avser att i stället komplettera förordningen (2003:234) om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m. med bestämmelse om att beslutet genast skall sändas till den som beslutet har gått emot. 19 kap. 27 § Regeringen får i fråga om inteckningar som är registrerade i pantbrevs- registret enligt lagen (1994:448) om pantbrevsregister föreskriva att anteckningar om innehav av pantbrev får tas bort från fastighetsregistrets inskrivningsdel på annat sätt än som följer av övriga bestämmelser i detta kapitel. Regeringen får vidare föreskriva att ändring av namn och adressupp- gifter får införas i fastighetsregistrets inskrivningsdel på annat sätt än som följer av övriga bestämmelser i detta kapitel. (Jfr 19 kap. 27 § i promemorians förslag och 19 kap. 27 § i utkastet till lagrådsremiss.) Paragrafen innehåller bestämmelser om att regeringen får meddela föreskrifter om att vissa uppgifter i fastighetsregistrets inskrivningsdel får tas bort eller ändras i särskild ordning. Enligt andra stycket i paragrafens gällande lydelse får rege- ringen meddela föreskrifter om att ändring av namn och adressuppgifter i anteckningar om innehav av pantbrev eller vilandebevis får införas i inskrivningsdelen i särskild ordning (se prop. 1991/92:110 s. 18 och 19 samt 23 och 24). Regeringen har meddelat sådana föreskrifter (se 53 § förordningen [2000:308] om fastighetsregister). Den föreslagna ändringen innebär att regeringen får meddela före- skrifter om att alla slag av ändringar av namn och adressuppgifter får föras in i inskrivningsdelen i särskild ordning. Som har nämnts (avsnitt 5.11) avser regeringen att i förordningen om fastighetsregister ta in föreskrifter om att får, om den som har beviljats lagfart eller inskrivning av tomträtt ändrar sitt namn, föra in det nya namnet i inskrivningsdelen. Reglerna i 19 kap. jordabalken om inskrivningsärenden kommer att vara tillämpliga vid handläggning av de aktuella ärendena. Det innebär bl.a. att verkets beslut om att registrera nytt namn skall meddelas genom att beslutet förs in i fastighetsregistrets inskriv- ningsdel (se 19 kap. 19 § jordabalken). Även bestämmelserna om rättelse (19 kap. 2225 §§), överklagande (19 kap. 3236 §§) och skadestånd (19 kap. 3739 §§) kommer att vara tillämpliga. 19 kap. 31 § I ärende enligt 29 eller 30 § skall bestämmelserna i 10 §, 10 a §, 11 § första och andra styckena, 12 § 1 och 2 samt 1416, 19 och 2226 §§ tillämpas. Därvid skall vad som där sägs om ansökan även avse anmälan. Om inskrivningsmyndigheten avslår eller avvisar en begäran om anteckning, skall 20 § andra och tredje styckena tillämpas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om handläggningen av ärenden enligt 29 och 30 §§. Om regeringen eller en myndighet med stöd av andra stycket har meddelat föreskrifter om utfärdande av bevis om beslut i ärende om anteckning, skall bestämmelsen i 21 § tillämpas även på sådant bevis. (Jfr 19 kap. 31 § i promemorians förslag och 19 kap. 31 § i utkastet till lagrådsremiss.) I paragrafen finns bestämmelser om handläggning av antecknings- ärenden enligt 19 kap. 29 och 30 §§. Till följd av hänvisningen i första stycket till 10 § är det möjligt att meddela föreskrifter om att t.ex. en anmälan om anteckning får ges in genom ett elektroniskt dokument. I första stycket har lagts till en hänvisning till 10 a §. bestämmelsen om särskilt mottagningsställe för elektroniska dokument blir tillämplig också i anteckningsärenden. 19 kap. 39 a § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakar ren förmögen- hetsskada skall ersätta skadan, om skadan orsakas genom 1.oriktigt bestyrkande enligt 11 a §, eller 2.oriktig uppgift om behörighet att företräda någon annan i ett inskrivningsärende. Om skadan vållas i tjänsten av en arbetstagare, skall skadan ersättas av arbetsgivaren. (Paragrafen saknar motsvarighet i promemorians förslag. Jfr §19 kap. 39 a § i utkastet till lagrådsremiss.) Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om skadestånds- skyldighet vid inskrivning. Frågan har behandlats i avsnitt 5.12.2. Av första stycket framgår att ersättning kan utgå för skada som orsakas genom handlingar som anges i två särskilda punkter. Punkten 1 avser oriktigt bestyrkande enligt 11 a §, dvs. oriktigt bestyrkande av att en på elektronisk väg ingiven fångeshandling eller annan slag av handling som anges i 11 a § överensstämmer med originalet av handlingen. Vad gäller den närmare tillämpningen av 11 a § hänvisas till kommentaren till den paragrafen. Av punkten 2 följer att ersättning kan utgå om skada orsakas genom oriktig uppgift om behörighet att företräda någon annan i inskrivnings- ärende. Bestämmelsen omfattar såväl oriktig uppgift om behörighet att företräda annan som lämnas av någon utan företeende av skriftlig fullmakt som oriktig sådan uppgift som lämnas i kombination med t.ex. en förfalskad skriftlig fullmakt. Det är inte nödvändigt att uppgifts- lämnaren uttryckligen påstår att det föreligger en fullmakt utan bestäm- melsen omfattar även den situationen då någon på annat sätt lämnar uppgift om att han eller hon handlar på annans uppdrag. Det senare är vanligen fallet då någon uppträder som ingivare i ett inskrivningsärende. Bestämmelsen är tillämplig såväl på ansökan som lämnas i elektronisk form som på ansökan i pappersform. Skadeståndsskyldigheten har utformats som ett culpaansvar. Ett culpa- ansvar omfattar skada som orsakas av oaktsamhet eller uppsåtligen. Bedömningen av om culpa föreligger bör göras utifrån allmänna skade- ståndsrättsliga principer. Den skada som avses är ren förmögenhetsskada. Härmed avses det- samma som i 1 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207), dvs. en ekonomisk skada som uppkommer utan samband med att någon lider person- eller sakskada. Frågan om bevisbördans placering och kravet på styrkan i bevisningen får avgöras utifrån allmänna processrättsliga principer för skadestånds- tvister. I skadeståndslagen finns bestämmelser om jämkning av skadestånd (se 6 kap. 1 § andra stycket skadeståndslagen). De bestämmelserna äger tillämpning vid en ersättningstvist enligt denna bestämmelse. Den aktuella skadeståndsregeln skall inte uppfattas som exklusiv. För skada på grund av brott som uppstår i samband med ansökan om inskriv- ning, kan ersättning erhållas på annan grund. Det innebär bl.a. att om ingivaren har intygat att en elektronisk kopia av en handling stämmer överens med originalet trots vetskap om att originalet är förfalskat, kan ingivaren bli ersättningsskyldig för ren förmögenhetsskada på grund av brott (se 2 kap. 2 § skadeståndslagen jämförd med 14 kap. 9 § brotts- balken). Vidare kan det i vissa fall vara möjligt att få ersättning av staten (se 18 kap. 4 och 4 a §§ jordabalken). I andra stycket finns bestämmelser om s.k. principalansvar. Bestäm- melserna innebär att om skada som avses i första stycket vållas i tjänsten av en arbetstagare är arbetsgivaren ersättningsskyldig. Om t.ex. en bank- tjänsteman som fungerar som ombud av oaktsamhet lämnar ett oriktigt bestyrkande av att en skannad version av en handling stämmer överens med originalet, kan alltså banken bli ersättningsskyldig. Av bestämmelser i skadeståndslagen om arbetstagares skadestånds- ansvar följer att banktjänstemannen är personligen ansvarig endast om det föreligger synnerliga skäl (se 4 kap. 1 § skadeståndslagen). Om det föreligger synnerliga skäl kan arbetsgivaren regressvis kräva ersättning av arbetstagaren och en tredje man som har lidit skada kan vända sig direkt till arbetstagaren och kräva ersättning. Begreppen arbetstagare och i tjänsten är avsedda att ha samma innebörd här som i 3 kap. 1 § skadeståndslagen. 19 kap. 39 b § Rätten till skadestånd enligt 39 a § faller bort om talan inte väcks från det att inskrivningsärendet avgjordes. (Paragrafen saknar motsvarighet i promemorians förslag. Jfr 19 kap. 39 b § i utkastet till lagrådsremiss.) Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om preskription. Den har behandlats i avsnitt 5.12.2. Av paragrafen följer att rätten till ersättning faller bort om talan om ersättning inte väcks från det att det inskrivningsärende som skadan är hänförlig till avgjordes. Att rätten till skadestånd enligt 39 a § har fallit bort betar inte den skade- lidande rätten till skadestånd på annan grund t.ex. på grund av brott. 19 kap. 39 c § Bestämmelserna om rätt till ersättning enligt 39 a och b §§ får inte frångås till nackdel för en skadelidande. (Paragrafen saknar motsvarighet i promemorians förslag. Jfr 19 kap. 39 c § i utkastet till lagrådsremiss.) Av paragrafen framgår att lagens bestämmelser är tvingande till den skadelidandes förmån på så sätt att det inte är möjligt att frångå bestämmelserna till nackdel för en skadelidande. Avtalsklausuler som begränsar rätten till ersättning är således utan verkan. Skulle en överenskommelse strida mot bestämmelserna i 39 a eller 39 b § och är dessa avvikelser till nackdel för en skadelidande, gäller i stället lagens bestämmelser. 20 kap. 6 § En lagfartsansökan skall avslås, om 1.fångeshandlingen inte har kommit in eller, om den har lämnats elek- troniskt, det inte har skett på det sätt som anges i 19 kap. 11 a § eller enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen, 2.fångeshandlingen inte är upprättad på det sätt som föreskrivs i lag, 3.förvärvet avser köp eller byte och fångeshandlingen innehåller villkor, som enligt 4 kap. 4 eller 28 § medför att förvärvet är ogiltigt, 4.förvärvet avser en del av en fastighet och tiden för att ansöka om fastighetsbildning enligt 4 kap. 79, 28 eller 29 § eller enligt någon annan bestämmelse i lag har gått ut eller ansökan om fastighetsbildning har avslagits eller ett sådant förvärv annars enligt lag är ogiltigt, 5.överlåtelsen står i strid med en mot överlåtaren gällande inskränk- ning i hans rätt att förfoga över egendomen och, när överlåtelsen skedde, lagfart inte var beviljad för överlåtaren eller, om så var fallet, ärende om anteckning i fastighetsregistrets inskrivningsdel av inskränkningen var upptaget på inskrivningsdag, 6.fastigheten tidigare överlåtits till någon vars förvärv enligt 17 kap. 1 eller 4 § äger företräde framför sökandens förvärv, 7.fastigheten sålts exekutivt till annan än sökanden och försäljningen enligt 14 kap. utsökningsbalken äger företräde framför dennes förvärv, 8.för sökandens rätt att förvärva fastigheten fordras myndighets till- stånd och i lag föreskriven tid för sökande av sådant tillstånd har gått ut eller ansökan om tillstånd har avslagits, 9.i fall som avses i 2 kap. 13 a § eller 18 kap. 3 § försäkringsrörelse- lagen (1982:713) bolagsstämman har beslutat att inte godkänna förvärvet eller inte har godkänt förvärvet i rätt tid, 10.det är uppenbart att förvärvet av annan grund är ogiltigt eller inte kan göras gällande. (Jfr 20 kap. 6 § i promemorians förslag och 20 kap. 6 § i utkastet till lagrådsremiss.) Paragrafen innehåller bestämmelser om när en ansökan om lagfart skall avslås. Enligt punkten 1 skall en ansökan om lagfart avslås om fångeshand- lingen inte har kommit in till inskivningsmyndigheten senast på samma inskrivningsdag som själva ansökan. I punkten har införts en kompletterande bestämmelse som gäller fångeshandlingar som ges in på elektronisk väg. Bestämmelsen innebär att ansökan skall avslås om fångeshandlingen inte har lämnats på det sätt som anges i 19 kap. 11 a § eller enligt de föreskrifter som meddelats med stöd av den paragrafen. Ansökan skall sålunda avslås bl.a. om handlingen inte uppfyller de krav som har uppställts i föreskrifter som meddelats av regeringen eller om något bestyrkande av handlingens överensstämmelse med originalet inte har lämnats. Den elektroniska handlingen skall uppfylla de aktuella kraven samma inskrivningsdag som själva ansökan om inskrivning kom in. Om handlingen inte gör det, skall ansökan avslås. Någon möjlighet att besluta om uppskov i avvaktan på att handlingen uppfyller kraven finns alltså inte. I den utsträckning regeringen eller myndighet som regeringen bestäm- mer inte har meddelat föreskrift om att ansökan, t.ex. om lagfart, får ges in elektroniskt form, skall i elektronisk form ingiven ansökan avvisas (se 19 kap. 10 § första stycket och 12 § 2). Det gäller även om det skulle finnas förutsättningar att avslå den med stöd av förevarande paragraf. I punkterna 2, 4, 5, 8 och 10 har gjorts vissa redaktionella ändringar. 21 kap. 2 § En ansökan om inskrivning enligt 1 § skall avslås, om 1.upplåtelsehandlingen inte har kommit in eller, om den har lämnats elektroniskt, det inte har skett på det sätt som anges i 19 kap. 11 a § eller enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen, 2.föreskrifterna i 13 kap. 14 och 6 §§ inte har följts,