prop · GT0348 · 2005-11-21 00:00:00 — rätten besluta om rättelse, om en dom eller ett beslut innehåller någon uppenbar oriktighet på grund av skrivfel, räknefel eller liknande förbi- seende. Vad gäller rättelse av utslag som kronofogdemyndigheten har meddelat innehåller 66 § lagen om betalningsföreläggande en hänvisning till en bestämmelse om rättelse i 2 kap. 20 § utsökningsbalken. Denna bestämmelse överensstämmer i stora drag med bestämmelsen i 17 kap. 15 § . En socialnämnd kommer i vissa fall att kunna utfärda intyg om att ett avtal om underhållsbidrag är en europeisk exekutionstitel. För social- nämnder finns en bestämmelse om rättelse i 26 § förvaltningslagen (1986:223). Även den bestämmelsen överensstämmer i stora drag med bestämmelsen i . De angivna bestämmelserna om rättelse skulle nog kunna användas vid rättelse av ett intyg om en europeisk exekutionstitel. Men de uppfyller inte helt förordningens krav på att felaktiga intyg skall rättas. De är nämligen fakultativa och inte obligatoriska som förordningen anger att rättelsebestämmelserna skall vara. De är inte heller helt överensstäm- mande sinsemellan. Om de tillämpades vid rättelse av intyg, skulle det få till konsekvens att olika regler skulle komma att gälla för rättelse- förfarandet beroende på vem som har utfärdat intyget. Det skulle också kunna uppstå osäkerhet vid tillämpningen av bestämmelserna i de fall då en begäran om intyg kommer in efter det att målet eller ärendet är av- slutat. Mot den angivna bakgrunden föreslår regeringen att det införs en särskild bestämmelse om rättelse av intyg om en europeisk exekutions- titel. Möjligheten till rättelse bör utformas i nära överensstämmelse med vad som anges i artikel 10.1 a. Det avgörande för om rättelse skall ske bör således inte, som i de befintliga svenska bestämmelserna om rättelse, vara om intyget innehåller någon uppenbar oriktighet. Det avgörande bör i stället vara om intyget stämmer överens med den bakomliggande domen eller officiella handlingen eller det bakomliggande utslaget. Om sådan överensstämmelse inte föreligger, skall intyget rättas. Enligt artikel 10.1 b i förordningen skall ett intyg om en europeisk exe- kutionstitel återkallas, om det är uppenbart att intyget beviljats felaktigt med beaktande av förordningens krav. Ett intyg kan vara felaktigt ut- färdat med hänsyn till förordningens tillämpningsområde, dvs. intyget har utfärdats trots att fordran inte är obestridd i den mening som avses i artikel 3. Ett exempel på detta är om det meddelas en tredskodom trots att svaranden har bestritt kravet. Intyget kan också vara felaktigt därför att de miniminormer som ställs upp i förordningen inte är uppfyllda. Ett exempel på detta är om det meddelas tredskodom efter det att gäldenären delgivits kallelse till sammanträde för muntlig förberedelse genom kun- görelsedelgivning i ortstidning eller Post- och . Detta delgivningssätt motsvaras inte av någon miniminorm i förordningen. En ansökan om återkallelse skall göras till den domstol som meddelat domen. Om en tingsrätt har utfärdat ett intyg där en dom intygas vara en europeisk exekutionstitel, skall en eventuell ansökan om återkallelse göras till den tingsrätten. Avser intyget ett utslag från den svenska sum- processen, skall ansökan i stället göras till den kronofogde- Prop. 2005/06:48 myndighet som meddelat utslaget. staten skall tillämpas (artikel 10.2). Vid återkallelse av ett intyg som utfärdats av en svensk domstol eller myndighet skall således svensk lag tillämpas. Rättsmedlet återkallelse finns inte i svensk rätt. Det svenska rättsmedel som ligger närmast är ansökan om resning. Till skillnad från förord- ningens institut återkallelse avser resning domar och andra avgöranden och inte, som förordningen gör, intyg. Dessutom innebär resnings- institutet att man ansöker om resning vid en högre instans än den som har meddelat det avgörande som angrips. Resning mot en tingsrätts dom eller en kronofogdemyndighets utslag söks således i hovrätt. Ansökan om återkallelse skall däremot, enligt förordningen, göras vid den domstol eller myndighet som har meddelat avgörandet och utfärdat intyget. motsvarar alltså inte återkallelseinstitutet. Regeringen föreslår därför att det införs en bestämmelse som gör det möjligt att återkalla ett intyg om en europeisk exekutionstitel, om intyget har utfärdats i strid mot de krav som finns i förordningen. Frågan om återkallelse bör i enlighet med vad förordningen förutsätter hanteras av den domstol eller myndighet som har utfärdat intyget. Innan beslut om återkallelse fattas, bör parterna få tillfälle att yttra sig, om det inte är obehövligt. Överklagande av beslut i fråga om rättelse eller återkallelse, m.m. Lagrådet har anfört att det bör klargöras om det skall finnas möjlighet till omprövning eller överprövning i någon form av en domstols beslut om avslag på en ansökan om intyg eller av beslut i ett ärende om rättelse av intyg eller om återkallelse av intyg. Enligt artikel 10.4 i förordningen får utfärdandet av ett intyg inte över- klagas. Det står alltså helt klart att ett beslut att utfärda ett intyg inte får överklagas. Inte heller torde det finnas någon möjlighet att överklaga ett beslut att inte utfärda ett intyg om en europeisk exekutionstitel. Däremot finns det en rätt att på nytt ansöka om ett intyg. När det gäller beslut om rättelse eller återkallelse av intyg är det upp till varje medlemsstat att avgöra om det bör finnas någon överklagande- möjlighet. Eftersom det enligt artikel 10.4 inte är möjligt att överklaga ett beslut att utfärda ett intyg bör det enligt regeringens mening inte heller vara möjligt att överklaga ett beslut att inte återkalla ett intyg. En rätt att överklaga ett beslut att inte återkalla ett intyg skulle nämligen öppna upp för en möjlighet att kringgå förbudet mot överklagande i artikel 10.4. Inte heller i övrigt bör det vara möjligt att överklaga en domstols eller en myndighets beslut i fråga om rättelse eller återkallelse av ett intyg. Det bör införas lagregler som klargör detta. Regeringens förslag: Utländska avgöranden som har intygats vara europeiska exekutionstitlar skall verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som svenska domar som har vunnit laga kraft, om inte annat följer av artikel 21 eller 23 i förordningen om den Regeringens bedömning: I övrigt bör det inte lagregleras hur av- göranden som har intygats vara europeiska exekutionstitlar skall verk- Promemorians bedömning: I promemorian görs bedömningen att det inte finns något behov av att författningsreglera hur utländska av- göranden som har intygats vara europeiska exekutionstitlar skall verk- Remissinstanserna: Enligt och Föreningen kronofogdar bör det i lag anges att verkställighet av ett utländskt avgörande som har intygats vara en europeisk exekutionstitel skall ske såsom för en svensk dom som har vunnit laga kraft. instanser har efterlyst ett klargörande av om verkställighet, för det fall överklagande har skett, skall ske enligt reglerna om icke lagakraftvunna domar eller enligt reglerna i 16 kap. utsökningsbalken. förordat att det i lag klargörs att med begreppet domstol i artikel 21.1 i förordningen om den europeiska exekutionstiteln avses även kronofogde- Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt artikel 20.1 i förordningen om den europeiska exekutionstiteln skall verkställighets- förfarandet, utan att det påverkar bestämmelserna i kapitel IV i förord- ningen, regleras av lagstiftningen i den medlemsstat där verkställighet Vid verkställighet i skall således verkställigheten huvud- sakligen regleras av svensk lagstiftning. Med andra ord skall, om inte något annat framgår av förordningen, ett utländskt avgörande som har intygats vara en europeisk exekutionstitel verkställas enligt utsök- Förordningens bestämmelser om hinder mot verkställighet (artikel 21) och om vilandeförklaring eller begränsning av verkställighet (artikel 23) är sådana bestämmelser som skall tillämpas utan hinder av utsökningsbalkens bestämmelser. Av artikel 21.1 följer att om det redan har meddelats en dom angående samma sak och mellan samma parter, skall verkställighet vägras. verkställighet skall vägras krävs dock att den tidigare domen rörde samma sak och var mellan samma parter, att den tidigare domen med- delades i verkställighetsmedlemsstaten eller är verkställbar i den staten samt att den omständighet som gör domarna oförenliga inte har eller kunde ha åberopats som en invändning under domstolsförfarandet i den stat där domen meddelats. I artikeln anges vidare att verkställighet skall vägras av den behöriga domstolen. I är det kronofogdemyndig- heten som fattar sådana beslut. Det torde inte finnas något hinder mot att så sker även när det gäller beslut med anledning av förordningen. Bestämmelsen i artikeln syftar till att uppnå en gemensam lösning på under vilka förutsättningar verkställighet skall vägras. past innebära att skulle vara tvunget att införa en ordning som innebär att en domstol skall fatta beslut i frågorna som första instans. Det får i stället ses som ett förbiseende att inte också behöriga myndigheter nämns som möjliga beslutsfattare (jfr artikel 23 där det talas om den be- höriga domstolen eller myndigheten i verkställighetsmedlemsstaten). Något klarläggande av detta i lag är dock inte möjligt. Om gäldenären har fört talan mot en dom som intygats vara en europeisk exekutionstitel, får enligt artikel 23 en verkställighetsmyndig- het besluta att begränsa verkställigheten till säkerhetsåtgärder, kräva säkerhet för fortsatt verkställighet eller vilandeförklara ärendet. Om gäldenären har ansökt om rättelse eller återkallelse av intyget enligt artikel 10, skall detta jämställas med att han eller hon har fört talan mot domen. Det följer således direkt av artikel 23 att en svensk kronofogde- myndighet får begränsa verkställigheten för det fall gäldenären har fört talan mot domen. Enligt artikel 46 i I-förordningen får domstolen (i ) vid exekvaturprövningen låta handläggningen av målet vila eller göra verkställigheten beroende av att det ställs säkerhet. Detta gäller under förutsättning att talan har förts mot avgörandet eller att tiden för att föra talan mot avgörandet ännu inte har löpt ut. Enligt 7 § lag skall ett utländskt avgörande som har förklarats vara verkställbart i verkställas på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft. Om ett avgörande har förklarats vara verkställbart, finns det alltså inte någon möjlighet för verkställighetsmyndigheten (i ) att låta handläggningen av målet vila eller göra verkställigheten beroende av att det ställs säkerhet på den grunden att av- görandet inte har vunnit laga kraft. Vid verkställighet enligt förordningen om den europeiska exekutions- titeln finns det inte något sådant mellanliggande kontrollförfarande som exekvaturprövningen utgör. I stället får kronofogdemyndigheten enligt artikel 23 i förordningen besluta om vilandeförklaring eller begränsning av verkställigheten, om talan har förts mot avgörandet. Artikel 23 i förordningen om den europeiska exekutionstiteln har alltså ett snävare tillämpningsområde än artikel 46 i I-förordningen på så sätt att den senare omfattar alla avgöranden som inte har vunnit laga kraft medan bestämmelsen i förordningen om den europeiska exekutionstiteln endast omfattar avgöranden mot vilka talan har förts. Enligt regeringens mening bör verkställighet ske enligt utsöknings- balkens bestämmelser om verkställighet av lagakraftvunnen dom så snart artiklarna 21 och 23 i förordningen medger det. Som och Föreningen anfört bör detta i motsats till vad som uttalats i promemorian framgå av en kompletterande lagregel. Mot- svarande lösning har valts beträffande verkställighet enligt I- förordningen, Brysselkonventionen och (7 § lag), och det saknas skäl att här välja någon annan lösning. Rege- ringen föreslår alltså att det i lag anges att ett utländskt avgörande som har intygats vara en europeisk exekutionstitel skall verkställas enligt ut- sökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft, om inte annat följer av artikel 21 eller 23 i förord- ningen. Med en sådan lagregel blir det tydligt att kronofogdemyndig- heten får begränsa verkställigheten av ett icke lagakraftvunnet avgörande på sätt som anges i artikel 23 endast om gäldenären har fört talan mot Det kan här noteras att samma sak inte alltid gäller vid verk- Prop. 2005/06:48 ställighet i av ett svenskt avgörande som avser en obestridd Det är i och för sig inte säkert att det är ändamålsenligt att på detta sätt göra skillnad mellan svenska och europeiska exekutionstitlar, och det kan därför finnas anledning att överväga en ändring av utsök- ningsbalkens regler om verkställighet av svenska avgöranden som inte har vunnit laga kraft. Den frågan kan dock inte tas om hand i detta sammanhang. har efterlyst ett klargörande av om verkställighet, för det fall talan har förts mot avgörandet, skall ske enligt reglerna för icke laga- kraftvunna domar eller enligt reglerna i 16 kap. utsökningsbalken. Före- ningen kronofogdar har varit inne på samma frågeställning i sitt remissyttrande. Bakgrunden till frågeställningen torde vara att 8 § lag innebär att, om hovrätten fattar ett bifallande beslut vid det första steget i exekvaturförfarandet, skall beslutet anses innefatta ett beslut om kvarstad. Rätten till säkerhetsåtgärder är alltså vid verkställighet enligt I-förordningen en automatisk följd av hovrättens beslut. En därpå följande ansökan till kronofogdemyndighet behandlas som en begäran om verkställighet av ett svenskt domstolsbeslut om kvarstad enligt 16 kap. utsökningsbalken. Vid verkställighet av ett avgörande som har intygats vara en europeisk exekutionstitel finns det dock inget exekvatur- förfarande. Det finns då heller inget domstolsbeslut om kvarstad. Inte heller innefattar ett intyg om en europeisk exekutionstitel något beslut om kvarstad. Om talan har förts mot ett avgörande som har intygats vara en europeisk exekutionstitel, torde således avgörandet kunna verkställas enligt reglerna om utmätning i utsökningsbalken. Något behov av lag- stiftning i denna del finns inte. Regeringens förslag: De kompletterande bestämmelserna till förord- ningen om den europeiska exekutionstiteln skall tas in i en ny lag tillsammans med de nuvarande kompletterande bestämmelserna till I-förordningen, Brysselkonventionen och Luganokonven- Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller inte haft någon invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Det är enligt regeringens mening önskvärt att de bestämmelser som kompletterar internationella instrument om domstols behörighet eller om erkännande och verkställighet av privaträttsliga avgöranden så långt möjligt samlas i en lag. regler om handläggningen i en gemensam lag ökar överskådligheten och underlättar för tillämparna. lag finns kompletterande bestämmelser till I-förord- ningen, Brysselkonventionen och . mad på ett sådant sätt att den kan göras tillämplig även på andra gemen- skapsrättsakter och internationella instrument. På grund av det nära sam- bandet mellan framför allt I-förordningen och förordningen om den europeiska exekutionstiteln bör de kompletterande bestämmelserna Prop. 2005/06:48 till förordningen om den europeiska exekutionstiteln tas in i samma lag som kompletterar I-förordningen, Brysselkonventionen och . Ett införande av de kompletterande bestämmelserna till förordningen om den europeiska exekutionstiteln lag skulle emellertid leda till förhållandevis omfattade ändringar av den lagen. Lagen bör därför upphävas och ersättas av en helt ny lag. Lagen bör, på samma sätt som lag, ha en sådan utformning att det är möjligt att låta lagen omfatta även andra instrument än I-förordningen, Bryssel- konventionen, och förordningen om den europeiska exekutionstiteln. Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . Promemorians förslag: I promemorian föreslås att lagändringarna skall träda i kraft . Remissinstanserna: Remissinstanserna har allmänt godtagit förslaget. Skälen för regeringens förslag: Förordningen om den europeiska exekutionstiteln trädde i kraft och tillämpas fullt ut . De kompletterande svenska bestämmelserna bör därför träda i kraft . Regeringen föreslår att lag- ändringarna träder i kraft . Några övergångsbestämmel- ser är inte nödvändiga. Regeringens bedömning: De föreslagna lagändringarna leder inte till annat än marginellt ökade kostnader för det allmänna. kostnaderna ryms inom befintliga anslagsramar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft någon invändning Skälen för regeringens bedömning: Ikraftträdandet av förordningen om den europeiska exekutionstiteln leder till att domstolar, kronofogde- myndigheter och socialnämnder blir skyldiga att utfärda intyg enligt Detta intygsutfärdande kommer att ta resurser i anspråk. Resursbehovet torde emellertid bli mycket begränsat. De flesta domar, beslut, utslag och inför socialnämnd ingångna avtal om underhållsbidrag behöver inte verkställas utomlands. Dessutom är det så att för varje intyg som utfärdas med stöd av förordningen minskar behovet av att utfärda intyg enligt I-förordningen eller något annat internationellt in- Den nya skyldigheten att utfärda intyg enligt förordningen om den europeiska exekutionstiteln bör mot denna bakgrund inte leda till Prop. 2005/06:48 annat än marginellt ökade kostnader för det allmänna. naderna bedöms rymmas inom befintliga anslagsramar. Ikraftträdandet av förordningen om den europeiska exekutionstiteln leder vidare till att det blir möjligt att ansöka om verkställighet i av ett utländskt avgörande som har intygats vara en europeisk exeku- tionstitel. Men detta kommer inte att leda till ökade kostnader för det allmänna. Dessa avgöranden kan verkställas med stöd av I-förordningen. 9.1Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden Lagen är ny och innehåller kompletterande bestämmelser till I- förordningen, Brysselkonventionen, och förord- ningen om den europeiska exekutionstiteln. De kompletterande bestäm- melserna till I-förordningen, Brysselkonventionen och Lugano- konventionen lyfts i sak oförändrade över från den gällande lagen (2002:460) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden (lag). Den stora skillnaden är att det i denna nya lag kommer att finnas även bestämmelser som kompletterar förordningen om den euro- peiska exekutionstiteln. Lagen innehåller tre avsnitt. I det första avsnittet finns vissa inledande bestämmelser. I det andra avsnittet finns de regler som rör erkännande och verkställighet enligt I-förordningen, Brysselkonventionen och . Det sista avsnittet innehåller de nya komplet- terande bestämmelserna som rör erkännande och verkställighet enligt förordningen om den europeiska exekutionstiteln. 1 § Denna lag innehåller kompletterande bestämmelser till vissa gemenskaps- rättsakter och internationella instrument som reglerar domstols behörighet eller er- kännande och internationell verkställighet av avgöranden på privaträttens område. De gemenskapsrättsakter och internationella instrument som avses är 1.rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (I-förordningen), 2.konventionen om domstols behörighet och om verk- ställighet av domar på privaträttens område jämte tillträdeskonventioner (Bryssel- konventionen), 3.konventionen om domstols behörighet och om verk- ställighet av domar på privaträttens område (), och och rådets förordning (EG) nr 805/2004 av Prop. 2005/06:48 2004 om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar (förordningen om den europeiska exekutionstiteln). Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Lagen innehåller kompletterande bestämmelser till I-förord- ningen, Brysselkonventionen, och förordningen om den europeiska exekutionstiteln. Paragrafen motsvarar 1 § lag med den skillnaden att en fjärde punkt har lagts till där förordningen om den europeiska exekutionstiteln anges. 2 § Om det finns svensk domsrätt enligt en gemenskapsrättsakt eller ett inter- nationellt instrument som avses i 1 § och annan behörig domstol saknas, är behörig. En ansökan enligt lagen (1990:746) om betalningsföre- läggande och handräckning skall, om annan behörig kronofogdemyndighet saknas, göras hos i . Paragrafen reglerar situationer när reglerna om domstols behörighet i gemenskapsrättsakterna och de internationella instrumenten leder till att ett mål skall tas upp i , men svenska interna forumregler inte anvisar någon behörig domstol eller kronofogdemyndighet. Den överens- stämmer helt med 2 § lag (jfr prop. 2001/02:146 s. 45). kommer kronofogdemyndigheternas verksamhet avseende sum- marisk process att koncentreras till vissa orter, bl.a. till . Eftersom Visbykontoret ingår i i , bör den myndigheten även i fortsättningen pekas ut som reservforum. Erkännande och verkställighet enligt I-förordningen, Brysselkonventionen eller 3 § Om en ansökan görs enligt en gemenskapsrättsakt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § andra stycket 13 skall ett avgörande som rör ett civil- rättsligt anspråk inte erkännas eller verkställas i , om det har meddelats i en annan stat inom ramen för ett brottmål som avser ett icke uppsåtligt brott mot någon som 1.varken har hemvist eller är medborgare i den staten, 2.inte har följt ett föreläggande om personlig inställelse, och 3.inte har haft tillfälle att svara i målet. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att ett visst slags avgörande inte får erkännas eller verkställas i . Den överensstämmer i sak med 3 § lag (jfr prop. 2001/02:146 s. 46). Någon möjlighet att på detta sätt vägra erkännande eller verkställighet finns inte enligt förordningen om den europeiska exekutionstiteln. I para- grafen anges därför att vägransgrunden är tillämplig vid förfarande enligt en gemenskapsrättsakt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § andra stycket 13, dvs. vid ett förfarande enligt I-förordningen, 4 § Vid beslut med anledning av en ansökan enligt en gemenskapsrättsakt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § andra stycket 13 om att ett utländskt avgörande skall erkännas eller förklaras vara verkställbart i skall hov- rätt bestå av en lagfaren domare. Paragrafen innehåller en kompletterande regel om förfarandet i hovrätt vid den inledande prövningen i exekvaturförfarandet. överensstämmer i sak med 4 § lag (jfr prop. 2001/02:146 s. Det finns inte något exekvaturförfarande vid erkännande eller verk- ställighet enligt förordningen om den europeiska exekutionstiteln. den anledningen utformas bestämmelsen så att det framgår att den är tillämplig vid erkännande eller verkställighet enligt en gemenskaps- rättsakt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § andra stycket 13, dvs. enligt I-förordningen, Brysselkonventionen eller 5 § Vid handläggningen i av en ansökan om ändring av ett beslut enligt 4 § tillämpas bestämmelserna i om överklagande av tings- rätts beslut, om inte annat följer av en gemenskapsrättsakt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § andra stycket 13. En ansökan om ändring skall, om den görs av den som har gjort ansökan enligt 4 §, ha kommit in till från den dag då beslutet med- En domare som har prövat en ansökan enligt 4 § får inte delta i prövningen av en ansökan om ändring av beslutet. Paragrafen innehåller kompletterande regler om prövningen av en an- sökan om ändring av ett beslut som har meddelats vid den inledande Den överensstämmer i sak med 5 § lag (jfr prop. 2001/02:146 s. 48). 6 § Vid handläggningen i av ett överklagande av ett beslut i en fråga som avses i 4 § tillämpas bestämmelserna i om över-