prop · GS0385 · 2005-03-16 00:00:00 — En annan sak är att registreringsförhållandena kan ha bety- delse i fråga om godtrosskyddet för tredje man (se 18 kap. 3 a § aktie- bolagslagen). Om registrering vägras på grund av att beslutet som sådant är felaktigt, kommer saken delvis i ett annat ljus. dock att även en felaktigt utsedd styrelse har behörighet och befo- Prop. 2004/05:85 genhet att verka fram till dess att en ny styrelse har utsetts eller en dom varigenom styrelsen har förklarats obehörig vinner laga kraft (se , Behörighet och befogenhet i aktiebolagsrätten, 1997, s. 372). Denna huvudregel bör kunna bestå även med den ordning som vi föreslår. Det torde inte krävas några nya lagregler för att åstadkomma detta. har föreslagit att skall ge bolagen möjlighet att, genom ett elektroniskt förfa- rande, få anmälningar registrerade . Patent- och registre- ringsverket har redovisat liknande tankegångar. Vi instämmer i att modern teknik så långt möjligt bör komma till användning, både för att underlätta för bolagen och för att få till stånd snabbast möjliga hantering av registeruppgifter. övervägs , bl.a. med anledning av nya EG-rättsliga regler, formerna för elektronisk ingivning av bolagsinformation. Den reglering som vi nu föreslår lägger inte heller hinder i vägen för en ökad användning av informationsteknik. Vilka bolagsföreträdare bör de nya bestämmelserna omfatta? De problem som en reglering av det slag som diskuteras här tar sikte på avser primärt styrelseledamöter. Det är naturligt att reglerna omfattar denna kategori, liksom styrelsesuppleanter och särskilda firmatecknare. Ett par remissinstanser har ansett att regler av samma slag bör införas också när det gäller den verkställande direktören. har särskilt framhållit att det har förekommit fall där det sanningslöst har påståtts att en verkställande direktör har avgått vid en viss kritisk tid- punkt och där denne därför inte har kunnat göras ansvarig. Vi föreslår mot denna bakgrund att samma regler bör gälla för verkställande direktör som för styrelseledamöter. Det kan också anföras skäl för att motsvarande regler bör gälla även andra uppdrag inom ett bolag, t.ex. uppdrag som revisor. En fördel med det är att regelverket skulle bli mer enhetligt. Vi är dock inte beredda att på nuvarande underlag låta vårt förslag omfatta andra personer än sty- relseledamöter, särskilda firmatecknare och verkställande direktörer. Frågan bör emellertid tas upp vid en kommande utvärdering av de nu föreslagna reglerna. 8 Kontrollen av aktiebolaget Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser om revision förs i allt väsentligt oförändrade över till den nya aktiebolagslagen. Den fasta mandattiden för revisorer justeras så att den i vissa fall kan bestämmas till tre i stället . När en revisors uppdrag har upp- hört , skall de allmänna bestämmelserna om mandattid gälla för den nya revisorn. Den tidsfrist inom vilken styrelsen har möjlighet att vidta åtgärder i anledning av att revisorn har underrättat styrelsen om en brottsmisstanke förlängs . Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Kommittén har dock även föreslagit att den s.k. släktkatalogen som avgör när en revisor är jävig på grund av släktskap begränsas till att omfatta make och sambo. Regeringens förslag om att revisors mandattid i vissa fall skall kunna bestämmas till och att de allmänna bestäm- melserna om mandattid skall gälla när revisorns uppdrag har upphört saknar motsvarighet i kommitténs förslag. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna har inte berört eller haft några invändningar mot kommitténs förslag. Vissa synpunkter i sär- skilda frågor har dock framförts. och har ansett att den nuvarande släktkatalogen bör behållas. FAR och har tvärtemot hävdat att bestämmelserna om revisorsjäv inte bör tas in i den nya aktiebolagslagen. FAR har efter- lyst en översyn av reglerna om revisorns mandattid. Förslaget i promemorian Några frågor om revision: Överensstäm- mer med regeringens förslag. Remissinstanserna: har ansett att be- stämmelsen om att revisors mandattid i vissa fall skall kunna bestämmas till skall gälla endast för publika bolag. , , och har avstyrkt förslaget i den delen. FAR, liksom , har i det sammanhanget ifrågasatt om den nuvar- ande fyraåriga mandattiden är ändamålsenlig. och Hovrätten över och har ansett att det bör tas in bestämmelser om s.k. revisorsrotation i lagen. , och har föreslagit att bolagen, om en tidigare revisor har avgått , skall kunna utse en ny revisor såväl för som för den tid som återstår av tidigare revisorns mandattid. har förordat en bestämmelse om att en revisor inte skall kunna entledigas annat än om det finns skäl för det. Bakgrund: För alla svenska aktiebolag gäller sedan gammalt att bo- lagets årsredovisning och bokföring samt styrelsens förvaltning skall granskas av en eller flera revisorer. Revisionen skall utmynna i en årlig granskningsrapport, en revisionsberättelse. Syftet med revisionen var till att börja med främst att tillgodose aktie- ägarnas intresse av att företagsledningen kontrollerades. anses dock revisionen skydda även andra bolagets intressenter, t.ex. de anställ- da, borgenärerna och kapitalmarknadens aktörer. Bestämmelserna om revision av aktiebolag fick en i väsentliga avseen- den ny utformning genom lagstiftning som trädde i kraft (se prop. 1997/98:99 s. 132168 och bet. 1997/98:LU26). Därefter har endast vissa mindre ändringar skett i bestämmelserna. Dessa har bl.a. föranletts av tillkomsten av revisorslagen (2001:881) som reglerar bl.a. frågor om auktorisation och godkännande av revisorer. Innehållet i aktiebolagslagens bestämmelser om revision kan samman- fattas enligt följande. Revisorn väljs av bolagsstämman. Om bolaget skall ha flera revisorer, får det i bolagsordningen föreskrivas att en eller flera revisorer dock inte alla skall utses på annat sätt. Revisorn skall vara auktoriserad eller godkänd revisor. I fråga om större bolag gäller dessutom att minst en revisor skall vara auktoriserad revisor eller godkänd revisor som har av- lagt en revisorsexamen. Även registrerade revisionsbolag får utses till re- visor. Mandattiden för revisorn är . Revisorn skall granska bolagets årsredovisning och bokföring samt styrelsens och den verkställande direktörens förvaltning. Granskningen skall vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. Om bolaget är moderbolag, skall revisorn även granska koncernredovisning- en och koncernföretagens inbördes förhållanden. I samband med revisio- nen skall revisorn till styrelsen och den verkställande direktören göra de påpekanden som följer av god revisionssed. Revisionsberättelsen skall lämnas till bolagets styrelse senast före den bolagsstämma där redovisningen skall behandlas. Om en revisor misstänker att en styrelseledamot eller den verkställande direktören har gjort sig skyldig till vissa slag av brott, är revisorn skyldig att vidta särskilda åtgärder och skall i sista hand göra anmälan till åkla- gare. Skälen för regeringens förslag Som har framgått av bakgrundsavsnittet har bestämmelserna om revision ändrats. har föreslagit innebär inte heller, jämfört med den nuvarande aktiebolagslagen, annat än mindre jämkningar av gällande rätt. Vi delar kommitténs uppfattning att de nuvarande bestäm- melserna i allt väsentligt har en lämplig utformning och föreslår således att de förs över till den nya lagen i huvudsak oförändrade. I den nuvarande aktiebolagslagen finns bestämmelser som hindrar den som på olika sätt står det reviderade bolaget nära från att vara revisor i bolaget (se 10 kap. 16 §). Ett förhållande som ger upphov till jäv är att revisorn är gift med eller sambo med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till vissa funktionärer i bolaget eller är besvå- grad med en sådan person i rätt- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon. Detsamma gäller för övrigt för lekmanna- revisorer och särskilda granskare, liksom för revisorer enligt revisions- lagen (1999:1079), lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar och stiftelselagen (1994:1220). Liknande, men något mindre omfattande, s.k. släktkataloger förekommer i fråga om låneförbudet och LEO-lagen (se avsnitten 15 och 9.5). Kommittén har, med hänvisning till att lagens släktkataloger bör vara enhetliga, föreslagit att den släktkatalog som är knuten till revisorsjävbe- stämmelserna bör begränsas till att omfatta make och sambo (se SOU 2001:1 s. 330 f.). De praktiska effekterna av kommitténs förslag torde bli begränsade. Det kan nämligen antas att den prövning av obero- endet som varje revisor är skyldig att göra enligt 21 § revisorslagen undantagslöst utmynnar i att revisorn måste avböja uppdrag som revisor i ett bolag där en nära släkting t.ex. biträder vid bolagets bokföring. På motsvarande sätt torde regleringen i 21 § revisorslagen normalt få till följd att en revisor som är jävig i aktiebolagslagens bemärkelse måste avböja uppdrag som revisor i det bolaget. Om revisorn inte gör det, kan ingripa med disciplinära åtgärder. Det kan synas tala för att man, såsom och har förordat, bör gå ännu längre än kommittén och helt utmönstra reg- lerna om revisorsjäv. I likhet med och anser vi emellertid att det finns ett pedagogiskt värde i att aktiebolagslagen uttryckligen för- bjuder sådana förhållanden som generellt inte kan anses godtagbara. Att aktiebolagslagen innehåller jävsregler har också av andra skäl praktiskt värde, t.ex. vad gäller möjligheten att väcka talan om av det bolagsstämmobeslut genom vilket revisorn har utsetts och rätt att förordna en ojävig revisor i stället för den jävige. Vi anser därför att också den nya lagen bör innehålla bestämmelser om revisorsjäv. När det gäller släktkatalogens utformning anser vi att den bör om- fatta alla sådana släktförhållanden som, typiskt sett, ger anledning till att anta att revisorn inte är oberoende. Enligt vår mening innebär kommit- téns förslag en alltför långtgående begränsning av jävsbestämmelserna. Vi förordar därför att den nuvarande släktkatalogen överförs till den nya lagen. Enligt den nuvarande aktiebolagslagen är en revisor även jävig om han eller hon biträder vid bolagets bokföring (se 10 kap. 16 § första stycket 2 aktiebolagslagen). Det gäller även om han eller hon befattar sig med en endast begränsad del av bokföringsarbetet. En revisor är också jävig om han eller hon är verksam i samma företag som den som yrkesmässigt bi- träder bolaget med grundbokföringen (byråjäv, se 10 kap. 16 § första stycket 4 aktiebolagslagen). Byråjäv inträder inte när revisorns kollega biträder med andra slag av bokföringsåtgärder, t.ex. huvudbokföring eller upprättande av årsredovisning. I lagrådsremissen föreslog vi att bestäm- melsen om byråjäv i oförändrat skick skulle föras över till den nya lagen. Lagrådet har ansett att det finns anledning till tvekan om den föreskrivna avgränsningen till den som yrkesmässigt biträder med grundbokföringen är praktiskt användbar. Vi delar i och för sig Lagrådets uppfattning. Som Lagrådet har anmärkt pågår det emellertid annat lagstiftningsarbete som tar sikte på denna fråga. Vi avser att i annat sammanhang återkomma med ett förslag till lösning. Genom de lagändringar som trädde i kraft infördes en fast mandattid för revisorer (se prop. 1997/98:99 s. 140 f.). Mandattiden upphör vid slutet av den ordinarie bolagsstämman under det fjärde året efter revisorsvalet (se 10 kap. 20 § aktiebolagslagen); mandattiden kan alltså sägas vara fyraårig. Revisorn kan avgå eller entledigas under lö- pande mandattid men då blir särskilda regler om avgång tillämp- liga och revisorn blir bl.a. skyldig att avge en särskild redogörelse till . Ett par remissinstanser har ifrågasatt om bestämmelsen om en fyraårig mandattid är ändamålsenlig. Vi anser dock att de skäl för bestämmel- serna som angavs när bestämmelsen infördes att en fyraårig mandattid bidrar till att revisorn kan inta en självständig och oberoende ställning gentemot bolaget är minst lika bärkraftiga , när frågor kring revi- sorns oberoende har kommit ännu mera i fokus. Vi föreslår därför att det även framöver skall finnas en bestämmelse om en i princip fyraårig mandattid. I ett par avseenden, som vi tar upp i det följande, bör dock de nu- varande reglerna jämkas. antog en rekommendation om revisorns oberoende (Europeiska kommissionens rekommendation 2002/590/EG av Revisorers oberoende i EU: grundläggande prin- ciper). Rekommendationen innehåller regler som avser att trygga att revi- sorn har en i förhållande till det reviderade bolaget självständig ställning. Huvudsakligen tar den sikte på aktiebolag av allmänt intresse. Även om den inte är direkt bindande för medlemsstaterna är det naturligt att dess regler så långt möjligt kommer till uttryck i nationell lagstiftning eller annan nationell normgivning. I rekommendationen föreskrivs att den som är huvudansvarig för ett revisionsuppdrag i ett företag av allmänt intresse skall bytas ut efter det att han eller hon utsetts, s.k. revisorsrotation. Den person som har bytts ut får därefter inte utses på nytt . Bestämmelsen bygger på tanken att en revisor som arbetar regelbundet och för en och samma revisionsklient med tiden riskerar att bli alltför nära lierad med denne. förslag till ett nytt åttonde bolags- rättsligt direktiv innehåller en motsvarande regel (se artikel 40 i förslaget till och rådets direktiv om lagstadgad revision av årsbokslut och sammanställd redovisning, 14590/04). Det kan antas att sjuårsregeln kommer att få genomslag i det stora fler- talet EU-stater. Enligt vår mening är det mot den bakgrunden naturligt att den tillämpas även i . Ett par remissinstanser har menat att den bör lagfästas. Vi anser dock inte att detta är nödvändigt. Revisorer i aktiebolag står under tillsyn av och är skyl- diga att följa god revisorssed, dvs. de yrkesetiska regler som utvecklas genom bl.a. verksamhet. Sjuårsregeln bör kunna tillämpas inom ramen för god revisorssed, såsom den utvecklas i bl.a. tillsynsverksamhet. Detta ger dessutom bättre möjlig- heter att anpassa regelns tillämpning till förhållandena i det enskilda fallet, t.ex. vad gäller det reviderade bolagets storlek eller revisionstea- mets sammansättning. Om kommissionens ovannämnda förslag antas, kan det dock finnas anledning att ompröva detta ställningstagande. Bestämmelsen om en fyraårig mandattid kan i praktiken vara svår att förena med rekommendationens regel om revisorsrotation. En strikt tillämpning av rekommendationen innebär att revisorn måste bytas ut under löpande mandattid, något som utlöser en särskild rapporterings- skyldighet (jfr nedan). Detta framstår inte som lämpligt. inte något skäl att förhindra att en revisor utses för en andra mandat- period. Ett sätt att åstadkomma en full överensstämmelse mellan rekommen- dationen och lagens bestämmelse om mandattid är att i lagen ta in en bestämmelse om att den som utser revisorn, dvs. normalt bolagsstäm- man, vid omval av samme revisor skall kunna bestämma revisorns man- dattid till . Genom att besluta om en första mandattid och en andra mandattid kan bolaget byta revisor utan att behöva fatta ett beslut om entledigande. I promemorian har föreslagits att lagstiftningen skall utformas på detta sätt. Några remissinstanser har avstyrkt promemorians förslag med hän- visning till att har känt till den nuvarande svenska regleringen utan att invända mot den. Vi menar dock att detta inte utgör något tillräckligt skäl för att inte anpassa den svenska regleringen av revisors mandattid till rekommendationens innehåll. har påpekat att i många bolag inne- håller bolagsordningen föreskrifter om att revisorns mandattid skall vara . Verket har menat att ett genomförande av promemorians förslag kan leda till att dessa bolag måste ändra sina bolagsordningar. Det torde enligt vår bedömning i och för sig vara riktigt att om ett bolag med en sådan föreskrift i bolagsordningen vill utnyttja den i promemorian före- slagna regeln blir det tvunget att ta bort föreskriften från bolagsordning- en. Det stora flertalet bolag de som antingen inte har någon sådan föreskrift i bolagsordningen eller som inte har något behov av att begrän- sa revisorns mandattid behöver emellertid inte ändra sina bolagsord- ningar. Vad verket uttalat utgör därför inte skäl att inte genomföra pro- memorians förslag. Vi föreslår därför att den som utser revisor, dvs. normalt bolagsstäm- man, vid omval av samme revisor skall kunna bestämma revisorns man- dattid till . Genom att besluta om en första mandattid och en andra mandattid kan bolaget byta revisor utan att behöva fatta ett beslut om entledigande under löpande mandattid. Den nye revisorns mandattid när en revisors uppdrag har upphört m.m. FAR har tagit upp några situationer där den nuvarande bestämmelsen om en fyraårig mandattid enligt FAR:s mening har visat sig vara stelbent. En sådan situation är då bolaget under löpande mandattid för revisorn utser ytterligare en revisor; de båda revisorernas mandattider kommer då inte att sammanfalla. Vi anser inte att det finns tillräckliga skäl att reglera de aktuella situationerna i lagen särskilt. En annan fråga är vad som skall gälla för den nya revisorns mandattid när den tidigare revisorns uppdrag har upphört . Enligt 10 kap. 23 § aktiebolagslagen är styrelsen skyldig att vidta åt- gärder om en revisors uppdrag upphör och det inte finns någon suppleant som kan överta uppdraget. En ny revisor skall utses för den återstående mandattiden. Bestämmelsen har, läst tillsammans med 20 § i samma kapitel om mandattid, ansetts ge upphov till tolkningssvårigheter. Skall den nya revisorns mandattid vara (såsom 10 kap. 20 § före- skriver) eller skall revisorn (såsom sägs i 10 kap. 23 §) utses enbart för den tid som återstår av den förra revisorns mandattid? Mycket talar för att den nuvarande lagen får förstås så att det också för den nya revisorn gäller en i princip fyraårig mandattid. Det finns också en del omständigheter som talar för en sådan ordning. Skälen för att en revisor skall ha en fyraårig mandattid gör sig ju, kan det hävdas, lika starkt gällande i fråga om en revisor som träder i stället för en revisor som har avgått som i fråga om övriga revisorer. En ordning av detta slag kan emellertid leda till att, om bolaget har fler än en revisor, revisorernas mandattider kommer i otakt med varandra. Det kan inte uteslutas att det kan leda till en viss ökning av bolagets kostnader för upphandling av revisorstjänster, åtminstone för större bolag. Vidare har påpekat att den angivna ordningen kan få till följd att valen av revisor i kommunala bolag också kommer i otakt med de politiska mandatperioderna. Enligt vår mening bör därför, såsom flera remissinstans har förordat, bolaget självt kunna avgöra om den nye revisorn skall utses för en period eller för den tid som återstår av den avgångna revisorns mandattid. Särskilda skäl för förtida entledigande? har menat att det bör krävas något slag av skäl för att entlediga en revisor . Frågan har varit aktuell i ett tidi- gare lagstiftningsärende (se prop. 1997/98:99 s. 142). Regeringen ansåg då att någon sådan bestämmelse inte borde införas. Det påpekades bl.a. att en sådan regel skulle stämma mindre väl med revisorns roll som bolagets förtroendeman. Den som innehar en förtroendeställning av det slag som en revisor innehar bör kunna entledigas när hans eller hennes uppdragsgivare inte längre hyser något förtroende för honom eller henne. Vi har samma uppfattning . Revisorns redogörelse vid förtida avgång Enligt 10 kap. 22 § aktiebolagslagen skall en revisor vars uppdrag upp- hör dvs. under löpande mandattid genast anmäla detta till registreringsmyndigheten. I anmälan skall lämnas en redogörelse för vad revisorn har funnit vid den granskning som han eller hon har utfört under den del av löpande räkenskapsår som uppdraget har omfattat. Den sist- nämnda bestämmelsen skall ses mot bakgrund av den risk för otillbörliga påtryckningar på revisorn som det innebär att bolaget när som helst under uppdraget kan skilja denne från uppdraget. Rapporteringsskyldigheten förhindrar att bolaget genom att entlediga revisorn undertrycker den information som revisorn skulle komma att lämna i en senare revisions- berättelse. har föreslagit att revisorn inte skall behöva lämna någon särskild redogörelse vid en förtida avgång, om avgången sker vid ordinarie bolagsstämma men före mandattidens ut- gång. En revisionsberättelse har då lämnats i nära samband med avgång- en. Ytterligare en redogörelse fyller därför, enligt samfundet, inte någon funktion. Enligt vår mening finns det inte anledning att ändra den nuvarande ordningen. Det kan inte uteslutas att det också i den situation som sam- fundet har beskrivit kan vara befogat att revisorn lämnar en särskild redogörelse, t.ex. om han eller hon har gjort iakttagelser om oegentligheter inom bolaget i nära anslutning till bolagsstämman. Finns det å andra sidan ingenting att rapportera, kan redogörelsen normalt in- skränkas till ett konstaterande av att det inte finns något att tillägga till vad som har sagts i revisionsberättelsen. Revisorns tystnadsplikt enligt aktiebolagslagen och revisorslagen Enligt 10 kap. 37 § aktiebolagslagen får revisorn inte till en enskild aktie- ägare eller till någon utomstående obehörigen lämna upplysningar om sådana bolagets angelägenheter som revisorn får kännedom om när han eller hon fullgör sitt uppdrag, om det kan vara till skada för bolaget. Mot- svarande bestämmelser om tystnadsplikt finns i flera andra associations- rättsliga lagar, t.ex. lagen om ekonomiska föreningar (se 8 kap. 16 §). I 26 § revisorslagen (2001:883) finns ytterligare bestämmelser om tyst- nadsplikt för revisorn. Revisorslagen gäller för samtliga revisorer som är behöriga att vara revisor i ett aktiebolag. Lagrådet har därför, i anslut- ning till lagrådsremissens förslag att bestämmelsen i 10 kap. 37 § aktie- bolagslagen i sak oförändrad skall föras över till den nya lagen, ifrågasatt om det finns skäl att behålla bestämmelsen. En revisorn i ett aktiebolag har alltså att rätta sig efter de två nämnda lagbestämmelserna om tystnadsplikt. Som Lagrådet har varit inne på är lagbestämmelserna inte helt enhetligt utformade. Enligt revis- orslagen får sålunda revisorn inte lämna upplysningar om bolaget ens om det kan ske utan skada för bolaget. Enligt vår mening är aktiebolagslagens och revisorslagens bestämmel- ser om tystnadsplikt av olika karaktär och har olika syften. Till detta kommer att eventuella överträdelser av bestämmelserna har skilda rätts- verkningar. Bestämmelserna i aktiebolagslagen är uppställda till bl.a. bolagets skydd. En revisor i ett aktiebolag som bryter mot tystnadsplikten enligt aktiebolagslagen kan avkrävas skadestånd enligt den lagens sär- skilda skadeståndsregler. Bestämmelserna i revisorslagen är först och främst av näringsrättsligt slag, yrkesetiska normer som saknar anknytan- de skadeståndssanktioner. Å andra sidan ger revisorslagen en möjlighet för att tilldela revisorn disciplinära påföljder. Detta gäller även när revisorn obehörigen röjer uppgifter om bolaget sedan han eller hon har lämnat uppdraget; aktiebolagslagen är då inte tillämplig. Vi anser mot denna bakgrund att var och en av bestämmelserna har ett själv- ständigt värde. Aktiebolagslagens bestämmelse om tystnadsplikt bör där- för föras över till den nya lagen. Revisorn skyldighet att avgå vid misstanke om brott i bolaget Enligt 10 kap. 3840 §§ aktiebolagslagen skall en revisor som finner att det kan misstänkas att en styrelseledamot eller den verkställande direk- tören inom ramen för bolagets verksamhet har gjort sig skyldig till vissa slag av brott (t.ex. bedrägeri, förskingring, bokföringsbrott och skattebe- drägeri) agera på visst sätt. Normalt skall styrelsen underrättas. Senast efter denna underrättelse skall revisorn avgå från sitt uppdrag samt göra en anmälan till åklagare. har föreslagit att revisorn skall få kvar- stå som revisor även sedan han eller hon har anmält en misstanke om brott till åklagare.