prop · GS0385 · 2005-03-16 00:00:00 — Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har instämt i kommitténs förslag eller inte haft några invändningar mot det. Förslaget att avskaffa förbudet mot närståendelån har dock avstyrkts av , och . Även , och har framfört kritiska synpunkter i denna del. Några remissinstanser, bl.a. Kammar- rätten i och Länsrätten i , har ansett att de skattemässiga konsekvenserna av att avskaffa låneförbudet bör utredas innan förslaget genomförs Skälen för regeringens förslag: Som framgått ovan kan det gällande förbudet mot närståendelån sägas ha tillkommit med två syften, dels att motverka kringgåenden av skattelagstiftningen, dels att skydda bolagets borgenärer mot en urholkning av skyddet för det bundna egna kapitalet. Det första syftet har blivit hårt kritiserat i den aktiebolagsrättsliga dok- trinen (se bl.a. , Aktiebolagslagen 12:e och 13:e kap. Kapital- skydd och likvidation, 2 uppl. s. 153 och Nerep, Aktiebolagsrättsliga studier s. 278). Det har hävdats att det är principiellt felaktigt att genom civilrättslig lagstiftning på det associationsrättsliga området försöka för- hindra en viss typ av skatteplanering. Kommittén har gett uttryck för ett liknande synsätt. Enligt kommittén bör i stället den bärande tanken i regleringen vara att, utan skattemässiga hänsyn, förbjuda enbart sådana lån som riskerar att försvaga skyddet för borgenärskollektivet. Med dessa utgångspunkter har kommittén föreslagit att det nuvarande låneförbudet tas bort och att det i fortsättningen skall vara tillåtet för ett aktiebolag att lämna penninglån till den aktuella personkretsen, dock endast under förutsättning att de utlånade medlen ryms inom vad som hade kunnat tas i anspråk som en värdeöverföring från bolaget. Kom- mitténs förslag grundar sig på uppfattningen att lånereglerna systematiskt och sakligt hör hemma bland övriga kapitalskyddsregler och därför bör utformas enligt samma principer som dessa regler. Lagrådet har instämt i kritiken mot att aktiebolagslagens regler har ut- formats för att tillgodose även skatterättsliga syften. Enligt Lagrådet kan ett lån till en aktieägare inte betraktas som mer äventyrligt för bolaget än att bolaget utan återbetalningsskyldighet överlåter samma belopp till aktieägaren, något som är tillåtet och giltigt om bolaget har tillräckligt med resterande bundet eget kapital. Det skulle enligt Lagrådet vara att föredra att skattelagstiftningen innehöll regler om hur lån på förmånliga villkor i fråga om ränta och återbetalning skall behandlas. Vi har förståelse för kommitténs och Lagrådets uppfattning. Det finns emellertid också skäl som talar för att behålla förbudet. tings- rätt har menat att utlåning till aktieägare är en för aktiebolaget främman- de verksamhet som inte rimmar med syftena att främja bolagets möjlig- heter till kapitalanskaffning. har pekat på riskerna för en oönskad sammanblandning av bolagets och aktieägarnas ekonomier. Vi delar dessa remissinstansers uppfattning. Det finns enligt vår mening starka principiella skäl att upprätthålla en skiljelinje mellan bolagets ekonomi, å den ena sidan, och aktieägarnas och företagsledning- ens ekonomier å den andra sidan. Ett upphävande av låneförbudet skulle göra det svårare att upprätthålla en sådan skiljelinje och att kontrollera mellanhavanden mellan bolaget och de personer som står bakom bolaget. Det kan inte uteslutas att en möjlighet för aktiebolag att ge lån till sina aktieägare skulle kunna missbrukas av den som önskar kringgå lagens kapitalskyddsregler. Låneförbudet tjänar därmed också ett rent aktiebo- lagsrättsligt syfte. Därtill kommer att låneförbudet, enligt vad Ekobrotts- myndigheten har upplyst, har visat sig fylla en funktion i arbetet mot oseriös verksamhet. Det gäller t.ex. i fråga om oseriösa förfaranden med s.k. lagerbolag (se om detta rapporten och ekonomisk brotts- lighet, , s 10 f., 17 och 20). Mot denna bakgrund anser vi att låneförbudet inte bör tas bort om det Prop. 2004/05:85 inte står klart att en sådan förändring skulle tillgodose ett angeläget behov för de seriösa företagen. I den delen kan vi konstatera att en möjlighet för en aktieägare att låna pengar av det egna bolaget i vissa situationer skulle vara värdefull, bl.a. därför att ett sådant lån kan bli billigare än exempelvis ett banklån. Det är emellertid först om lånet läm- nas på icke-affärsmässiga villkor som fördelen blir mera påtaglig. Lämnas lånet på sådana villkor, är det emellertid tydligt att det bör utlösa beskattning. En sådan beskattning torde förta en stor del av nyttan med lånet. Vi bedömer därför att nyttan av ett borttagande av förbudet mot närståendelån är förhållandevis begränsad. Vid den bedömningen har vi också beaktat att det i det framtida regelverket liksom i det nuvarande bör finnas en möjlighet att få dispens från förbudet (jfr avsnitt 15.3). Vi anser därför att övervägande skäl talar för att behålla det nuvarande förbudet mot närståendelån. Vad vi har uttalat har tagit sikte på lån som bolaget ger till någon närstående. Resonemangen kan emellertid appliceras även på ställande av säkerheter. Om bolaget ställer säkerhet för ett penninglån som en tredje man, t.ex. en bank, lämnar till en aktieägare, är risktagan- det från bolagets sida i princip detsamma som om bolaget självt hade lämnat lånet. Vi föreslår därför att den nya lagen, liksom den nuvarande (se 12 kap. 7 § sjätte stycket), skall innehålla ett förbud mot ställande av säkerhet i de fall då penninglån inte får lämnas. Aktiebolagslagens närståendelåneförbud är tillämpligt även på vissa stiftelser, nämligen sådana som har till ändamål ett att trygga ut- fästelse om pension till arbetstagare eller arbetstagares efterlevande i aktiebolag som är fåmansföretag (se 11 § tredje stycket lagen [1967:531] om tryggande av pensionsutfästelse m.m., tryggandelagen). Det är naturligt att den nya lagens låneförbud gäller även för sådana stiftelser. Vi förslår därför en följdändring av den innebörden i tryggandelagen. 15.2.2 Vilka personkategorier bör omfattas av förbudet mot närståendelån? Regeringens förslag: Kretsen av de personer som skall omfattas av för- budet mot närståendelån behålls i huvudsak oförändrad. Detta innebär att förbudet skall omfatta 1.aktieägare, styrelseledamot eller verkställande direktör i det lån- givande bolaget eller annat bolag i samma koncern, 2.den som är gift eller sambo med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till aktieägare, styrelseledamot eller verkställ- ande direktör, 3.den som är besvågrad med person som avses i 2 i rätt upp- eller ned- stigande led eller på så sätt att den ene är gift med den andres syskon, eller 4.juridisk person över vars verksamhet en person som nämnts ovan har ett bestämmande inflytande. Kommitténs förslag: Kommittén har föreslagit vissa förändringar när Prop. 2004/05:85 det gäller kretsen av närstående som omfattas av bestämmelserna (SOU 2001:1 s. 130 och SOU 1997:22 s.106). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har godtagit kommitténs förslag. och har dock av- styrkt den avgränsning av närståendekretsen som kommittén har före- slagit. Skälen för regeringens förslag: Det nuvarande förbudet mot närstå- endelån avser lån till följande personer: 1.aktieägare, styrelseledamot eller verkställande direktör i det lån- givande bolaget eller annat bolag i samma koncern, 2.den som är gift med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till aktieägare, styrelseledamot eller verkställande direk- tör, 3.den som är besvågrad med person som avses i 2 i rätt upp- eller nedstigande led eller på så sätt att den ene är gift med den andres syskon, eller 4.juridisk person över vars verksamhet en person som nämnts ovan har ett bestämmande inflytande. Kommittén har, i syfte att åstadkomma en harmonisering med de liknande uppräkningar som finns på andra ställen i lagen, föreslagit vissa ändringar i den s.k. släktkatalogen i lånebestämmelserna (punkterna 2 och 3 ovan). Kommitténs förslag till släktkatalog omfattar endast make, sambo och omyndiga barn. I likhet med några remissinstanser anser vi att en sådan snäv avgräns- ning av reglernas tillämpningsområde inger betänkligheter. De skäl som ligger bakom regleringen gör sig enligt vår mening gällande i fråga om lån till en bredare krets personer än den som omfattas av kommitténs förslag. har varit inne på är det t.ex. knappast förenligt med reglernas syften att tillåta lån till syskon, myndiga barn eller föräldrar till någon i bolagets ledning. Vi anser mot denna bakgrund att kommitténs förslag inte bör genomföras och föreslår i stället att släktkatalogen i det nuvarande låneförbudet förs över i huvud- sak oförändrad till den nya lagens låneregler. 15.2.3 Undantag från förbudet mot närståendelån Regeringens förslag: Förbudet mot närståendelån skall inte gälla om 1.gäldenären är en kommun, ett landsting eller ett kommunalförbund, 2.gäldenären är ett företag i en koncern i vilken det långivande bolaget ingår, 3.lånet är avsett uteslutande för gäldenärens rörelse och bolaget läm- nar lånet av affärsmässiga skäl, eller 4.lånet har tagits upp av . Förbudet mot lån till aktieägare och dennes närstående skall inte heller gälla om gäldenärens och denne närståendes sammanlagda aktieinnehav inte överstiger en procent av aktiekapitalet. skall vid tillämpningen av undantagsbestämmelserna lik- ställas en motsvarande företagsgrupp i vilken moderorganisationen ut- görs av en svensk juridisk person som är bokföringsskyldig enligt bok- föringslagen, en motsvarande utländsk juridisk person med hemvist inom EES eller en kommun, ett landsting eller ett kommunalförbund. Motsvarande undantag skall gälla i fråga om begränsningarna i möj- ligheten att ställa säkerhet. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Kommitténs förslag som avser undantag från den av kom- mittén föreslagna begränsningsregeln (se avsnitt 15.2.1) innehåller emellertid inte några undantag för upplåning eller för lån till kommunalförbund eller lån mellan företag som ingår i en före- tagsgrupp i vilken moderorganisationen utgörs av en kommun, ett land- sting eller ett kommunalförbund (SOU 2001:1 s. 131 och SOU 1997:168 s. 37 f. och 106). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte haft några in- vändningar mot kommitténs förslag. och har emellertid ansett att undantaget för kommuner och landsting bör omfatta även kommunalförbund och företag som ingår i företagsgrupper i vilka moderorganisationen utgörs av en kommun, ett landsting eller ett kommunalförbund. har menat att undantaget för kommuner och landsting bör gälla även staten. Redovisningskonsulter som i första hand har förordat att förbudet mot närståendelån tas bort har ansett att det inte bör göras något undan- tag för kommuner och landsting. Skälen för regeringens förslag: Den nuvarande aktiebolagslagen innehåller flera undantag från förbudet mot närståendelån. Det första undantaget avser lån till kommuner eller landstingskommuner. Någon remissinstans har ansett att detta undantag bör tas bort. Vi delar inte den uppfattningen. Undantaget har motiverats med kommuners behov av att tillgodose tillfälliga behov av likvida medel genom lån från kommunägda bolag (se prop.1975:103 s. 495). Vi anser att kommuner även i fortsätt- ningen bör ha denna möjlighet. Vi föreslår därför att ett motsvarande undantag tas in i den nya lagen och att undantaget, som Landstingsför- bundet och har framfört, fortsättningsvis skall omfatta även kommunalförbund (jfr 3 kap. 20 § kommunallagen [1991:900]). Lagrådet har påtalat att det i lagrådsremissen föreslagna låneförbudet inte innehåller något undantag som är tillämpligt när staten lånar pengar från statliga bolag genom att bolagen sätter in medel hos Riksgälds- kontoret. Vi kan konstatera att en strikt tolkning av reglerna skulle kunna leda till slutsatsen att statliga bolag inte har rätt att göra placeringar i statsobligationer och att inte heller i övrigt har rätt att ta emot lån från statliga bolag. Några sådana konsekvenser har inte varit avsedda. Vi föreslår därför att det införs ett uttryckligt undantag för Riks- gäldskontorets upplåning. Däremot är vi inte beredda att, såsom Riks- skatteverket har förordat, generellt undanta lån till staten. Enligt vår me- ning föreligger det inte något beaktansvärt behov av att, utöver vad som följer av det föreslagna undantaget, öppna för sådana transaktioner mellan staten och de statligt ägda bolagen. Det andra undantaget från det nuvarande låneförbudet är det s.k. kon- cernundantaget. Det har motiverats med att ett lån mellan koncernbolag från borgenärernas perspektiv inte innebär en lika riskfylld transaktion som ett lån till aktieägare i gemen (se prop. 1973:93 s. 92 f.). koncernbolag inte sina förpliktelser gentemot sina fordringsägare, har dessa alltid möjlighet att ta i anspråk den fordran som koncernbolaget har gentemot annat bolag inom koncernen. Vi anser att praktiska skäl starkt talar för att det även fortsättningsvis bör göras undantag får lån mellan koncernföretag. Även den nya lagen bör alltså innehålla ett koncernun- dantag. En brist i den gällande regleringen har ansetts vara att kopp- lingen till det aktiebolagsrättsliga koncernbegreppet har inneburit att koncernundantaget har fått ett alltför snävt tillämpningsområde. Kon- cerndefinitionen förutsätter att moderbolaget är ett svenskt aktiebolag. Företagsgrupper i vilka moderföretaget utgörs av en utländsk juridisk person eller en annan svensk juridisk person än ett aktiebolag faller där- för utanför undantaget. Denna avgränsning framstår som tämligen godtycklig. I ett visst specifikt avseende torde avgränsningen dessutom stå i strid med EG-rätten, nämligen när det gäller företagsgrupper i vilka moderföretaget utgörs av ett aktiebolag med hemvist i en annan EES-stat än . Ett iakttagande av EG-rättens krav torde kräva att sådana företagsgrupper har samma möjligheter som en helsvensk koncern att göra lånetransaktioner mellan koncernföretagen. Denna brist i regle- ringen har ibland hanterats inom ramen för den nuvarande lagens sär- skilda dispensförfarande (se t.ex. regeringens beslut i ärendena Ju94/3393 och Ju94/3700). I likhet med kommittén anser vi att företags- grupper av detta slag vid tillämpningen av undantagsbestämmelsen helt och fullt skall likställas med en svensk koncern. Vidare bör, såsom kom- mittén också har funnit, alla svenska juridiska personer som är bok- föringsskyldiga enligt bokföringslagen och motsvarande juridiska personer med hemvist inom EES vid tillämpningen av koncernundan- taget vara likställda med aktiebolag. Därmed kan koncernundantaget tillämpas också om moderföretaget i koncernen är exempelvis en ekonomisk förening eller ett handelsbolag. och har förordat en ytterligare utvidgning av koncernundantaget. Förbunden har ansett att koncern- undantaget bör omfatta även företagsgrupper i vilka moderorganisationen utgörs av en kommun, ett landsting eller ett kommunalförbund. De har hänvisat till att en sådan utvidgning skulle kunna underlätta samord- ningen av finansieringen inom den kommunala sektorn utan att medföra några beaktansvärda negativa konsekvenser för borgenärer eller andra intressenter. Vi delar remissinstansernas bedömning och föreslår därför att även den typen av företagsgrupper undantas. Det nuvarande låneförbudet innehåller vidare ett undantag för s.k. kommersiella lån, dvs. lån som betingas av affärsmässiga skäl och som uteslutande är avsedda för gäldenärens rörelse. anser vi att det är befogat med ett motsvarande undantag i den nya lagen. I ett avseende bör dock undantaget förtydligas. Det har varit oklart om de affärsmässiga skälen skall föreligga på det långivande bolagets sida, på låntagarens sida eller på båda sidor (se t.ex. , Aktiebolagsla- gen 12:e och 13:e kap. Kapitalskydd och likvidation, 2 uppl., s. 168, , Personligt ansvar, 3 uppl. s. 90 f. och Nerep, Aktie- bolagsrättsliga studier, 1994 s. 318). För vår del anser vi att ett undantag av detta slag kan motiveras enbart om lånet kan sägas vara till nytta för det långivande bolaget. Lånet bör därför vara affärsmässigt betingat för Om så är fallet, finns det enligt vår mening inte någon anledning Prop. 2004/05:85 att tillmäta även låntagarens bevekelsegrunder betydelse. När förbudet mot lån till aktieägare tillkom, konstaterades att de fall som är farliga i praktiken är de där låntagaren är en person med domi- nerande inflytande i bolaget (se SOU 1971:15 s. 323, även prop. 1973:93 s. 93). Mot den bakgrunden har förbudet förenats med ett undantag för lån till aktieägare med små aktieinnehav. Gränsen dras vid aktieinnehav som understiger en procent av aktiekapitalet i bolaget och, om det långiv- ande bolaget ingår i en koncernföretag, en procent av de sammanlagda aktiekapitalen i koncernbolagen. Undantaget gäller dock inte om gälde- nären eller en juridisk person över vars verksamhet han eller hon har ett bestämmande inflytande eller båda tillsammans äger mer än 500 aktier. I likhet med kommittén anser vi att såväl gränsen vid 500 aktier som kopplingen till aktieinnehav i koncernföretag kan få godtyckliga effekter (jfr , Aktiebolagslagen 12:e och 13:e kap. Kapitalskydd och likvidation, 2 uppl., s 170). Vi föreslår därför att undantaget i den nya lagen i stället skall omfatta alla aktieägare som äger aktier som motsvarar mindre än en procent av aktiekapitalet. 15.3 Lån till förvärv av aktier Regeringens förslag: Den nya lagen skall innehålla ett förbud mot s.k. förvärvslån med i allt väsentligt samma innebörd som de gällande bestämmelserna. Förbudet skall omfatta även ställande av säkerhet för förvärvslån. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (SOU 2001:1 s. 131 f., SOU 1997:168 s. 88 f. och SOU 1997:22 s. 400 f.) Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot kommitténs förslag. I sin analys av konsekvenserna för små företags villkor har emellertid , med hänvisning till möjligheterna till kringgående, förordat att reglerna om förvärvslån tas bort. Skälen för regeringens förslag: Det s.k. förvärvslåneförbudet innebär att ett aktiebolag inte får lämna penninglån i syfte att gäldenären eller denne närstående fysisk eller juridisk person skall förvärva aktier i bo- laget eller annat bolag i samma koncern (se 12 kap. 7 § tredje stycket i den nuvarande aktiebolagslagen). Förbudet syftar till att förhindra att ett förvärv av ett aktiebolag finansieras med bolagets egna medel. förfarande skulle innebära att tillgångar frånhänds bolaget och tillförs de tidigare aktieägarna som bolaget får en fordran på den nye Från borgenärernas synpunkt är riskerna med ett sådan för- farande i praktiken desamma som om aktieägarna direkt lånar pengar från bolaget (jfr prop. 1973:93 s. 92). Till förbudet mot förvärvslån är knutet ett förbud mot att ställa säkerhet för förvärvslån. Regler om förvärvslån finns också i EG:s andra bolagsrättsliga direk- Huvudregeln kommer till uttryck i artikel 23.1, där det föreskrivs att ett bolag inte får ge förskott, lämna lån eller ställa säkerhet i syfte att tredje man skall förvärva aktier i bolaget. De svenska reglerna an- passades till direktivet genom ändringar i aktiebolagslagen vilka trädde i kraft (se prop. 1993/94:196 s. 130 f.). Enligt vår uppfattning är det av hänsyn till borgenärernas intresse och Prop. 2004/05:85 mot bakgrund av EG-rättens krav nödvändigt att även fortsättningsvis förhindra förfaranden av det beskrivna slaget. Förbudet kan också fylla en funktion i det brottsbekämpande arbetet (se om detta rapporten bolag och ekonomisk brottslighet, , , s. 10 f., 17 och 20) Den nya lagen bör därför innehålla ett förvärvs- låneförbud av det slag som finns i den nuvarande lagen. Liksom bör förbudet tillämpas även på s.k. tryggandestiftelser (jfr avsnitt 15.2.1). Den nuvarande lagtexten omfattar till sin ordalydelse lån för förvärv av aktier i bolag inom den koncern till vilket det långivande bolaget hör. Motiven bakom de nuvarande reglerna gör sig emellertid gällande endast när det gäller lån som lämnas för förvärv av aktier i det långivande bo- laget självt eller i ett överordnat bolag i samma koncern. Vi föreslår, liksom kommittén, att förbudet i den nya lagen utformas på det sättet. I övrigt föreslår vi inte några väsentliga ändringar i förhållande till de regler som har gällt . Vi återkommer i författningskommentaren till den närmare utformningen av reglerna. Förvärvslåneförbudet är förenat med några undantag, bl.a. för lån till anställda. Vi har inte funnit anledning att föreslå några förändringar i dessa undantagsbestämmelser utan föreslår att även de överförs till den nya lagen. Regeringens förslag: skall kunna medge undantag från förbuden mot närstående- och förvärvslån. Gäller det förvärv av aktier i det bolag som lämnar förskott eller lån eller ställer säkerhet, skall dock sådant undantag kunna medges endast om bolaget är ett privat aktiebo- lag. skall pröva dispensfrågor när det gäller bolag som står under inspektionens tillsyn. Styrelsen skall anteckna lån som lämnats med stöd av dispens i en särskild förteckning. I denna förteckning skall även lån som lämnats med stöd av undantaget för kommersiella lån tas upp. Kommitténs förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Kommitténs förslag innehåller emellertid inte någon dispens- möjlighet såvitt gäller närståendelån (SOU 2001:1 s. 132). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot kommitténs förslag. har pekat på behovet av att ge dispens för att underlätta generationsskiften. Bakgrund: I den nuvarande aktiebolagslagen finns en möjlighet att få dispens från förbuden mot närståendelån och förvärvslån (se 12 kap. 8 §). Frågor om dispens prövas av skattemyndigheten eller, när det gäller aktiebolag som står under tillsyn, Finansinspek- tionen. I fråga om lån eller säkerhet för förvärv av aktier i bolaget eller annat bolag i samma koncern får dispens lämnas om det behövs av särskilda skäl. I andra fall krävs synnerliga skäl. På grund av bestäm- melser i EG:s andra bolagsrättsliga direktiv gäller den särskilda begräns- ningen att dispens från förvärvslåneförbudet kan ges endast i fråga om Prop. 2004/05:85 privata aktiebolag. Skälen för regeringens förslag: Det är enligt vår mening nödvändigt att det finns en viss flexibilitet när det gäller tillämpningen av låneför- budet. Detta gäller såväl i fråga om närståendelån som i fråga om för- värvslån. En annan ordning skulle innebära en risk för oönskade konse- kvenser i enskilda fall. I tidigare förarbeten har det pekats på att det i vissa situationer, t.ex. vid generationsskiften i mindre bolag, är av mycket stor betydelse att bolaget kan lämna lån och ställa säkerhet för förvärv av aktier i bolaget (se prop. 1993/94:196 s. 131). Det finns också andra situationer då ett undantagslöst upprätthållande av låneförbudet skulle ge upphov till olämpliga effekter. Enligt vår mening bör det därför även fortsättningsvis finnas en dispensmöjlighet. Dispensfrågor bör prövas av eller, när det gäller bolag som står under Finans- inspektionens tillsyn, . Liksom bör, med hänsyn till EG-rättens krav (se artiklarna 23 och 24 i det andra bolagsrättsliga direktivet), möjligheten att få dispens för förvärv av aktier i det bolag som lämnar lån eller ställer säkerhet omfatta endast privata aktiebolag. Vi har inte funnit anledning att föreslå några ändringar i de kriterier som gäller för att dispens skall kunna meddelas. Sålunda bör dispens från förvärvslåneförbudet förutsätta att det föreligger särskilda omständig- heter, medan dispens från närståendelåneförbudet bör förutsätta att det föreligger synnerliga skäl. Liksom kommer det därmed att vara möjligt att ge dispens för att underlätta generationsskiften i småföretag. Enligt den nuvarande aktiebolagslagen skall sådana penninglån och säkerheter som lämnas med stöd av dispens från skattemyndigheten eller tas upp i en särskild av styrelsen och den verk- ställande direktören förd förteckning (12 kap. 9 §).