prop · GS0346 · 2005-03-16 00:00:00 — önskar att ytterligare underlätta samarbetet mellan Europeiska unionens medlemsstater och , önskar bekämpa brottslighet på ett effektivare sätt för att skydda sina demokratiska samhällen och gemensamma värderingar, vederbörligen beaktar den enskildes rättigheter och rättsstatsprincipen, beaktar de garantier i sina respektive rättssystem som ger utlämnade personer rätt till en rättvis rättegång, inbegripet rätt att rannsakas av en opartisk domstol inrättad i enlighet med lagstiftningen, önskar ingå ett avtal om utlämning av brottslingar. Även om skälen inte är en del av avtalet har de betydelse vid tolk- ningen av de enskilda artiklarna. Avtalets mål och syfte redovisas i artikel 1 så att EU och förpliktar sig att i enlighet med bestämmelserna i avtalet förbättra samarbetet för utlämning av brottslingar. De definitioner som krävs för avtalet finns i artikel 2. Med avtalsslutande parter avses Europeiska unionen och . Med medlemsstat avses en medlemsstat i Europeiska unionen. Termen Justitieministerium betyder beträffande och för en medlemsstat i normalfallet dess justitieministerium. Materiella bestämmelser (artikel 314) Artikel 3 redovisar tillämpningsområdet för i förhållande till bilaterala avtal om utlämning. I artikel 3.1 anges hur artikel 414, dvs. de övriga materiella bestämmelserna, skall förhålla sig till bilaterala avtal. För att det inte skall råda någon tveksamhet om detta förhållande, skall varje medlemsstat och i ett skriftligt instrument klargöra hur gällande bilaterala avtal om utlämning skall tillämpas (artikel 3.2 a). Övriga bestämmelser i artikel 3 gäller enbart för nya medlemsstater i EU. De materiella bestämmelserna i artikel 414 behandlar brott som kan leda till utlämning (artikel 4), översändande och vidimering av handlingar (artikel 5), översändande av framställningar om provisoriskt anhållande (artikel 6), översändande av handlingar efter provisoriskt anhållande (artikel 7), kompletterande information (artikel 8), tillfälligt överlämnande (artikel 9), framställningar om utlämning eller överlämnande som görs av flera stater (artikel 10), förenklade utlämningsförfaranden (artikel 11), transitering (artikel 12), dödsstraff (artikel 13), och känslig information i en framställning (artikel 14). Flera av de materiella bestämmelserna har inte inverkan på det bilaterala förhållandet om utlämning mellan och . Undantagen härifrån är i huvudsak regler om procedurer, men också två bestämmelser om konkurrens mellan flera staters ansökningar och om dödsstraffets betydelse för frågan om utlämning. Hur de materiella bestämmelserna skall förhålla sig till medlemsstaternas bilaterala avtal med regleras, som ovan nämnts, i artikel 3.1 i . Nedan följer en kortfattad genomgång av artikel 3.1 (punkt ak) som klargör bestämmelsernas (artikel 414) inverkan på den bilaterala utlämningskonventionen. Artikel 4 om brott som kan leda till utlämning skall tillämpas i stället för bilaterala avtalsbestämmelser som tillåter utlämning endast för vissa brott eller enligt en förteckning (punkt a). Den bilaterala utlämnings- konventionen bygger emellertid, sedan tilläggskonventionen (artikel II), inte på en förteckning över vissa brott utan på en miniminivå i straff- skalan, varför bestämmelsen inte har betydelse för del. Artikel 5 om översändande och vidimering av handlingar skall tillämpas i stället för bilaterala avtalsbestämmelser som reglerar över- sändande, bestyrkande, vidimering eller legalisering av en framställning om utlämning och underlag som översänds av den ansökande staten (punkt b). Detta innebär att de bestämmelserna kommer att gälla i stället för nuvarande regler i den bilaterala utlämningskonventionen. Artikel 6 om översändande av framställningar om provisoriskt anhåll- ande skall tillämpas i avsaknad av bilaterala avtalsbestämmelser som tillåter direkt översändande av framställningar om provisoriskt anhållande mellan och den berörda medlemsstatens justitieministerium (punkt c). Artikeln påverkar i viss mån nuvarande bestämmelser. Artikel 7 om översändande av handlingar efter provisoriskt anhållande skall tillämpas utöver bilaterala avtalsbestämmelser som reglerar över- sändande av framställningen om utlämning (punkt d). Bestämmelsen påverkar i viss mån den bilaterala utlämningskonventionen. Artikel 8 om kompletterande information skall tillämpas i avsaknad av bilaterala avtalsbestämmelser som reglerar tillhandahållande av kompletterande information; i avsaknad av bilaterala avtalsbestämmelser som specificerar vilken kanal som skall användas, skall även punkt 2 i den artikeln tillämpas (punkt e). Bestämmelsen kommer endast delvis att få betydelse för förhållandet mellan och . Artikel 9 om tillfälligt överlämnande skall tillämpas i avsaknad av bilaterala avtalsbestämmelser som tillåter tillfälligt överlämnande av personer som är föremål för rättsliga förfaranden eller avtjänar ett straff i den anmodade staten (punkt f). Eftersom den bilaterala utlämningskon- ventionen artikel VI b (enligt tilläggskonventionen) redan tillåter sådant tillfälligt överlämnande, är det den bestämmelsen som även fort- sättningsvis skall gälla. Artikel 10 om konkurrens mellan flera samtidiga framställningar om utlämning eller överlämnande skall, utom då något annat stadgas i artikeln, tillämpas i stället för eller i avsaknad av bilaterala avtals- bestämmelser som gäller beslut om flera framställningar om utlämning av samma person (punkt g). I den bilaterala utlämningskonventionen saknas reglering i denna fråga, vilket alltså innebär att artikeln skall tillämpas mellan och . Artikel 11 om förenklade utlämningsförfaranden skall tillämpas i av- saknad av bilaterala avtalsbestämmelser som tillåter avstående från utlämningsförfaranden eller förenklade utlämningsförfaranden (punkt h). Sådana bestämmelser finns inte i den bilaterala utlämningskonventionen och artikel 11 skall därför vara tillämplig i förhållande mellan och . Artikel 12 om transitering skall tillämpas i avsaknad av bilaterala av- talsbestämmelser som reglerar transitering; i avsaknad av bilaterala avtalsbestämmelser som specificerar förfarandet för oplanerad landning av luftfartyg, skall även punkt 3 i den artikeln tillämpas (punkt i). Bestämmelser om transitering finns redan i artikel XIV i utlämnings- konventionen. Däremot saknas särskilda regler om förfarandet vid oplanerad landning av luftfartyg. Artikel 13 om dödsstraff får tillämpas av den anmodade staten i stället för eller i avsaknad av bilaterala avtalsbestämmelser som reglerar döds- straff (punkt j). Artikel 14 om känslig information i en framställning skall tillämpas i avsaknad av bilaterala avtalsbestämmelser som reglerar behandling av känslig information (punkt k). Några bestämmelser om detta finns inte i den bilaterala utlämningskonventionen, varför artikeln skall tillämpas. Den genomgång som har gjorts i detta avsnitt motsvaras av de bedömningar som har gjorts i artikel 1 i det bilaterala instrument som upprättats mellan och enligt artikel 3.2 a i EU- avtalet. Det närmare innehållet i det bilaterala instrumentet redovisas i avsnitt 6.3.2. Artiklarna 58 och 1014 och deras förhållande till den bilaterala utlämningskonventionen behandlas närmare i avsnitt 6.4. Samråd (artikel 15) I artikel 15 i regleras skyldighet för de avtalsslutande parterna, dvs. Europeiska unionen och , att samråda för att möjliggöra att avtalet utnyttjas så effektivt som möjligt och för att underlätta lösningen av tvister om tolkningen eller tillämpningen av avtalet. Icke-avvikelse (artikel 17) innehåller i artikel 17 en bestämmelse om s.k. icke-avvikelse. Avtalet hindrar inte den anmodade staten från att åberopa skäl för vägran rörande en omständighet som inte regleras i avtalet men som omfattas av ett bilateralt utlämningsavtal mellan parterna. Bestämmelsen tydliggör att kan åberopa de vägransgrunder som finns i den bilaterala utlämningskonventionen och i utlämningslagen om t.ex. egna med- borgare. I bestämmelsen regleras också att samråd skall äga rum mellan den ansökande och anmodade staten om de konstitutionella principerna eller rättspraxis hindrar utlämning. Nya avtal (artikel 18) utesluter enligt artikel 18 inte att bilaterala avtal ingås mellan en medlemsstat och efter avtalets ikraftträdande, förutsatt att de är förenliga med . Ett exempel på när ett sådant avtal kan träffas nämns i en förklarandenot till . Om tillämpningssvårigheter i inte kan lösas genom samråd, kan man i ett bilateralt avtal fastställa en alternativ ordning rörande den aktuella bestämmelsen. Utsedd myndighet och underrättelse (artikel 19) Frågor om centralorgan och underrättelser behandlas i artikel 19. EU skall underrätta om 1.vilka myndigheter i medlemsstaterna som utses som centralorgan om det inte är , och 2.vilken myndighet som skall pröva en fråga om konkurrens mellan ett utlämningsärende och ett ärende om överlämnande enligt den europeiska arresteringsordern. Tidsmässig och territoriell tillämpning (artikel 16 och 2022) Artikel 16 handlar om den tidsmässiga tillämpningen av . Den frågan regleras också i artikel 3 och 4 i det bilaterala instrumentet, och behandlas i motsvarande del rörande det instrumentet, se avsnitt 6.3.2. I artikel 20 i finns sedvanliga bestämmelser om territoriell tillämpning av avtalet. berörs inte av den särskilda regleringen av andra territorier eller länder. De avtalsslutande parterna har i artikel 21 enats om att genomföra en översyn av när det är nödvändigt och under alla omständigheter senast efter dess ikraftträdande. Översynen skall i synnerhet röra avtalets genomförande i praktiken och kan även omfatta sådana frågor som vilka konsekvenser innehållet i detta avtal får för Europeiska unionens vidare utveckling. träder enligt artikel 22 i kraft vid det månadsskifte som infaller efter det att parterna underrättat varandra om att de har avslutat sina interna förfaranden för ikraftträdande, bl.a. att bilaterala instrument enligt artikel 3 i har upprättats. En avtalsslutande part kan säga upp avtalet när som helst genom en skriftlig anmälan till den andra parten, varvid uppsägningen får verkan efter dagen för anmälan. Frågan behandlas i anslutning till motsvarande fråga i artikel 5 i det bilaterala instrumentet, se avsnitt 6.3.2. I finns det, som framgår av beskrivningen i förra avsnittet, vissa bestämmelser som ersätter bilaterala bestämmelser och andra som skall komplettera motsvarande bestämmelser. och har upprättat ett instrument som klargör förhållandet mellan artiklarna i och bestämmelserna i den bilaterala utlämningskonventionen det bilaterala instrumentet. För del innebär förändringar i vissa delar men huvudsakligen kommer samma regelverk som gäller att gälla också framöver. De frågor som innebär förändringar är frågor om dödsstraffets betydelse för frågan om utlämning, översändande och vidimering av handlingar, hantering av känslig information, transitering vid oplanerade landningar, förenklade förfaranden och konkurrens mellan samtidiga utlämningsframställningar. Det sammansatta avtalet, dvs. den bilaterala utlämningskonventionen i dess lydelse efter tilläggskonventionen och med ändringar och kompletteringar genom , har sammanförts till ett konsoliderat avtal med vissa ändringar i artikelnumreringen. Denna konsoliderade version kan ses som en populärversion och är inte i sig bindande. De överenskommelser som kommer att vara bindande mellan och är den bilaterala utlämningskonventionen i dess lydelse efter tilläggskonventionen samt och det bilaterala instrumentet. Nedan följer en genomgång av bestämmelserna i det bilaterala instrumentet och av de förändringar som föranleder. Även i de delar det inte krävs författningsändringar i kommer ändringar i den bilaterala utlämningskonventionen att få betydelse för tillämp- ningen i , se nedan under respektive avsnitt. Eftersom ett avtal av detta slag blir direkt tillämpligt i (self-executing) kommer ändringar att få direkt genomslag för tillämpningen på amerikansk sida. Frågor om förhållandet till svensk rätt och om behovet av lagändringar behandlas i avsnitt 8.2. Som ovan nämnts har och förhandlat fram ett bilateralt instrument som klargör hur artiklar förhåller sig till den bilaterala utlämningskonventionen. Till instrumentet är bilagt, som en konsoliderad version, de bestämmelser som avses gälla mellan och i fråga om utlämning. Det bilaterala instru- mentet har fem artiklar och en bilaga, den konsoliderade versionen, se avsnitt 6.4. Förhållandet mellan och den bilaterala utlämningskonventionen I artikel 1 i det bilaterala instrumentet erkänner (acknowledge) och att i enlighet med bestämmelserna i instrumentet skall tillämpas på den bilaterala utlämningskonventionen på visst sätt. Artikeln får anses vara den i mate- riellt hänseende väsentligaste i instrumentet och redovisningen i artikeln motsvarar den bedömning som har gjorts i avsnitt 6.2 om förhållandet mellan (i instrumentet utlämningsavtalet) och den bilaterala utlämningskonventionen. Artikeln föreskriver att: a)Bestämmelserna i artikel 5 i , som de framläggs i artikel X.1 och X.5 i bilagan till instrumentet, skall reglera sättet för översänd- ande och fordringar avseende bestyrkande, vidimering eller legalisering av utlämningsframställningen och av de handlingar som stöder denna. b)Bestämmelserna i artikel 6 i , som de framläggs i artikel XIII.1 i bilagan till instrumentet, medger en alternativ väg för översänd- ande av framställningar om provisoriskt anhållande. c)Bestämmelserna i artikel 7.1 i , som de framläggs i artikel X.7 i bilagan till instrumentet, medger en alternativ metod för över- sändande av framställningen om utlämning och av handlingar som stöder denna efter provisoriskt anhållande. d)Bestämmelserna i artikel 8 i , som de framläggs i artikel XII i bilagan till instrumentet, skall reglera vilken kanal som skall använ- das för att översända kompletterande uppgifter. e)Bestämmelserna i artikel 10 i , som de framläggs i artikel XVI i bilagan till instrumentet, skall reglera avgöranden i fråga om fram- ställningar som gjorts av flera stater om utlämning eller överlämnande av samma person. f) Bestämmelserna i artikel 11 i , som de framläggs i artikel XVII i bilagan till instrumentet, skall reglera tillämpningen av förenklat utlämningsförfarande. g)Bestämmelserna i artikel 12.3 i , som de framläggs i arti- kel XV.3 i bilagan till instrumentet, skall reglera förfarandet för transi- tering vid oplanerade landningar vid flygtransport. h)Bestämmelserna i artikel 13 i , som de framläggs i artikel VII i bilagan till instrumentet, skall reglera utlämning för brott som är belagda med dödsstraff i den ansökande staten. i)Bestämmelserna i artikel 14 i , som de framläggs i artikel XI i bilagan till instrumentet, skall reglera samrådsförfarandet när den ansökande staten överväger att överlämna särskilt känsliga uppgifter till stöd för en framställning om utlämning. Genom får alltså det bilaterala avtalsförhållandet om utläm- ning mellan och flera ändrade bestämmelser. Grunden för hur skall förhålla sig till det bilaterala avtalet finns i artikel 3.1 i , se vidare avsnitt 6.2. Där behandlas också varför artikel 1 i instrumentet har detta innehåll. Artikel 2 förklarar att den integrerade texten till bestämmelserna i det bilaterala avtalet och är intagen som en bilaga till instru- mentet. Bilagan kallas i denna proposition för den konsoliderade versionen. Tidsmässig tillämpning på brott Den bestämmelse i som reglerar tidsmässig tillämpning (artikel 16) återspeglas delvis i artikel 3 i instrumentet. Av artikel 3 framgår att instrumentet skall tillämpas såväl på brott som har begåtts före instruments ikraftträdande som på brott som har begåtts efter den tidpunkten. Detta är det vanliga sättet att reglera tillämpningen i avtal om utlämning och regleringen avviker inte från vad normalt tillämpar. Tidsmässig tillämpning på framställningar Artikel 4 avspeglar den andra delen av artikel 16 i som rör tidsmässig tillämpning. Instrumentet skall inte tillämpas på framställ- ningar som har gjorts före dess ikraftträdande. De två undantag från huvudregeln som finns intagna i avser inte artiklar som påverkar förhållandet mellan och . Artikel 5 a. Ratificering I artikel 5 a görs det klart att och skall underrätta varandra när respektive stat har slutfört den interna processen för ratifice- ring. För del innebär det att underrättelse skall ske när tagit ställning till instrumentet. Instrumentet träder i kraft som (se artikel 22 i Prop. 2004/05:46 ). Artikel 5 b. Instrumentet reglerar i artikel 5 b vad som händer om upphör. Då skall också instrumentet upphöra att gälla och den bilaterala utlämningskonventionen tillämpas. och får dock komma överens om att fortsätta att tillämpa några eller alla bestämmelser i instrumentet. I avsnitt 6.3.1 anges att bilagan till det bilaterala instrumentet, dvs. den konsoliderade versionen, inte har någon självständig status i förhållandet mellan och . Bilagan finns med för att åskådlig- göra avtalsförhållandet och för att underlätta tillämpningen av alla över- enskommelser. Avsikten är naturligtvis att bilagan på ett uttömmande och korrekt sätt skall återspegla avtalsförhållandet. I bilagan har artikelnumreringen ändrats något i förhållande till den bilaterala utlämningskonventionen. Förhållandet mellan numreringen i bilagan och de ovan nämnda överenskommelserna är följande: Från artikel i överenskommelse Tilläggskonv., art. I Tilläggskonv., art.II Tilläggskonv., art. Utlämningskonv., art. V Tilläggskonv., art. Tilläggskonv., art. VII Utlämningskonv., art IX Utlämningskonv., art X Tilläggskonv., art XI, och , art. 5 Tilläggskonv., art XII, och , art. 8 Tilläggskonv., art XIII Utlämningskonv., art. XIV, och , Utlämningskonv., art. XV Utlämningskonv., art. XVI Ett antal artiklar får alltså ny eller ändrad lydelse genom och instrumentet. Hur dessa artiklar förhåller sig till svensk rätt redovisas i avsnitt 8.2. Redan genom nuvarande bilaterala utlämningskonvention finns det möjlighet att vägra utlämning från till om det brott som utlämningen avser kan medföra dödsstraff, om inte före utlämningen försäkrar att sådant straff inte kommer att verkställas (artikel VIII). Artikel 13 i , artikel VII i den konsoliderade versionen, behandlar denna fråga. Enligt får respektive medlemsstat och avgöra om artikeln skall tillämpas dem emellan. och har valt att tillämpa bestämmelsen. Detta innebär en större trygghet för personer som utlämnas från för brott där tillämpar dödsstraff. Artikeln kan enligt sin lydelse tillämpas både när är ansökande stat och när utlämning begärs av , men i praktiken är det bara som kommer att utnyttja möjligheten enligt artikeln. Enligt huvudregeln får utlämning från för ett brott som är belagt med dödsstraff beviljas på villkor att den eftersökte inte ens skall ådömas dödsstraff. I artikeln finns dock en möjlighet att i vissa fall tillämpa den nuvarande regeln, som alltså visserligen hindrar att dödsstraffet verkställs men inte att det döms ut. Om det nya och i förhållande till dagens reglering mer långtgående villkor av formella skäl inte kan uppfyllas, kan utlämning beviljas på villkor att ett utdömt dödsstraff inte skall verkställas. I förhandlingarna framhöll att det processuella regelsystemet i några delstater tvingar åklagaren att yrka dödsstraff för vissa brott och domstolen att välja den påföljden om den misstänkte fälls till ansvar för brottet. Undantaget är till för sådana situationer, men hindrar alltså liksom att dödsstraffet verkställs. Översändande och vidimering av handlingar Den bilaterala utlämningskonventionen bygger på principen att hand- lingar skall överlämnas på diplomatisk väg, vilket normalt innebär att handlingar överlämnas till ministeriet i den anmodade staten genom den begärande statens diplomatiska personal i den anmodade staten. EU- avtalets reglering förenklar i någon mån tillvägagångssättet för över- sändande av utlämningsframställningar och kompletterande information. Huvudregeln kommer även i fortsättningen att vara att handlingar i utlämningsärenden skall överlämnas på diplomatisk väg (artikel X.1 i den konsoliderade versionen). En begäran om att en eftersökt person skall anhållas i avvaktan på en begäran om utlämning, s.k. provisoriskt anhållande, får, enligt artikel 6 i , som ett alternativ till den diplomatiska vägen, översändas direkt mellan justitieministerierna i den ansökande och den anmodade staten. Vägen över får också användas för att översända en sådan framställning. Bestämmelsen har tagits in som en del av artikel XIII.1 i den konsoliderade versionen. Om den eftersökte är provisoriskt anhållen, kan överlämnandet av utlämningsframställningen, i stället för att ske på diplomatisk väg som beskrivs ovan, ske genom att den ansökande staten lämnar utlämnings- framställningen och övriga handlingar till den anmodade statens ambassad i den ansökande staten. Framställningen anses mottagen av den anmodade staten handlingarna överlämnades till den anmodade statens ambassad. Detta har betydelse för beräkningen av den tidsfrist som gäller från det att den eftersökte gripits i den anmodade staten till dess att en utlämningsframställning skall ha överlämnats. Se vidare artikel X.7 i den konsoliderade versionen. Slutligen bör i detta sammanhang nämnas att av artikel 5 i , som i den konsoliderade versionen motsvaras av artikel X.5, följer att handlingar som är försedda med certifikat eller sigill från justitie- eller utrikesministeriet skall godtas i den anmodade staten utan ytterligare legalisering. Enligt nu gällande text avser regleringen handlingar som överlämnats på diplomatisk väg, men med anledning av det nämnda justerade förfarandet vid överlämnande av handlingar har också denna text justerats till att gälla även handlingar som överlämnas på annat sätt. Nuvarande utlämningskonvention saknar särskilda bestämmelser om kompletterande information. Artikel 8 i artikel XII i den konsoliderade versionen föreskriver dels att den anmodade staten får begära kompletterande information om de uppgifter som lämnats till stöd för en utlämningsframställning inte är tillräckliga för att uppfylla kraven. Dessutom föreskrivs att sådan kompletterande information får begäras och lämnas direkt mellan justitieministerierna i de berörda staterna. En nyhet i är regleringen i artikel 14 om översändande av känslig information (artikel XI i den konsoliderade versionen). Om den ansökande staten överväger att överlämna särskilt känslig information som stöd för sin framställning om utlämning, kan den samråda med den anmodade staten för att avgöra i vilken utsträckning det är möjligt för den anmodade staten att skydda informationen. Om den anmodade staten inte kan skydda den på det sätt som den ansökande staten eftersträvar, får den ansökande staten avgöra huruvida informationen skall överlämnas trots detta. I fråga om transitering tillkommer genom en bestämmelse om en udda situation, nämligen oplanerade landningar. Transitering med planerad landning eller annars genom ett lands territorium regleras i nuvarande artikel XIV, och överförs oförändrat till den konsoliderade versionens artikel XV.1 och XV.2. Någon ny reglering för det fallet blir alltså inte aktuell. I fråga om en oplanerad landning gäller följande. Av artikel 12.3 i EU- avtalet (XV.3 i den konsoliderade versionen) följer att tillstånd inte krävs när flygtransport används och ingen landning på transiteringsstatens territorium planeras. Om det sker en oplanerad landning, kan emellertid den stat där landningen sker kräva en framställning om transitering. bestämmelsen framgår vidare att alla åtgärder som är nödvändiga för att Prop. 2004/05:46 hindra personen från att rymma skall vidtas tills transiteringen verkställs, om framställningen om transitering mottas efter den oplanerade landningen. En annan nyhet i är regleringen av hur den anmodade staten skall gå till väga om det är flera stater som begär utlämning av samma person. Den verkställande myndigheten skall då bedöma till vilket land personen skall utlämnas.