prop · GS0354 · 2005-01-25 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2004/05:54 Redovisning av verksamheten i Internationella valutafonden, och de regionala Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogörs för verksamheten inom , samt de regionala utvecklingsbankerna under /04. Tyngdpunkten läggs vid de ställnings- taganden regeringen har gjort i de policyfrågor som präglat såväl styrelsearbetet som institutionernas verksamhet. Inledningsvis redogörs för de internationella finansiella institutionernas roll i det multilaterala samarbetet för en rättvis och hållbar global utveckling samt för ekonomisk och finansiell stabilitet. Därefter redovisas arbetet med en rad centrala policyfrågor och processer som är gemensamma för flera av de berörda institutionerna, bl.a. behovet av resurser för att uppnå millennieutvecklingsmålen, effektivisering av utvecklingsarbetet, utvecklingsländernas inflytande i institutionerna, frågor om skuldavskrivning och bedömning av hållbarhet i utvecklingsländernas skuldbördor, främjande av internationell handel samt integrering av miljö- och jämställdhetshänsyn och god samhälls- styrning i institutionernas verksamhet. Skrivelsen innehåller även en redogörelse av de mest framträdande frågorna som behandlats i respektive institution under det gångna verksamhetsåret, t.ex. internationell finansiell stabilitet, påfyllnadsför- handlingar, investeringsklimat och utbildning. Avslutningsvis redogörs för den förväntade inriktningen av institu- tionernas verksamhet . 1.2Institutionernas bakgrund och grundläggande övergripande syn på de internationella finansiella institutionernas roll i en globaliserad värld ....................................... De internationella finansiella institutionernas roll.............. Gemensamma frågor för institutionerna............................................ 3.1Behovet av resurser för att uppnå Ett effektivare utvecklingssamarbete.................................. Utvärdering av nationella fattigdomsstrategier................. Ökat inflytande för utvecklingsländerna........................... Jämställdhet, miljö och samhällsstyrning ......................... Övervakning och förebyggande av finansiella kriser ....... Den globala ekonomin och internationell IMF:s översyn av ekonomi Särskilda program för att förebygga Hantering ..........................................av finansiella kriser Stöd till de ...........................................fattigaste länderna IMF:s roll i de fattigaste länderna IMF:s utlåning för fattigdomsminskning Verksamhetens .........................inriktning /04 Tillväxt och privat sektor Översyn av utlåning till kol - och oljenäringen Påfyllnad av resurserna för utlåning till de Verksamhetens .........................inriktning /04 Påfyllnadsförhandlingar och stärkt fokus Afrikanska och ..29 Verksamhetens .........................inriktning /04 Utlåning till den privata sektorn Verksamhetens .........................inriktning /04 Påfyllnadsförhandlingar, utvecklings - Administrativa frågor och interna reformer Verksamhetens .........................inriktning /04 stöd till blivande EU - medlemmar politiska mandat och samordning med Viktiga frågor i institutionerna .................. Starkare behov ........................av multilateralt samarbete Internationella ...............valutafonden och De regionala ....................................utvecklingsbankerna Utdrag ur protokoll vid ......regeringssammanträde har beslutat (bet. 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112) att regeringen, med regelbundna intervall, i en särskild skrivelse skall redovisa hur arbetet inom (), Världs- banken och de regionala utvecklingsbankerna har bedrivits samt regeringens prioriteringar i arbetet med dessa institutioner. Regeringen avser med början i denna skrivelse regelbundet återkomma till i särskilda skrivelser och redogöra för verksamheten i institutionerna. Dessutom ämnar regeringen även fortsättningsvis att informera om de svenska prioriteringarna inför IMF:s och vår- och årsmöten. I föreliggande skrivelse ligger tonvikten vid de centrala policyfrågor och processer som har präglat såväl styrelsearbetet som institutionernas årsmöten under /04. Inledningsvis görs en genomgång av ett antal viktiga frågor som är gemensamma för flera av institutionerna. Denna följs av en redogörelse för verksamheten i respektive institution, med betoning på centrala institutionsspecifika frågor. Av utrymmesskäl behandlas däremot inte, med vissa undantag, institutionernas verksamhet i enskilda länder. Avslutningsvis berörs kortfattat den förväntade framtida inriktningen på institutionernas verksamhet. och Sida har lämnat synpunkter under utarbetandet av skrivelsen. 1.2Institutionernas bakgrund och grundläggande organisation IMF och grundades i Bretton , , mot bakgrund av och de lärdomar som drogs om konsekvenserna av isolationism och bristande ekonomiskt samarbete. Från att ha omfattat en begränsad grupp länder är dessa institutioner näst intill globala. IMF:s övergripande mål är att säkra stabiliteten i det internationella monetära och finansiella systemet medan främsta uppgift är att bistå utvecklingsländer med att bekämpa fattigdom. grundades de regionala utvecklingsbankerna Afrikanska , Asiatiska och Inter- amerikanska vars övergripande syften är att bekämpa fattigdomen i , och respektive och . Som en följd av inrättades 1991 den Europeiska med syfte att stödja den ekonomiska omvandlingen i , utifrån demokratiska och miljömässiga kriterier. De internationella finansiella institutionerna ägs och styrs av sina Skr. 2004/05:54 medlemmar. De har en liknande styrelsestruktur där varje medlemsland har en representant i det högsta beslutande organet i respektive institution Det dagliga arbetet leds av exekutivstyrelser, där representationen för alla utom de största länderna är organiserad i valkretsar, vilka leds av exekutivdirektörer. ingår i valkretsar av olika sammansättning beroende på institution. Regeringens prioriteringar i institutionernas löpande arbete baseras på den politik som lagts fast av mot bakgrund av propositionen Gemensamt ansvar: politik för global utveckling (prop. 2002/03:122, bet. 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112) och i regeringens skrivelse Spelregler för globala marknader svensk strategi för ökad internationell finansiell stabilitet (skr. 2002/03:118, bet. 2003/04:FiU16, rskr. 2003/04:157). Där framhålls bl.a. att även fortsättningsvis bör verka för att effektivisera de multilaterala organens verksamhet och för ett ökat samarbete dem emellan i syfte att bättre bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. bör även verka för åtgärder som främjar internationell makroekonomisk och finansiell stabilitet, då det är en förutsättning för ekonomisk tillväxt och fattigdomsbekämpning. bör driva frågan om stärkt inflytande för utvecklingsländerna i de internationella finansiella institutionerna. Vidare bör verka för att stärka de regionala utvecklingsbankernas verksamhet genom fortsatta interna reformer, ökad samordning och en breddad syn på fattigdoms- bekämpning. ställningstaganden utgår även från den internationella dagordning för global utveckling som de flesta av världens länder har enats om.1 Den finns tydligast uttryckt i , vilken antogs vid det s.k. Millennietoppmötet . Millennie- deklarationen slår fast att global utveckling kräver en helhetssyn, insatser för fred, säkerhet, fattigdomsbekämpning, hälsa, utbildning, miljö, mänskliga rättigheter och demokrati. Baserat på denna deklaration har mer konkreta tidsbundna målsättningar, de s.k. millennieutvecklingsmålen, formulerats. De skall ses som etappmål på vägen mot målet att helt avskaffa fattigdomen i världen. En skillnad mot tidigare globala målsättningar är den systematiska uppföljningen. Alla länder skall mäta och rapportera utvecklingen i så kallade Millenniemålsrapporter. Dessutom skall FN:s generalsekreterare 1 Den bygger på erfarenheter från de världs- och FN-konferenser som behandlade fattigdomsbekämpning och hållbar global utveckling. främst från men även resultaten från Världshandels- organisationens ministerkonferens i , den internationella konferensen om finansiering i och om hållbar utveckling i 2002 ligger till grund för den. lämna en rapport om utvecklingen mot målen till FN:s Skr. 2004/05:54 generalförsamling. Målen omfattar områden som ökad utbildning, bekämpning av fattigdom och hunger, barnadödlighet, mödradödlighet, miljöförstöring, hiv/aids, malaria och andra sjukdomar samt könsdiskriminering. Ett av målen är inriktat mot de rika länderna. Det avser ökning och effektivisering av biståndet, minskade handelshinder och minskade skuldbördor i de fattiga länderna. har de fattiga länderna åtagit sig att bära huvudansvaret för att uppnå målen nationellt, bl.a. genom att skapa gynnsamma förutsättningar för demokratisk utveckling, föra en sund ekonomisk politik och att bekämpa korruption. Målen skall enligt tidsplanen uppnås till 2015. 2Sveriges övergripande syn på de internationella finansiella institutionernas roll i en globaliserad värld Genom utökad handel, ökade finansiella flöden och bättre tekniska kommunikationsmöjligheter har världens länder flätats samman allt mer. Det som sker i en del av världen får ofta effekter även i en annan del. Globaliseringen är till stor del en positiv kraft som kan skapa förutsättningar för ökad och mer hållbar ekonomisk tillväxt, och därmed för social, ekonomisk och politisk utveckling samt fattigdoms- bekämpning och miljöförbättringar. Globaliseringen medför emellertid också ökad sårbarhet, då exempelvis finansiella kriser kan sprida sig lättare, tillväxt kan föra med sig ökade ekonomiska och sociala klyftor, och miljöförstöring, naturkatastrofer, smittsamma sjukdomar och väpnade konflikter kan sprida sig över gränser. Den fruktansvärda flodvågskatastrofen i är ett exempel på detta. Dessa gränsöverskridande effekter kräver ett mer effektivt och kraftfullt globalt samarbete. Som nämnts (se avsnitt 1.4) finns en gemensam internationell dagordning för global utveckling, som bl.a. uttryckts i FN:s Millenniedeklaration, och ett väl utvecklat ekonomiskt samarbete. De flesta av de stora utmaningar som det internationella samfundet står inför berör såväl fattiga som rika länder. De ekonomiska och finansiella transaktionerna sker framför allt mellan de rika industriländerna samt ett fåtal viktigare tillväxtekonomier. Behovet av internationellt ekonomiskt samarbete mellan de rika länderna är därför även i fortsättningen stort. Det är emellertid också mycket viktigt att beakta utvecklingen i de fattiga länderna och hur dessa länder kan integreras på ett bättre sätt i det globala samarbetet. De frågor som diskuteras i de internationella finansiella institutionerna har förändrats över tiden och spänner över ett brett område, från frågor om internationell ekonomisk och finansiell stabilitet till fattiga länders skulder och fattigdomsbekämpning med utgångspunkt i att fattigdom ofta Skr. 2004/05:54 har flera orsaker. Dessa frågor är nära sammankopplade med varandra och ömsesidigt förstärkande. Tillsammans med internationella och nationella utvecklingsinsatser har globaliseringen bidragit till stora framsteg i arbetet med att minska fattigdomen i världen och att uppnå millennieutvecklingsmålen. Det är dock fortfarande många människor som inte har del i denna utveckling. Drygt en miljard människor lever fortfarande i extrem fattigdom. Framstegen vad gäller utveckling är alltjämt ojämnt fördelade och skillnaderna fortfarande betydande, inte enbart mellan de rikaste och de fattigaste länderna, utan även mellan och inom utvecklingsländerna. Fattiga människor och länder måste därför få större möjligheter att dra nytta av de fördelar och det välstånd som det ökande globala utbytet innebär. Risken finns annars att den otrygghet och brist på makt och möjligheter som ofta följer av fattigdom kan underblåsa misstänksamhet och spänningar mellan folkgrupper, religioner och världsdelar. Detta är gränsöverskridande utmaningar som världens länder, såväl rika som fattiga, måste möta tillsammans. Det är ett gemensamt ansvar eftersom den ekonomiska och sociala utvecklingen blir gynnsammare och mer hållbar när alla är en del av den. 2.2De internationella finansiella institutionernas roll Några av de multilaterala organens viktigaste uppgifter är att, med utgångspunkt i den gemensamma dagordningen för global utveckling och samarbetet för finansiell stabilitet, tillvarata och utveckla de positiva möjligheter som skapas av globaliseringen och motverka dess negativa effekter. De internationella finansiella institutionerna spelar en viktig roll i det multilaterala samarbetet och kompletterar i många väsentliga aspekter FN-systemet. De ingår i ett väl utvecklat samarbete för global utveckling och ekonomisk och finansiell stabilitet. Samarbetet behöver dock stärkas ytterligare och institutionernas finansiering behöver säkerställas. Genom sina mandat, betydande operativ erfarenhet och omfattande resurser har institutionerna en stor betydelse för att skapa förutsättningar för högre ekonomisk tillväxt, stabilare utveckling på finansiella marknader, fattigdomsbekämpning och därmed sammantaget en hållbar och rättvis global utveckling. De bistår sina medlemsländer, inte minst utvecklings- länderna, med rådgivning, kapacitetsuppbyggande tekniskt stöd och finansiella resurser. De stora finansiella transaktionerna är i sig viktiga, liksom inriktningen på rådgivning och policybaserad långivning på makro- eller sektornivå. IMF, och de regionala utvecklingsbankerna utgör därmed viktiga kanaler såväl för det svenska utvecklingssamarbetet, som för svensk politik om ekonomisk och finansiell stabilitet. IMF:s löpande övervakning av alla medlemsländers, inte minst industriländernas, politik för makroekonomisk och finansiell stabilitet är viktig även för egen ekonomiska utveckling. I en föränderlig global ekonomi och utvecklingsmiljö krävs att de internationella finansiella institutionerna har en hög anpassningsförmåga, inte minst vad gäller utvecklingsländernas förändrade roll i utvecklings- Skr. 2004/05:54 samarbetet och integrationen av de finansiella marknaderna. ägare i dessa institutioner driver därför ett målmedvetet och långsiktigt reformarbete för att se till att institutionerna är väl rustade inför nya utmaningar i det internationella finansiella systemet samt för att de skall kunna bidra till en hållbar och rättvis global utveckling där fattiga människor och deras rättigheter är centrala. 3 Gemensamma frågor för institutionerna 3.1Behovet av resurser för att uppnå millennieutvecklingsmålen Med nuvarande utvecklingstakt kommer flera av millennie- utvecklingsmålen inte att kunna uppnås till 2015. För att klara detta krävs betydande resursförstärkningar, inte minst i form av ökade bistånds- flöden. FN och uppskattar att ytterligare ca 50 miljarder USD behövs på global nivå. Det motsvarar en fördubbling av nuvarande biståndsnivåer. Finansieringen av millennieutvecklingsmålen är central för samtliga internationella finansiella institutioners arbete med fattigdomsbekämp- ning. Framför allt arbetar aktivt med att analysera behovet och användningen av ytterligare resurser, liksom med att analysera och utforma insatser för att främja utveckling. är även en enga- gerad förespråkare för ytterligare biståndsresurser från de rika länderna. Vid om utvecklingsfinansiering i , (2002), gjordes vissa åtaganden av de rika länderna.2 Under förutsättning att dessa infrias ökar biståndsresurserna till utvecklingsländerna. Detta tillskott är dock inte tillräckligt för att uppnå millennieutvecklingsmålen. granskar och identifierar åtgärder som måste vidtas för att nå millennieutvecklingsmålen. Bankens analyser, som bl.a. publiceras i Global Monitoring Report, pekar på betydande framsteg vad gäller effektivisering av biståndet. Detta har i sin tur bidragit till att många länder fått förbättrad kapacitet att tillgodogöra sig stödet. Det finns således goda förutsättningar för att använda utökade bistånds- resurser, och därför är det angeläget att biståndet ökas betydligt, framför allt från länder som ligger under FN:s rekommenderade nivå om av bruttonationalinkomsten. Eftersom de nuvarande finan- sieringskällorna sannolikt inte förmår fylla de behov som finns, har i samarbete med IMF granskat olika förslag på alternativ 2 Vid om utvecklingsfinansiering deltog FN, , , de regionala utvecklingsbankerna, och regeringsrepresentanter från ett stort antal länder, samt representanter från näringsliv och det övriga civila Huvudsyftet med konferensen var att diskutera olika finansieringskällor för att uppnå de mål som fastställts i FN:s Millenniedeklaration. finansiering, däribland ett brittiskt förslag om att inrätta en internationell Skr. 2004/05:54 mekanism för finansiering (IFF).3 tillhör en liten grupp länder som lever upp till FN:s rekommendation att avsätta av bruttonational- inkomsten till internationellt utvecklingssamarbete. skall biståndet öka målet att en procent av bruttonationalinkomsten skall avsättas till bistånd ligger fast. beräknas biståndet utgöra av bruttonationalinkomsten. Vidare har givit starkt stöd till arbetet med att öka världens samlade biståndsresurser och att effektivisera biståndet. Det är viktigt att de internationella finansiella institutionerna framhåller resursbristen och dess konsekvenser för möjligheterna att uppnå millennieutvecklings- målen. anser att direkta ökningar av rika länders bistånd är att föredra, men även andra lösningar för ökad finansiering bör undersökas vidare. Utöver biståndsresurserna krävs ökade insatser från utvecklingsländerna själva i form av reformerad nationell politik, bl.a. för att förbättra förutsättningarna för tillväxt samt ökad handels- liberalisering. 3.2 Ett effektivare utvecklingssamarbete För att intensifiera arbetet med att nå millennieutvecklingsmålen krävs som nämnts insatser av de fattiga länderna själva samt ökade biståndsresurser. Biståndet måste dessutom bli mer effektivt. Det finns en ökad medvetenhet om att biståndsgivares olika regelverk, krav och administrativa procedurer utgör allvarliga hinder för ett effektivt utvecklingssamarbete. Empiriska analyser har visat att en viktig förutsättning för framgångs- rikt utvecklingssamarbete är utvecklingsländernas egna regelverk, deras institutioner och samhällstyrning. Hur pass välfungerande systemen för samhällsstyrning är i utvecklingsländerna påverkar effektiviteten i ut- vecklingssamarbetet, men också hur utvecklingssamarbetet bör utformas. För mindre välfungerande system är det viktigt att tonvikt läggs vid En annan betydelsefull faktor för att stärka effektiviteten är att arbeta för förbättrad givarsamordning och harmoni- sering av procedurer som tar sin utgångspunkt i varje lands specifika situation och system. Vidare är det viktigt att bidra till att stärka dessa För de internationella finansiella institutionerna är det viktigt att på landnivå rent faktiskt genomföra de gjorda åtagandena om effektiv- 3 Avsikten med det brittiska IFF-initiativet (Facility) är att öka de globala biståndsvolymerna från dagens ca 50 miljarder USD , till det dubbla fram till Ökningen skall ske genom att skapa en internationell mekanism till vilken givare utlovar framtida bidrag. Mekanismen kommer att, med garantier om framtida bidrag som säkerhet, låna upp medel på internationella finansmarknader genom obligations- Dessa resurser kommer sedan att göras tillgängliga för att hjälpa de fattigaste länderna nå millennieutvecklingsmålen. Förslaget innebär således en metod för att tidigarelägga framtida biståndsinsatser och skulle bidra till att snabbt göra stora mängder kapital tillgängligt för bistånd till de mest behövande länderna. Parallellt med diskussionen om harmonisering av utvecklings- Skr. 2004/05:54 samarbetet har det inom institutionerna även förts en diskussion om hur biståndets effektivitet kan mätas. Genom att försöka värdera effektiviteten i olika insatser kan biståndet bättre inriktas på de områden eller projekt som ger bäst resultat. Därigenom maximeras utvecklingseffekten av varje biståndskrona. arrangerades ett möte i , , om resultatstyrning i samarbete med , (). Vid mötet deltog representanter från , , Afrikanska , Asiatiska , samt Europeiska . Där konsta- terades bl.a. att det är angeläget att de indikatorer som används för att mäta resultat utgår från millennieutvecklingsmålen och anpassas efter ländernas egna prioriteringar. Det är även viktigt att framsteg och resultat vad gäller utveckling huvudsakligen mäts utifrån de sammantagna resultaten i respektive mottagarland och inte utifrån de enskilda givarnas bidrag. Ansträngningarna för att effektivisera utvecklingssamarbetet stämmer väl överens med regeringens politik för global utveckling och frågan prioriteras i arbetet med de internationella finansiella institutionerna. har i samtliga institutioner starkt betonat vikten av ökad harmonisering och anpassning till utvecklingsländernas egna system. Det har också förts en dialog i dessa frågor med framstående experter i samband med IMF:s och vår- och årsmöten samt i kontakterna med de regionala utvecklingsbankerna. Institutionerna har bl.a. välkomnat information om hur givare ser på hur institutionernas effektiviseringsarbete genomförs i utvecklingsländerna. Baserat på synpunkter från våra ambassader har bidragit med information om resultat av effektivisering av utvecklingssamarbetet i länderna. Vidare har inom institutionerna pekats ut som ett föregångsland när det gäller att utforma ett effektivare utvecklingssamarbete, exempelvis genom insatser för harmonisering och den fastlagda politiken för global utveckling. 3.3 Utvärdering av nationella fattigdomsstrategier baserar IMF och sitt stöd till fattigdoms- bekämpning och skuldavskrivningar på mottagarländernas politik. Enligt institutionernas riktlinjer skall den utarbetas av ländernas regeringar i samråd med nationella parlament och det civila samhället, och formu- leras i en nationell handlingsplan för fattigdomsminskning Poverty Reduction Strategy Papers (PRSP). presenterade IMF:s respektive oberoende utvärderingskontor omfattande rapporter om erfarenheterna av institutionernas arbete med PRSP, vars huvudsyfte var att förbättra institutionernas arbete med att ge utveck- lingsländerna stöd i utformandet av långsiktigt hållbara låne- och utveck- lingsprogram. Bedömningen i rapporterna är att PRSP-processen har stor potential att bidra till utveckling i länder med god styrning. Ansatsen, som bygger på strategier som utvecklingsländerna själva har tagit fram, är ett stort framsteg vad gäller institutionernas sätt att arbeta med berörda länder. 2004/05:54 Dessutom konstateras att handlingsplanerna bör kunna utgöra en bas för samordning av insatser från givarländer. anges att denna möjlighet inte används fullt ut. I utvärderingsrapporterna presenteras en rad rekommendationer för att förbättra PRSP-processen. Bland annat framhålls att den i större utsträck- ning bör anpassas till utvecklingsländernas specifika omständigheter, att stödet för god samhällsstyrning i länderna bör prioriteras samt att institutionernas roll och förväntade bidrag i processen bör klargöras. Vidare rekommenderas att och återkoppling till länderna vad avser handlingsplanerna bör göras mer öppen och nyanserad för att främja processens förankring i utvecklingsländernas samhällen och stärka ländernas egna inflytande över processen. I rapporten från IMF:s oberoende utvärderingskontor konstateras även att IMF numera i sina program inte ställer lika höga krav på minskning av mottagarlandets budgetunderskott. Ökad betoning läggs på intäkts- ökningar snarare än på utgiftsminskningar. har välkomnat rekommendationerna i de oberoende utvärder- ingarna. Dessutom har särskilt betonat behovet av att stärka utvecklingsländernas inflytande över och ansvar för PRSP-processen, i såväl IMF, som i de regionala utvecklingsbankerna.