prop · GS03158 · 2005-05-30 00:00:00 — Bestämmelserna om inregistrering av fondpapper är en anpassning till EG:s minimikrav för att ett fondpapper skall kunna bli officiellt noterat. För att ett fondpapper skall kunna bli inregistrerat måste det uppfylla vissa särskilda krav avseende exempelvis ägarspridning och värdet av de inregistrerade fondpapperna. Bestäm- melserna om börsprospekt finns i 5 kap. lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet. Fondpapper som uppfyller dessa krav finns på Stockholmsbörsens A-lista eller Nordic Growth Market NGM AB:s (NGM) officiella lista, NGM Official. Även prospekt som upprättas i samband med emissioner av obligationer utformas ofta i enlighet med reglerna om börsprospekt. Det bör noteras att vid en inregistrering av fondpapper behöver någon nyemission av fondpapper inte ske, även om detta är vanligt förekommande. Emissionsprospekt skall upprättas vid emission av icke-inregistrerade fondpapper, se 4, 5 och 7 kap. aktiebolagslagen (1975:1385), 4, 5 och 6 a kap. försäkringsrörelselagen (1982:713) samt 2 kap. 2 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. kan avse såväl fondpapper som skall noteras på t.ex. som fondpapper i onoterade företag. Ett emissionsprospekt enligt aktiebolagslagen eller försäkringsrörelselagen kan även avse utförsälj- ning av redan utgivna fondpapper. Erbjudandeprospekt skall upprättas vid erbjudande om köp och försäljning av finansiella instrument i enlighet med 2 kap. 3 § lagen om handel med finansiella instrument. Kraven på dessa prospekts innehåll är mindre omfattande än de krav som uppställs avseende börs- och emissionsprospekt. Erbjudandeprospekt upprättas också vid notering av exempelvis s.k. warranter. I de fall erbjudandeprospektet avser fondpapper finns kompletterande regler i Näringslivets Börskommittés4 regler om utformning av prospekt (1999). Noteringsprospekt upprättas när ett företag avser att notera fondpapper på en börs (eller NGM) eller auktoriserad marknadsplats (). Några särskilda krav i lag på att noteringsprospekt skall upprättas finns inte. Däremot ställer den börs eller auktoriserade marknadsplats där noteringen skall ske regelmässigt krav på att noteringsprospekt skall upprättas. 4.2.2Nuvarande bestämmelser om prospekt Krav på att ett prospekt skall upprättas och allmänna bestämmelser om dess innehåll har funnits i aktiebolagslagen. Av 4 kap. 18 § aktiebolagslagen framgår att styrelsen skall upprätta prospekt när ett publikt aktiebolag eller en aktieägare i ett sådant bolag offentliggör eller på annat sätt till en vidare krets riktar en inbjudan att förvärva aktier eller teckningsrätter i bolaget. Aktiebolagslagens krav på prospektinnehåll anges i 4 kap. 1926 §§ och är relativt kortfattade. Regler motsvarande de som uppställs i aktiebolagslagen finns även i 4 kap. 2127 §§ försäkringsrörelselagen. Företrädare för näringslivet har ansett att reglerna om prospekts innehåll behöver kompletteras genom s.k. självreglering. Närmare krav på prospektets innehåll har därför funnits i de regler som har gett ut. I samband med att ingicks infördes då gällande EG-regler om prospekt i den svenska lagstiftningen. Dessa regler baseras på två EG-direktiv på området. Förenklat kan sägas att det första direktivet (rådets direktiv /390/EEG av om samordning av kraven på upprättande, granskning och spridning av prospekt som skall offentliggöras vid upptagande av värdepapper till officiell notering vid fondbörs, vilket senare överförts till och rådets direktiv /34/EG av ) reglerar kraven på prospekt avseende fondpapper som är inregistrerade på börs. Det andra direktivet (rådets direktiv /298/EEG av om samordning av 4 () verkar för självreglering på aktiemarknaden. bildades av dåvarande (numera ) och kraven på upprättande, granskning och spridning av prospekt som skall offentliggöras när överlåtbara värdepapper erbjuds till allmänheten) reglerar övriga situationer där värdepapper erbjuds till allmänheten. Innehållet i dessa två direktiv kom att införas utan att reglerna i aktiebolagslagen togs bort i lagen om börs- och clearingverksamhet och lagen om handel med finansiella instrument. Lagen om börs- och clearingverksamhet innehåller bl.a. bestämmelser om förutsättningar för att fondpapper skall få inregistreras och att börsprospekt skall upprättas vid en ansökan om inregistrering. Bestämmelserna i lagen om handel med finansiella instrument innehåller bl.a. bestämmelser om skyldighet att upprätta ett prospekt vid emission av fondpapper som inte skall bli föremål för inregistrering. Som nämnts ovan finns det inte några särskilda lagregler avseende krav på upprättande av ett prospekt när redan utgivna finansiella instrument enbart skall noteras och inte inregistreras. I likhet med aktiebolagslagen innehåller såväl lagen om börs- och clearingverksamhet som lagen om handel med finansiella instrument endast övergripande regler om prospekt. Detaljerade regler om hur prospekt skall utformas finns i stället i föreskrifter (FFFS 1995:21, ändrade genom FFFS 1997:16). Föreskrifterna innehåller bestämmelser om skyldighet att upprätta prospekt och om innehållet i och offentliggörandet av sådana prospekt. Föreskrifterna skiljer på två olika prospekt: börsprospekt och emissionsprospekt. Kraven på innehållet i ett börsprospekt är betydligt mer långtgående än de krav som ställs på ett emissionsprospekt. Föreskrifterna innehåller inte några bestämmelser beträffande erbjudandeprospekt eller noteringsprospekt. Innehållet i erbjudandeprospekt avseende vissa typer av fondpapper regleras i stället av NBK. Kraven på innehållet i noteringsprospekt bestäms av respektive marknadsplats, men följer i stort sett och föreskrifter avseende börsprospekt. Enligt Stockholmsbörsens regler skall exempelvis ett noteringsprospekt upprättas såväl vid ansökan till A-listan som till O-listan (se Börsregler 2003/2004, Handledning till noteringsavtal och noteringskrav). Detsamma gäller enligt avseende ansökan till NGM Official och . Kraven på innehållet i ett sådant prospekt överensstämmer med ovan nämnda regler avseende börsprospekt. Sammanfattningsvis måste det bolag som skall genomföra en nyemission eller liknande eller som avser att ta upp finansiella instrument till handel på en reglerad marknad beakta ett stort antal bestämmelser i lagar, föreskrifter och självreglering. I praktiken räcker det dock med att följa föreskrifter och om utformning av prospekt för att möta såväl legala krav som marknadens krav. För en närmare genomgång av gällande rätt hänvisas till delbetänkande Aktiebolagets kapital (SOU 1997:22) s. 149 ff. Översikt av den reglering som finns för prospekt. * Särskilda prospektbestämmelser finns också i lagstiftningen om försäkringsbolag. Marknadsplatsernas regler är inte med i figuren. 4.2.3Begreppen öppen och vidare krets Ett exempel på en skillnad mellan prospektbestämmelserna i de olika lagarna, som brukar tas upp i olika sammanhang, är begreppen öppen krets i lagen om handel med finansiella instrument och vidare krets i aktiebolagslagen. Med öppen krets avses enligt förarbetena ett erbjudande som riktar sig till ett obestämt antal personer, exempelvis genom annonser till kunderna hos ett eller flera värdepappersinstitut (se prop. 1990/91:142 s. 113 och prop. 1991/92:113 s. 216). Erbjudanden som riktar sig till en bestämd krets, exempelvis styrelsen i ett aktiebolag, omfattas inte av skyldigheten att upprätta prospekt (prospektskyldighet). Begreppet är inte hämtat från tidigare gällande EG-direktiv på området, men har avsett att tillgodose kravet i direktiven på att endast erbjudanden som riktar sig till allmänheten skall omfattas av prospektskyldighet. I aktiebolagslagen används begreppet vidare krets. Detta begrepp har tolkats så att om man bedömer att inte mer än 200 personer kommer att teckna erbjudandet, så finns det inte någon skyldighet att upprätta prospekt (se 4 kap. 18 § aktiebolagslagen). Att vidare krets blivit synonymt med 200 personer följer av SOU 1971:9 s. 80. ifrågasatte i sitt delbetänkande Aktiebolagets kapital begreppet öppen krets, eftersom det utesluter prospektskyldighet för varje bestämd krets vilken kan vara nog så talrik och utgöras t.ex. av de anställda i ett stort företag (SOU 1997:22 s. 225 f.). En öppen krets kan alltså bestå av både fler och färre mottagare av ett erbjudande än 200. 4.2.4Undantag från skyldigheten att upprätta prospekt Enligt 2 kap. 1 § lagen om handel med finansiella instrument finns fem undantag från prospektskyldighet. emissioner eller erbjudanden av en stat inom EES, emissioner och erbjudanden av andelar i investeringsfonder, emissioner eller erbjudanden av fordringsrätter med löptid Prop. 2004/05:158 understigande , emissioner där det lägsta belopp som skall erläggas av en enskild investerare är , och emissioner eller erbjudanden där det sammanlagda belopp som kan komma att erläggas uppgår till högst . När det gäller börsprospekt undantas endast de två först nämnda situationerna från prospektskyldighet (se 5 kap. 5 § lagen om börs- och clearingverksamhet). I enlighet med båda lagarna får emellertid i sina föreskrifter medge fler undantag. Dessa undantag rör exempelvis de fall där det finns andra dokument som innehåller motsvarande information som ett prospekt eller fall där utgivning av nya aktier sker i samband med konvertering eller utnyttjande av optionsrätter (se bl.a. 2 kap. och 16 kap. i FFFS 1995:21). Undantag från skyldigheten att upprätta emissionsprospekt finns också beträffande derivatinstrument som ges ut av en börs eller auktoriserad marknadsplats eller skuldebrev som emitteras fortlöpande inom en viss ram av kreditinstitut (se 16 kap. i FFFS 1995:21). Enligt aktiebolagslagen gäller skyldigheten att upprätta prospekt bara om erbjudandet innebär att summan som kan komma att inbetalas överstiger . 4.2.5Godkännande och registrering av prospekt Av 2 kap. 4 § lagen om handel med finansiella instrument framgår att ett prospekt skall lämnas in till för att registreras innan det offentliggörs. Ett emissionsprospekt skall även godkännas av inspektionen innan registrering sker. Bestämmelserna tar främst sikte på prospekt upprättade av onoterade företag samt prospekt upprättade av företag vars fondpapper är föremål för notering, inte inregistrering, på börs eller auktoriserad marknadsplats. Med godkännande avses att skall kontrollera att prospektet innehåller alla föreskrivna uppgifter. Det är dock inte frågan om någon kontroll av att uppgifterna är riktiga i sak utan enbart en formell granskning av att prospektet har det innehåll som föreskrivs. Godkännandet innebär således inte en verifiering av att uppgifterna i prospektet är riktiga. har uppställt krav på att det i prospektet skall anges att granskningen inte är någon garanti för uppgifternas riktighet (se prop. 1992/93:90 s. 55 samt 3 kap. 71 § och 17 kap. 35 § m.fl. bestämmelser i 1995:21). skall även registrera erbjudandeprospekt som används vid erbjudande om köp eller försäljning av finansiella instrument, exempelvis warranter. Denna registrering sker i enlighet med 2 kap. 3 § lagen om handel med finansiella instrument. Dessa prospekt skall dock inte formellt godkännas av inspektionen utan granskas endast översiktligt. Enligt 5 kap. 5 a § lagen om börs- och clearingverksamhet är det börser som godkänner börsprospekt. Svensk lagstiftning saknar bestämmelser om ett bolags ansvar för fel och brister i ett prospekt. Enligt 15 kap. 1 § aktiebolagslagen skall styrelseledamot och verk- ställande direktör, som vid fullgörandet av sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar bolaget, ersätta skadan. Detsamma gäller när skadan vållas aktieägare eller annan genom överträdelse av aktiebolags- lagen, tillämplig lag om årsredovisning eller bolagsordningen. Med stöd av den senare regeln kan en styrelseledamot bli skadeståndsskyldig om denne uppsåtligen eller av oaktsamhet medverkat till att prospektet inte getts i lagen föreskrivet innehåll och att skada därigenom åsamkats aktietecknare (se SOU 1997:22 s. 228 ff. och 2001:1 s. 260). Frågan om prospektansvar har diskuterats . I olika sammanhang har framförts uppfattningen att ett aktiebolag inte på kontraktsrättslig grund kan bli skadeståndsskyldigt mot sina aktieägare, när deras anspråk hänför sig till teckning eller förvärv av aktier eller andra fondpapper som getts ut av bolaget. 4.3Allmänt om prospektdirektivet och prospektförordningen och rådet antog ett nytt direktiv om prospekt, det s.k. prospektdirektivet (direktiv /71/EG av om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv /34/EG). Direktivet syftar bl.a. till att säkerställa ett gott investerarskydd och att underlätta kapitalanskaffning över gränserna inom EU. Reglerna i direktivet bygger på de regleringsstandarder som redan antagits av internationella organisationer inom området. De nya reglerna innebär bl.a. att det införs ett s.k. europapass för prospekt. Det innebär att om ett prospekt är godkänt i en medlemsstat är det giltigt i alla andra medlemsstater efter ett enkelt anmälnings- förfarande. Syftet är att förenkla möjligheterna att skaffa kapital i olika länder. regler avsåg också att harmonisera förfarandet, men processen har förenklats i det nya direktivet. Det är bl.a. uttryckligen förbjudet för myndigheter i andra länder att ställa krav på den som lämnar ett erbjudande att komplettera informationen i prospektet, om detta har godkänts i hemmedlemsstaten (dvs. av den myndigheten som enligt reglerna i prospektdirektivet är behörig att pröva frågan om godkännande av prospektet). Genom följer att ett prospekt som är godkänt i en stat inom EES är giltigt i alla andra stater inom EES. En ytterligare viktig del i harmoniseringen är att kommissionen har antagit detaljerade regler om bl.a. vad ett prospekt skall innehålla. Reglerna har införts i form av en förordning, kommissionens förordning (EG) nr 809/2004 av om genomförandet av och rådets direktiv /71/EG i fråga om information i prospekt, dessas format, införlivande genom hänvisning samt offentliggörande av prospekt och annonsering. direkt tillämplig i alla medlemsstater. De övriga staterna inom EES är skyldiga att införliva förordningen med nationell rätt. Prospektdirektivets regler avseende innehållet i prospekt är av mer övergripande karaktär. Däremot finns det mer detaljerade regler om offentliggörande och godkännande av prospekten. Vidare är reglerna om tillsyn förhållandevis konkreta. När det gäller dessa regler finns endast ett begränsat utrymme för medlemsstaterna och de övriga staterna inom EES att välja olika lösningar. Ett system införs där ett prospekt kan bestå av ett eller tre olika dokument registreringsdokument, värdepappersnot och sammanfatt- ning. Det kommer dock i det flesta fall att krävas att en sammanfattning av prospektet upprättas och denna kommer sannolikt att få en betydande roll när det gäller spridning av information till allmänheten. För icke aktierelaterade värdepapper som emitteras inom ett emissionsprogram eller som emitteras fortlöpande av ett kreditinstitut får ett grundprospekt upprättas. Detta skall innehålla all den dokumentation som krävs. Till skillnad från vad som varit fallet i tidigare EG-direktiv avseende prospekt införs nu en uttrycklig regel om prospektansvar, som bl.a. ställer krav på att prospektet skall innehålla information om vem som är ansvarig för dess innehåll. Vissa nya undantagsregler införs. Exempelvis behöver ett prospekt inte upprättas i fråga om erbjudanden av värdepapper som har höga nominella värden (), eftersom dessa är avsedda för professionella aktörer. Prospekt behöver heller inte upprättas om den sammanlagda ersättning som kan erhållas uppgår till ett mindre belopp, erbjudandet riktar sig till en grupp som är mindre än 100 personer per stat inom EES eller om ett erbjudande bara riktar sig till s.k. kvalificerade investerare. Kommissionens förordning om prospekts innehåll bygger på IOSCO:s (The Commissions) internatio- nella standarder med krav anpassade till olika kategorier av emittenter och slag av värdepapper, t.ex. aktier, icke aktierelaterade värdepapper som obligationer, derivatinstrument som warranter och värdepapper med höga nominella värden. Förordningen har samma disposition som ett direktiv. Den börjar med en ingress som ger en övergripande information om hur prospekt skall utformas och viss vägledning i hur reglerna skall tolkas. Därefter följer regler i 35 artiklar. Majoriteten av artiklarna innehåller närmare regler om vilka minimikrav som ställs på innehållet i prospekten. Dessa regler hänvisar till förordningens bilagor, där detaljerade krav på vilken information som skall ingå i olika kategorier av prospekt finns. Artiklarna innehåller även regler som kompletterar prospektdirektivets bestämmelser om bl.a. offentliggörande av prospekt och annonsering. Prospektdirektivet har tagits fram i enlighet med en beslutsprocess som antagits av och (Europeiska rådets resolution om effektivare reglering av värdepappersmarknaden i EU, som antogs vid toppmötet i , och resolution om genomförande av lagstiftningen om finansiella tjänster i Prop. 2004/05:158 februari 2002). Denna lagstiftningsmodell, som kallas Lamfalussy- modellen, har tillkommit i syfte att skapa en snabbare och mer flexibel process för att ta fram nya regler på EU-nivå och för uppföljning av reglernas effekt. Modellen är ett led i att uppnå en gemensam finansmarknad . Lamfalussymodellen delar in regelgivningen och uppföljningen i fyra nivåer. På nivå ett fastställs allmänna principer enligt det normala lagstiftningsförfarandet inom EG-rätten, dvs. genom direktiv eller förordningar som föreslås av kommissionen och antas av Europa- parlamentet och rådet. I dessa rättsakter delegeras åt kommissionen att utfärda genomförandebestämmelser i vissa hänseenden. På nivå två antar kommissionen genomförandebestämmelser i form av direktiv eller förordning för att fylla ut eller anpassa de allmänna principer som beslutats på nivå ett. Kommissionen biträds i detta arbete av en ny kommitté, , bestående av företrädare för medlemsstaterna, som även skall fungera som en föreskrivande kommitté enligt artikel 5 kommittologibeslut. En nivå tre-kommitté har inrättats av kommissionen, . Den har till uppgift att vägleda kommissionen särskilt i fråga om utarbetande av utkast till genom- förandeåtgärder på värdepappersområdet. I kommittén finns företrädare för medlemsstaternas tillsynsmyndigheter på värdepappersområdet. Nivå tre omfattar också ett utökat samarbete mellan medlemsstaternas tillsynsmyndigheter för värdepappersmarknaderna. Samarbetet syftar bl.a. till att de bestämmelser som beslutas på nivå ett och två genomförs på ett konsekvent och likvärdigt sätt i lagstiftningen i de olika medlems- staterna. Slutligen skall kommissionen på nivå fyra ta ett ökat ansvar för att säkerställa att gemenskapslagstiftningen genomförs i medlemsstaterna. 4.4Utgångspunkter för regleringen av prospektskyldighet Värdepapper som är föremål för handel på de finansiella marknaderna kan köpas av vem som helst som önskar placera sina besparingar eller investera i värdepapper. Det finns inga restriktioner för att utföra en sådan handling. Att t.ex. köpa en obligation eller en aktie står var och en fritt utan att särskilda kunskaper eller kontroller krävs. Genom den nya lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter uppställs visserligen vissa krav på åtgärder i samband med finansiell rådgivning, men dessa regler utgör inte något hinder för en person som vill handla på de finansiella marknaderna. Däremot är sektorn reglerad på många sätt genom olika rörelseregler för den som erbjuder finansiella tjänster åt investerare. Regleringen syftar i många fall till att se till att det finns adekvat information till investerare så att dessa skall ha möjlighet att fatta välgrundade beslut. I regleringssammanhang för de finansiella marknaderna nämns ofta som motiv att investerare eller sparare befinner sig i ett informationsunderläge gentemot de företag eller personer som Prop. 2004/05:158 tillhandahåller eller ger ut värdepapper. Vid utformningen av regleringen avseende prospekt bör beaktas att de produkter som erbjuds i prospekten finns att få tag på utan några särskilda krav på att den som handlar skall informera sig. I ingressen till prospektdirektivet anges att syftet med direktivet är att garantera skydd för investerare och marknadseffektivitet. När det talas om att skydda investerare är det emellertid inte frågan om att skydda någon från att ta felaktiga beslut utan snarare att skydda någon från felaktig information. Företag skall inte kunna utnyttja sitt informationsövertag till att finansiera sin verksamhet genom att ge felaktig eller tillrättalagd information. I den meningen kan ett skydd för investerare ses som en del av konsumentskyddet, som är ett av huvudmotiven för att reglera finansiell verksamhet (se bl.a. SOU 2003:22 Framtida finansiell tillsyn s. 23 ff.). Det skyddet för investerare som är prospektdirektivets utgångspunkt bör således betraktas mer som ett skydd för investerare från att bli felinformerade än från att göra felaktiga affärer. I direktivets ingress understryks också att information är en nyckelfaktor för investerarskyddet (stycke 21 i ingressen) och att den skall vara objektiv, uttömmande och lättbegriplig (stycke 20). I stycke 19 i ingressen nämns också att investeringar i värdepapper liksom andra investeringar innebär en risktagning. Skyddet är enligt samma stycke menat att ge investerare möjlighet att göra en välgrundad bedömning av riskerna och att fatta sina beslut med full kännedom om fakta. bör även den andra delen av syftet beaktas, nämligen marknadseffektivitet. Vid regleringsarbetet finns det en risk för att reglerna blir så omfattande och detaljerade att de finansiella marknadernas effektivitet påverkas. Regler som ställer så stora krav att aktiviteten på kapitalmarknaderna minskar är vare sig till fördel för företag eller för investerare. Regleringen kan i det fall den blir för omfattande eller krånglig få till följd att färre företag tar upp sina finansiella instrument till handel, eller att kapitalförsörjningen hämmas genom att färre erbjudanden avseende finansiella instrument riktas till allmänheten. En sådan utveckling får i förlängningen konsekvenser för investeringsklimatet, vilket gör att effektiviteten på de finansiella marknaderna i en sådan situation försämras. I den mån direktivet erbjuder valfrihet är vår strävan att uppnå en balans mellan investerarskydd och marknadseffektivitet (se t.ex. avsnitt 5.4.2). Vi ser i detta sammanhang inget behov av att, som föreslagit, föra någon ytterligare diskussion om balansen mellan dessa mål. behandlade i sitt delbetänkande Aktiebolagets kapital bl.a. frågan om prospektreglernas lagtekniska utformning med avseende på uppdelning i näringsrättslig och associationsrättslig lagstiftning. Kommittén anförde följande (SOU 1997:22 s. 223 ff.). Utformningen av reglerna om prospektskyldighet i 2 kap. 1 § LHF (lagen om handel med finansiella instrument red:s anm.) och 5 kap. 5 § LBC (lagen om börs- och clearingverksamhet red:s anm.) ger vid handen, att lagstiftaren bedömt dessa regler som offentligrättsliga. I båda paragraferna bemyndigas nämligen regeringen eller, efter dess bemyndigande, att meddela föreskrifter om ytterligare undantag från skyldigheten att upprätta prospekt än som följer av paragrafen. En sådan delegation av lagstiftningsmakt är möjlig endast med avseende på sådana föreskrifter som tillhör det offentligrättsliga lagområdet. Lagmotiven anger inte med stöd av vilken bestämmelse i 8 kap. 7 § RF som delegation skett. De allmänna uttalanden om LHF:s karaktär som departementschefen gjort, även som lagrådets yttrande över prospektbestämmelsen i LBC (prop. 1991/92:113 s. 467) visar emellertid att bestämmelserna ansetts som näringsrättsliga.