prop · GS03135 · 2005-03-23 00:00:00 — I stället för egendomen kan dess värde, i enlighet med vad som före- skrivs i sista meningen, bli föremål för förverkande. Vad gäller förverkande av utbyte blir bestämmelserna i 36 kap. 1 § tillämpliga. Som redovisats i avsnitt 14 får förverkandebestämmelserna inte tillämpas beträffande brott som har begåtts före ikraftträdandet. I övergångsbe- stämmelserna klargörs att bestämmelsen i 13 § om uttagande av en sär- skild skatt vid brott mot denna lag skall tillämpas för brott som begåtts innan lagen trätt i kraft. 16.9Förslaget till lag om ändring i patentlagen (1967:837) Paragrafen innehåller regler om straffansvar. Ändringen i första stycket är av redaktionell karaktär och föranleds av att bestämmelsen i nuvaran- de 57 a § flyttas till 57 b §. Därutöver har en viss språklig modernisering Prop. 2004/05:135 gjorts. Någon saklig ändring har inte skett. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förverkande vid brott enligt 57 § patentlagen. Övervägandena finns i avsnitt 9.7 och 10.5. Yt- terligare möjligheter till förverkande finns bland annat i 36 kap. 34 §§ . Regleringen motsvarar 37 a § varumärkeslagen. Beträffande den när- mare innebörden hänvisas därför till vad som har anförts i anslutning till den paragrafen. När det gäller rekvisitet uppenbart oskäligt kan dock följande fram- hållas särskilt. Enligt 59 § tredje stycket patentlagen kan en innehavare av egendom vars användande innebär patentintrång, om det finns synner- liga skäl, få fortsätta att förfoga över egendomen mot skälig ersättning och på skäliga villkor i övrigt. I en sådan situation framstår det som up- penbart att egendomen eller dess värde inte skall förklaras förverkad. Paragrafen innehåller bestämmelser om civilrättsliga skyddsåtgärder, vilka innebär att rättighetshavaren har ett enskilt (privaträttsligt) anspråk på att bland annat olovligt framställda produkter skall sättas i förvar, änd- ras, förstöras eller mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget. De överväganden som ligger bakom ändringen finns i avsnitt 9.7 och 10.5. Genom ändringen införs ett femte stycke där det uttryckligen anges att beslut som avses i denna paragraf inte skall meddelas om förverkande eller åtgärd till förebyggande av missbruk skall beslutas enligt 57 a § eller enligt . Beträffande den närmare innebörden av detta hänvisas till vad som har anförts i anslutning till 41 § varumärkeslagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om begränsad tillämpning av vissa sanktioner vid intrång som har skett innan ett patent har meddelats. Ge- nom ändringen i första stycket klargörs att ett intrång som har skett innan patentet meddelats inte heller kan utgöra grund för ett förverkande. Paragrafen innehåller bestämmelser om att straff eller andra sanktioner inte kan utdömas om ett patent har upphävts eller förklarats ogiltigt ge- nom ett beslut eller en dom som har vunnit laga kraft. Genom ändringen i första stycket klargörs att det i denna situation inte heller går att förordna om förverkande. 16.10 Förslaget till lag om ändring i narkotikastrafflagen Prop. 2004/05:135 (1968:64) Begreppet har i första stycket ersatts av utbyte för att anpassa terminologin till . Genom att den som uppstår ge- nom brottet beskrivs som utbyte, kommer bestämmelsen i 36 kap. 1 a § att bli tillämplig. Ändringen motiveras i avsnitt 8.2. Ändringen i andra stycket innebär att möjligheterna till förverkande utvidgas till att även omfatta sådan egendom som, utan att den använts vid brottet, varit avsedd att användas. Det förutsätts emellertid att brottet har fullbordats eller att förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse eller stämpling. Även enligt denna bestämmelse krävs att förverkandet behövs för att förebygga brott eller att annars sär- skilda skäl föreligger. Ändringen motiveras i avsnitt 10.2. Vad gäller tillämpningen hänvisas till författningskommentaren till 36 kap. 2 § för- sta stycket . Vidare anges uttryckligen att värdeförverkande kan ske i de fall som anges i andra stycket. Paragrafen har även justerats språkligt utan att någon saklig ändring är avsedd. 16.11Förslaget till lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485) Paragrafen innehåller regler om straffansvar. Ändringen i första stycket är av redaktionell karaktär och föranleds av att bestämmelsen i nuvaran- de 35 a § flyttas till 35 b §. Därutöver har en viss språklig modernisering gjorts. Någon saklig ändring har inte skett. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förverkande vid brott enligt 35 § mönsterskyddslagen. De överväganden som ligger bakom paragrafen redovisas i avsnitt 9.7 och 10.5. Ytterligare möjligheter till förverkande finns bland annat i 36 kap. 3 4 §§ . Regleringen motsvarar 37 a § varumärkeslagen. Beträffande den när- mare innebörden hänvisas därför till vad som har anförts i anslutning till den paragrafen. När det gäller rekvisitet uppenbart oskäligt hänvisas till vad som sagts i författningskommentaren till 57 a § patentlagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om civilrättsliga skyddsåtgärder, vilka innebär att rättighetshavaren har ett enskilt (privaträttsligt) anspråk på att bland annat olovligt framställda produkter skall sättas i förvar, änd- ras, förstöras eller mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget. 2004/05:135 överväganden som ligger bakom ändringen finns i avsnitt 9.7 och 10.5. Genom ändringen införs ett tredje stycke där det uttryckligen anges att föreskrift som avses i denna paragraf inte skall meddelas om förverkande eller åtgärd till förebyggande av missbruk skall beslutas enligt 35 a § eller enligt . Beträffande den närmare innebörden av denna regel hänvisas till vad som har anförts i anslutning till 41 § varumärkes- lagen. Paragrafen innehåller bland annat bestämmelser om begränsad tillämp- ning av vissa sanktioner vid intrång som har skett innan ett mönster har kungjorts enligt 18 §. Genom ändringen i första stycket klargörs att om talan grundas på regi- strering enligt denna lag, så kan ett intrång som skett innan mönstret kungjordes inte heller utgöra grund för ett förverkande. 16.12Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Paragrafen, som är ny, motiveras i avsnitt 9.1. Genom bestämmelsen ute- sluts brott enligt skattebrottslagen från tillämpningsområdet för förver- kandebestämmelsen i 36 kap. 1 § tredje stycket . I den be- stämmelsen föreskrivs att bestämmelser om förverkande av utbyte, om inte annat är särskilt föreskrivet, skall tillämpas också i fråga om utbyte av brott enligt annan lag eller författningen om det för brottet är föreskrivet fängelse . Bestämmelserna om förverkande av hjälpmedel i 36 kap. 2 § blir däremot tillämplig även vid brott mot skattebrottslagen. Eftersom förberedelse till skattebrott inte är straffbelagt kan det inte komma i fråga att förverka ersättning för kostna- der i samband med brottet som någon mottagit (jfr 36 kap. 1 § första stycket andra meningen ). 16.13Förslaget till lag om ändring i firmalagen (1974:156) Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förverkande vid brott enligt 18 § firmalagen. De överväganden som ligger bakom paragrafen finns i avsnitt 9.7 och 10.5. Ytterligare möjligheter till förverkande finns bland annat i 36 kap. 3 4 §§ . Regleringen i första och andra styckena motsvarar 37 a § varumärkes- lagen. Beträffande den närmare innebörden hänvisas därför till vad som har anförts i anslutning till den paragrafen. I tredje stycket införs den begränsningen att om en firma är skyddad enbart på grund av registrering, så kan ett intrång som har skett före regi- streringsdagen inte utgöra grund för ett förverkande. Motsvarande be- Prop. 2004/05:135 gränsning avseende det straffrättsliga ansvaret finns i 18 § tredje stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om civilrättsliga skyddsåtgärder, vilka innebär att rättighetshavaren har ett enskilt (privaträttsligt) anspråk på att bland annat olovligt framställda produkter skall ändras, förstöras eller mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget. De övervägan- den som ligger bakom ändringen finns i avsnitt 9.7 och 10.5. Genom ändringen införs ett femte stycke där det uttryckligen anges att beslut som avses i denna paragraf inte skall meddelas om förverkande eller åtgärd till förebyggande av missbruk skall beslutas enligt 18 a § eller enligt . Beträffande den närmare innebörden av detta hänvisas till vad som har anförts i anslutning till 41 § varumärkeslagen. 16.14Förslaget till lag om ändring i abortlagen (1974:595) Paragrafen, som är ny, motiveras i avsnitt 9.6. Genom bestämmelsen skall utbyte av brott mot abortlagen förverkas om det inte är uppenbart oskäligt. Bestämmelsen innebär en mer långtgående möjlighet till förver- kande än vad som stadgas i 36 kap. 1 § tredje stycket . Det innebär att förverkande kan ske även om det inte för brottet är föreskrivet fängelse . Med utbyte avses detsamma som enligt 36 kap. 1 § . Bestämmelsen i 36 kap. 1 a § har generell tillämplighet och skall därför beaktas vid fastställande av vilket utbyte som kan bli föremål för förverkande. Vad som exempelvis kan komma i fråga att förverka är ersättning som mottagits vid utförande av en illegal abort. I likhet vad som gäller enligt exempelvis skall utbytet inte förverkas om det skulle vara uppenbart oskäligt. Vad gäller förver- kande av hjälpmedel blir bestämmelserna i 36 kap. 2 § till- lämpliga, vilket innebär att förverkande av hjälpmedel bara kan ske vid illegal abort, grovt brott. 16.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m Ändringen, som motiveras i avsnitt 12, innebär att försäljning av egen- dom, i de fall som nämns i bestämmelsen, skall ske genom den förvaran- de myndighetens försorg. Detta kan ske genom att myndigheten själv Inget hindrar dock myndigheten från att anlita någon annan att sköta försäljningen. I övrigt har endast språkliga juster- ingar gjorts i bestämmelsen. 16.16 Förslaget till lag om ändring i förfogandelagen Prop. 2004/05:135 (1978:262) Ändringen i första stycket innebär att inte bara egendom som någon i samband med brott enligt förfogandelagen har mottagit eller undanhållit skall förverkas, utan att det även skall kunna ske beträffande annat utbyte av sådant brott. Med utbyte avses detsamma som enligt 36 kap. 1 § . Den generella bestämmelsen i 36 kap. 1 a § blir tillämplig. Ändringen motiveras i avsnitt 9.5. Vidare har vissa språk- liga justeringar gjorts i detta stycke och i andra stycket utan att någon saklig ändring är avsedd. Vad gäller förverkande av hjälpmedel blir bestämmelserna i 36 kap. 2 § tillämpliga. 16.17Förslaget till lag om ändring i ransoneringslagen (1978:268) Ändringen i första stycket innebär att inte bara egendom som någon i samband med brott enligt ransoneringslagen har mottagit eller genom brottet har saluhållit eller utbjudit till avyttring mot vederlag eller undan- hållit, använt, frambringat, tillverkat eller berett skall förklaras förverkad. Förverkande skall genom ändringen även ske av annat utbyte av sådant brott. Med utbyte avses detsamma som enligt 36 kap. 1 § . Den generella bestämmelsen i 36 kap. 1 a § blir tillämplig. Ändringen motiveras i avsnitt 9.5. Vidare har vissa språkliga justeringar gjorts i detta stycke och i andra stycket utan att någon saklig ändring är avsedd. Vad gäller förverkande av hjälpmedel blir bestämmelserna i 36 kap. 2 § tillämpliga. 16.18Förslaget till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Ändringen i första stycket, som motiveras i avsnitt 9.5, innebär att inte bara vilt utan även annat utbyte vid jaktbrott och jakthäleri skall förver- kas om det inte är uppenbart oskäligt. Med utbyte avses detsamma som enligt 36 kap. 1 § . Vederlag för den som utför ett jaktbrott på uppdrag av annan torde exempelvis kunna förverkas enligt denna be- stämmelse. Bestämmelsen i 36 kap. 1 a § har generell till- lämplighet och skall därför beaktas vid fastställande av vilket utbyte som kan bli föremål för förverkande. Vidare har vissa redaktionella ändringar gjorts i paragrafen. Ändringen i första stycket innebär för det första att möjligheterna att för- verka hjälpmedel utvidgas till att även avse jakthäleri. Ändringen moti- veras i avsnitt 10.3. Exempelvis förvaringsutrusning, i vart fall om den är specialkonstruerad för sitt ändamål, torde kunna förverkas vid jakthä- leri. Ändringen i första stycket innebär vidare att möjligheterna till förver- kande utvidgas till att även omfatta sådan egendom som, utan att den använts vid brottet, varit avsedd att användas. slopas det tidi- gare rekvisitet att hjälpmedel som medförts skall kunna bli föremål för förverkande. Genom ändringen omfattas såväl hjälpmedel som medförts som annan egendom förutsatt att egendomen varit avsedd att användas vid brottet. Ett förverkande förutsätter också att förverkandet behövs för att förebygga brott eller att annars särskilda skäl föreligger. Det förutsätts vidare att brottet har fullbordats. Ändringen motiveras i avsnitt 10.2. Vad gäller tillämpningen hänvisas till författningskommentaren beträffande 36 kap. 2 § första stycket . Vidare har i andra stycket uttrycket hjälpmedlet ersatts av egendo- men utan att någon saklig ändring är avsedd. 16.19Förslaget till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) Enligt bestämmelsen skall radioaktiva ämnen eller tekniska anordningar som varit föremål för brott enligt strålskyddslagen förverkas. Detta gäller även behållare eller andra strålskyddsanordningar som hör till radioakti- va ämnen eller tekniska anordningar. Genom det nya tredje stycket, utvidgas bestämmelsen till att omfatta även annan egendom som använts som hjälpmedel vid brott mot lagen. Vidare innebär ändringen att egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott kan förverkas, i de fall brottet har fullbordats. Ändringarna motiveras i avsnitt 10.2 och 10.4. I likhet med vad som gäller enligt 36 kap. 2 § förutsätts för förverkande att det behövs för att förebygga brott eller att det annars finns särskilda skäl. Den praxis som utvecklats vid tillämpningen av 36 kap. 2 § och motsvarande bestämmelser inom specialstraffrätten kan tjäna till vägledning vid tillämpningen av denna bestämmelse. På samma sätt som 36 kap. 2 § är det en fakultativ bestämmelse. Vad gäller tillämpningen av rekvisitet avsedd att användas hänvisas till författningskommentaren beträffande 36 kap. 2 § första stycket . 16.20 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:868) om Prop. 2004/05:135 brandfarliga och explosiva varor Paragrafen reglerar förverkande av anordningar för hantering av brand- farliga och explosiva varor. Genom ändringen i första stycket utvidgas möjligheterna till förverkande. Enligt den nya lydelsen får anordningar för hantering av brandfarliga eller explosiva varor som varit föremål för brott enligt lagen eller dess värde förklaras förverkade, om det behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl. Detsamma skall gälla annan egendom som använts eller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag, om brottet har full- bordats. Ändringen innebär för det första att förverkandebestämmelsen ansluter till hur bestämmelser om förverkade av hjälpmedel normalt är utformade. Det förskrivs att förverkande får ske i stället för skall ske, dvs. att bestämmelsen har fått en fakultativ utformning. Den särskilda förutsättningen som tidigare förelegat att den brottsliga gärningen skul- le ha medfört uppenbar risk för en betydande skada genom brand eller explosion ersätts av att förverkande får ske om det behövs för att före- bygga brott eller det annars finns särskilda skäl. Tillämpningen av mot- svarande bestämmelse i exempelvis 36 kap. 2 § kan tjäna till vägledning. Ändringen innebär vidare att förverkande kan ske av all egendom som använts som hjälpmedel vid brott och att även egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott skall kunna för- verkas. Vad som torde kunna förverkas enligt den utvidgade bestämmel- sen är t.ex. egendom som använts vid förvaring och tillverkning av brandfarliga och explosiva varor. Vad gäller tillämpningen av rekvisitet avsedd att användas hänvisas till författningskommentaren beträffande 36 kap. 2 § första stycket . Ändringarna motiveras i avsnitt 10.2 och 10.4. 16.21Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Ändringen i första stycket, som motiveras i avsnitt 9.2, innebär att sådant som någon mottagit som ersättning för kostnader i samband med ett brott skall kunna förverkas, om mottagandet utgör brott enligt denna lag. I stället för det mottagna kan dess värde förklaras förverkat. Förverkande kan komma i fråga enligt denna bestämmelse om någon gör sig skyldig till förberedelse till grovt fornminnesbrott och förberedelsen består i att gärningsmannen tar emot pengar eller annat i betalning för att täcka kostnader för utförande av brottet (2 kap. 21 § tredje stycket lagen om kulturminnen m.m. i förening med 23 kap. 2 § första stycket 1 brottsbal- ken). Det förhållandet att brottet fullbordats eller att straffbart försök kommer till stånd och att den som tagit emot ersättningen döms till an- svar för försök eller fullbordat brott, antingen som medhjälpare eller gär- ningsman, bör inte hindra att kostnadsersättning förverkas (se m.fl, Prop. 2004/05:135 , en kommentar, kap. 2538, s. 36:21). Även i dessa fall skall förverkande underlåtas om det är uppenbart oskäligt. Bestämmelsen om förverkande av metallsökare kvarstår oförändrad i Bestämmelsen om förverkande av andra hjälpmedel än metallsökare har flyttats till ett nytt tredje stycke. Ändringen innebär i sak att möjlig- heterna till förverkande utvidgas till att även omfatta sådan egendom som, utan att den använts vid brottet, varit avsedd att användas vid brot- tet. Det förutsätts emellertid att brottet har fullbordats eller att förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse. Även enligt denna bestämmelse krävs att förverkande varit nödvändigt för att före- bygga brott eller det finns andra särskilda skäl till det. Ändringen motive- ras i avsnitt 10.2. Vad gäller tillämpningen hänvisas till författnings- kommentaren till 36 kap. 2 § första stycket . Vidare har ut- trycket utrustning bytts ut mot egendom, för att anpassa regleringen till och andra förverkandebestämmelser. Vidare har en viss språklig modernisering skett. 16.22Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Ändringen innebär för det första att förutom ersättning som lämnats till den som har begått ett brott även annat utbyte av brott kan förverkas. Ändringen innebär en viss utvidgning av tillämpningsområdet. Exempel- vis kan ersättning för brott enligt 2 a §, 3 a § eller 5 § som lämnats till någon annan än den som begått brottet under vissa förhållanden förklaras förverkad med stöd av denna bestämmelse samt 36 kap. 5 § första stycket c) . Ersättning behöver med andra ord inte ha lämnats till den som begått brottet utan lika gärna till någon annan som bereds av brottet. Med utbyte avses detsamma som enligt 36 kap. 1 § . Bestämmelsen i 36 kap. 1 a § har därtill generell tillämplig- het och skall beaktas vid fastställande av vilket utbyte som kan bli före- mål för förverkande. Ändringen motiveras i denna del i avsnitt 9.5. Vidare skall sådant som någon mottagit som ersättning för kostnader i samband med ett brott kunna förverkas, om mottagandet utgör brott en- ligt denna lag. I stället för det mottagna kan dess värde förklaras förver- kat. Förverkande kan komma i fråga enligt denna bestämmelse om någon gör sig skyldig till förberedelse till människosmuggling och förberedel- sen består i att gärningsmannen tar emot pengar eller annat i betalning för att täcka kostnader för utförande av brottet (2 a § utlänningslagen i förening med 23 kap. 2 § första stycket 1 ). Det förhållandet att brottet fullbordats eller att straffbart försök kommer till stånd och att den som tagit emot ersättningen döms till ansvar för försök eller fullbor- dat brott, antingen som medhjälpare eller gärningsman, bör inte hindra att kostnadsersättning förverkas (se m.fl, , en kommen- tar, kap. 2538, s. 36:21). Enligt den begränsning som görs till brott med fängelse i straffskalan kan förverkande av kostnadsersättning inte ske om det är fråga om förberedelse till människosmuggling, ringa brott. Ändringen i denna del motiveras i avsnitt 9.2. Ändringen innebär att tillämpningsområdet utvidgas till transportmedel som varit avsett att användas vid brott, under förutsättning att brottet har fullbordats eller att förfarandet utgjort ett straffbart försök eller en straff- bar förberedelse. Ändringen motiveras i avsnitt 10.2. Vad gäller tillämp- ningen hänvisas till författningskommentaren beträffande 36 kap. 2 § första stycket . Vidare har tillämpningsområdet utvidgats till att även avse brott mot 3 a §. Även transportmedel som använts vid hjälp till olovlig vistelse kan alltså förklaras förverkat om övriga förutsättning- ar är uppfyllda. Ändringen i denna del motiveras i avsnitt 10.3. I tredje stycket, som är nytt, föreskrivs att möjligheterna till förverkande utvidgas till att även omfatta annan egendom än transportmedel som an- vänts som hjälpmedel vid brott. Bestämmelsen omfattar brott som avses i 2 a, 3 a samt 5 §. I likhet med vad som gäller enligt 36 kap. 2 § brottsbal- ken förutsätts för förverkande att det behövs för att förebygga brott eller att det annars finns särskilda skäl. Den praxis som utvecklats vid tillämp- ningen av 36 kap. 2 § och motsvarande bestämmelser inom specialstraffrätten kan tjäna till vägledning vid tillämpningen av denna bestämmelse. På samma sätt som 36 kap. 2 § är det en fa- kultativ bestämmelse. Exempelvis kan det komma i fråga att förverka t.ex. biljetter och andra handlingar som använts vid människosmuggling eller vid hjälp till olovlig vistelse. Annan egendom, exempelvis sjökort eller kartor, bör också kunna bli föremål för förverkande. Ändringen mo- tiveras i avsnitt 10.4. Vidare utvidgas tillämpningsområdet till sådan egendom som varit avsedd att användas vid brott, under förutsättning att brottet har fullbordats eller att förfarandet utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse. Ändringen motiveras i avsnitt 10.2. Vad gäller tillämpningen i denna del hänvisas till författningskommentaren beträffande 36 kap. 2 § första stycket . Tredje stycket inne- håller inte någon särbestämmelse som föreskriver att förverkande skall kunna ske om ägaren eller befälhavaren eller någon annan som var i äga- rens ställe förövat gärningen. Det innebär att bestämmelsen i 36 kap. 5 § beträffande hos vem förverkande får ske är tillämplig. Bestämmelserna om att förverkande inte får ske om det är uppenbart oskäligt har flyttats från första och andra styckena till ett nytt fjärde stycke och tar sikte på samtliga förverkandebestämmelser i paragrafen. Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1969) om Prop. förbud mot vissa dopningsmedel Begreppet i första stycket har ersatts av utbyte för att anpassa terminologin till . Genom att den som uppstår ge- nom brottet beskrivs som utbyte, kommer bestämmelsen som föreslås i 36 kap. 1 a § att bli tillämplig. Även i övrigt har texten mo- derniserats. Ändringen motiveras i avsnitt 8.2. Ändringen i andra stycket innebär att möjligheterna till förverkande utvidgas till att även omfatta sådan egendom som, utan att den använts vid brottet, varit avsedd att användas. Det förutsätts emellertid att brottet har fullbordats eller att förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse. Även enligt denna bestämmelse krävs att förver- kande behövs för att förebygga brott eller att det annars finns särskilda skäl. Ändringen motiveras i avsnitt 10.2. Vad gäller tillämpningen hänvi- sas till författningskommentaren beträffande 36 kap. 2 § första stycket . 16.24Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter Paragrafen innehåller regler om straffansvar.