prop · GS031d8 · 2005-01-01 00:00:00 — En ökad medvetenhet märks bland flera regeringar, men ansträngningarna är långt ifrån tillräckliga. Flera länder i har uppenbara problem med att nå millennieutvecklingsmålen, framför allt målen om utbildning, hälsa och miljö. Graden av respekt för demokrati och mänsk- 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 liga rättigheter varierar dessutom starkt inom regionen. Den allmänna långsiktiga trenden är dock positiv. Kvinnors och barns rättigheter är fortfarande ofta starkt eftersatta och handel med kvinnor och barn är ett utbrett problem. Även de många etniska minoriteterna har som regel en eftersatt och utsatt position. Spridningen av hiv/aids är snabbare än väntat och utgör ett växande hot mot den ekonomiska och sociala utvecklingen i stora delar av regionen. Förnekandet av sjukdomen från alltför många regeringars sida i kombination med fattigdom och bristande jämställdhet bidrar till epidemins fortsatta utbredning. Situationen är särskilt alarmerande i de mest folkrika länderna. I bedöms 45 miljoner människor vara smittade. Om ingenting görs för att bekämpa den snabbt ökande hiv/aids-spridningen i riskerar världsdelen att ha mellan 40 och 50 miljoner smittade . Det är fler än antalet människor som lever med hiv/aids i hela världen. Då hiv/aids, malaria och tuberkulos ökar, förefaller målet att stoppa spridningen av dessa och andra sjukdomar bli svårt att nå. är den mest förorenade regionen i världen och miljöproblemen tilltar vilket medför såväl långsiktiga negativa effekter som fler akuta katastrofer. Viktiga förklaringar till miljöförsämringen är otillräcklig institutionell kapacitet och bristande miljöpolitik. Föroreningar från industri, jordbruk, vedeldning och hushållsavfall har skapat försämrade levnadsvillkor. Avskogningen fortsätter dessutom i , , och . Målet att halvera andelen människor utan tillgång till rent dricksvatten kommer att bli svårt att nå. samarbete med regionen styrs bl.a. av regeringens Asienstrategi (1999) samt Framtid med en uppföljning av regeringens Asienstrategi (2002). Skillnaderna mellan länderna är mycket stora och biståndet har därför skiftande betoning i olika länder. Prioriterade områden för utvecklingssamarbetet med är framför allt miljö, god samhällsstyrning inklusive korruptionsbekämpning, främjande av mänskliga rättigheter och demokrati, bekämpning av hiv/aids, samt fredsfrämjande och konfliktförebyggande. Genomgående inslag är institutionsuppbyggnad och stöd för reform- 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 För att millennieutvecklingsmålen ska nås krävs att såväl ländernas regeringar som det internationella givarsamfundet målmedvetet fokuserar på fundamentala åtgärder för fattigdomsbekämpning. Ökad samordning och harmonisering med andra givare eftersträvas. I innehar Asiatiska (AsDB/AsDF) en dominerande ställning som utvecklingsfinansiär. samarbete med AsDB/AsDF ska intensifieras, liksom samarbetet med EU. EU:s regionala bistånd till styrs av en förordning om stöd till såväl som . EU:s bistånd till motsvarar endast av gemenskapens totala bistånd. Viktiga frågor som driver är en tydlig fattigdomsinriktning på insatser, att konsekvent arbeta med utvärderingar samt fortsatt fokus på mainstreaming av horisontella frågor såsom mänskliga rättigheter, jämställdhet, miljö och demokrati. Den säkerhetspolitiska utvecklingen i präglas av fortsatt instabilitet och osäkerhet vilket lyfter fram behovet av stärkt multilateral samverkan och förebyggande åtgärder. ger stöd till att lösa inomstatliga konflikter, bl.a. i och . är det näst fattigaste landet i världen och det största biståndslandet i för del. Utvecklingsbehoven är enorma och säkerheten dålig. kommer att vara i behov av bistånd . Nya landstrategier har antagits för utvecklingssamarbetet med och . Samarbetet med delar av kommer att regleras i en regionstrategi som är under utarbetande. Regionstrategin ska omfatta dels en regional strategi, dels landstrategier för , och . Beredskap ska finnas för att snabbt öka samarbetet med om de politiska förutsättningarna skulle förbättras i landet. Landstrategin för ska inte förnyas då inte längre anser att landet har behov av gåvobistånd. Den indiska regeringens beslut att ta emot bistånd endast från ett fåtal större givare har föranlett en omprövning av det svenska biståndet till . Regeringen beslutade om nya riktlinjer med fokus på demokrati och rättighetsstödjande insatser. Arbetet med att formulera en strategi för samarbetet med har inletts. Länderna i och () klassificeras inte som fattiga, men massfattigdom och överbefolkning hör till de långsiktiga problemen i regionen. Framför allt på landsbygden är fattigdom ett stort problem, och det är högst osäkert att den kommer att kunna halveras till 2015. Skillnaderna mellan länderna är dock stora: i och beräknas av befolkningen vara fattig, medan andelen i Yemen beräknas till . Tillväxten har överlag varit antingen långsam eller negativ , vilket lett till att arbetslösheten stigit i nästan samtliga länder. I merparten av länderna överstiger arbetslösheten ; i konfliktdrabbade länder som , och de palestinska områdena, är den betydligt högre. I regionen har medellivslängden ökat som barn- och mödradödligheten samt analfabetismen har minskat. En ökande del av befolkningen har tillgång till vatten och sanitär utrustning. saktades dock utvecklingen av. Utbildningssystemet är eftersatt och läskunnigheten är lägre än i länder med betydligt lägre utvecklingsnivå i övrigt. Som helhet har dock läskunnigheten ökat i regionen, även om kvinnor är väsentligt överrepresenterade bland de icke-läskunniga. Kunskapssamhället som helhet är eftersatt. Spridningen av hiv har ökat betydligt och de senaste mätningarna visar att av den vuxna befolkningen är hiv-smittad. De politiska problemen är akuta och två konflikthärdar, den israelisk-palestinska konflikten och , riskerar att öka instabiliteten. En rad andra problem kan hänföras till regimernas odemokratiska struktur och en svag ekonomisk utveckling. Den ekonomiska strukturen är outvecklad. Produktionen begränsas i huvudsak till jordbruksvaror och i vissa länder råvara i form av olja. är efter söder om den region i världen som har de lägsta nettoinvesteringarna. I flertalet länder är makteliten, som domineras av män, ytterst privilegierad, sekulariserad och västinfluerad. I några länder är regeringarna påfallande konservativa. En växande klyfta skiljer de styrande från en befolkning som i många fall lever i fattigdom och bland vilken religiös fundamentalism och anti- västliga och USA-fientliga strömningar tilltar. Graden av kvinnors deltagande i samhällslivet är lågt; kvinnor är marginaliserade politiskt och socialt och diskrimineras av såväl lag som tradition. Viktiga demokratiska fundament, som respekt för de mänskliga rättigheterna, inte minst kvinnors rättigheter och respekt för rättsstatens principer, saknas ofta. Familjen, släkten och klanen blir lätt den enskildas alternativ till det icke-fungerande rättssamhället. Risk finns för migrationsvågor inom regionen och till närområdena. Ett regionalt svenskt stöd till mänskliga rättigheter och demokrati är under uppbyggnad. Ett omfattande svenskt utvecklingsstöd och humanitärt bistånd utgår sedan fredsprocessens början till /. De övergripande målen för stödet är att främja fredlig utveckling och stärka fredsprocessen. Prioriterade områden är barns välfärd, sysselsättningsskapande program och stöd till upprätthållande av samhällsservice. Till följd av den svåra situationen på de palestinska områdena har insatserna på det humanitära området ökat markant . Mot bakgrund av bl.a. de stora återuppbyggnadsbehoven har regeringen beslutat om en strategi för det svenska utvecklingssamarbetet med för 20042006 om högst . Förutom fortsatta humanitära insatser antas mänskliga rättigheter inklusive kvinnors situation demokrati och infrastruktur som framtida samarbetsområden. I övrigt ges inget svenskt bilateralt bistånd till länderna i och . An- ledningen är att de flesta länderna i regionen har stora naturtillgångar och i sig inte är fattiga, även om det i de flesta länder finns stora grupper som lever under fattigdomsgränsen. EU har inlett flera samarbetsprojekt med länderna i och . Dessa initiativ är Barcelonaprocessen, som även kallas EU:s Medelhavssamarbete (Euro-Med), EU:s grannskapspolitik (European Neighbourhood Policy, ENP) samt EU:s strategiska partnerskap med och . Barcelonaprocessen inleddes och omfattar de 25 EU-medlemsstaterna och tio länder i , inklusive och . Inom ramen för Barcelonaprocessen utgår det s.k. MEDA-biståndet, 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 som för perioden 20002006 omfattar . Därtill har Europeiska investeringsbanken (EIB) ställt krediter på ca i utsikt. tillhör de mest aktiva länderna inom Barcelonaprocessen. EU:s grannskapspolitik föreslogs av EU- kommissionen 2003. I handlar grannlandspolitiken i första hand om de länder med vilka EU har associeringsavtal, dvs. , , , och Palestinska myndigheten samt , vars avtal trädde i kraft . På uppdrag av utarbetar kommissionen f.n. handlingsplaner för de fem förstnämnda länderna samt för och . Under innevarande finansiella perspektiv väntas MEDA-biståndet tas i anspråk för åtgärder inom ENP som avser . EU:s strategiska partnerskap för och antogs av . Partnerskapet omfattar området från och i väst till i öst. EU kommer främst att utnyttja befintliga strukturer för sin politik, bl.a. Barcelonaprocessen och ENP. EU kommer också att stärka förbindelserna med övriga länder i och Gulfländernas samarbetsorganisation. Partnerskapet avser att bl.a. främja politiska reformer, ett gott styrelseskick, demokrati och mänskliga rättigheter och stimulera handel och ekonomiskt samarbete. EU kommer även att främja konfliktförebyggande och konfliktlösning samt åtgärder för att bekämpa terrorism, spridning av massförstörelsevapen och illegal migration. Dessa mål kan inte nås utan en rättvis och varaktig lösning på den arabisk-israeliska konflikten. En fortsatt konflikt får inte utnyttjas som förevändning för uteblivna reformansträngningar. av recession och negativ ekonomisk tillväxt har konjunkturen i vänt. Den positiva utvecklingen fortsätter, även om återhämtningen är blygsam i de mest drabbade länderna och många av de strukturella problemen kvarstår. En stor del av befolkningen lever i fattigdom eller extrem fattigdom och inkomst- och förmögenhetsklyftorna är de största i världen. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Arbetslösheten är omfattande och många är undersysselsatta eller arbetar inom den informella sektorn. Svårigheterna för länderna på kontinenten att nå millennieutvecklingsmålen, framför allt målen om utrotning av den extrema fattigdomen, kvinnors ställning, utbildning och hälsa, blir allt tydligare. har, med som enda undantag, demokratiska regeringar etablerats i samtliga latinamerikanska stater. Utvecklingen förblir emellertid motsägelsefull. Det folkliga inflytandet är fortfarande alltför begränsat. Styrelseskicken innebär i många fall ett mycket begränsat parlamentariskt inflytande och i många av länderna är de politiska partierna svaga. Förtroendet för de traditionella partierna undergrävs av den omfattande korruptionen och av ekonomiska reformprogram med brister i fråga om inkomstfördelning och sociala komponenter. Ursprungsbefolkningarna är föremål för etnisk diskriminering. I många av länderna är rättsväsendet bristfälligt. Om millennieutvecklingsmålen ska kunna nås behövs betydande insatser för fattigdomsbekämpning, bl.a. genom demokratifrämjande och konfliktförebyggande. Fredsprocessen i fortskrider men i långsam takt. Respekten för mänskliga rättigheter förblir dock bristfällig. Relativt sett är respekten för de civila och politiska rättigheterna i god. Korruptionsbekämpning står högt på dagordningen men fattigdom, arbetslöshet och undersysselsättning resulterar i svåra levnadsvillkor, låg utbildningsnivå, begränsad tillgång till hälsovård och socialt utanförskap. De mest utsatta grupperna är kvinnor, barn och ursprungsbefolkningen. Trots demokratins framsteg har kvinnors politiska deltagande och inflytande inte förbättrats nämnvärt. Kvinnor har en underordnad ställning till männen inom de flesta områden och våld mot kvinnor är ett mycket utbrett problem. I förväntas regeringen fortsätta med pågående institutionella och politiska reformer, till vilka det svenska biståndet är kopplat. I är demokratin på de flesta håll relativt väl förankrad med undantag för i första hand och . är inte lika drabbad av hiv/aids som eller delar av , men sjukdomen är ett växande problem och i vissa länder är problemet redan allvarligt. drabbade är (bl.a. och ), , , och delar av . är fattigaste land och därtill politiskt mycket instabilt. har situationen blivit mindre spänd, men landets omfattande problem i form av den djupa fattigdomen, ojämlikheten och ursprungsbefolkningens politiska utanförskap kvarstår och därmed risken för nya oroligheter. Situationen i karaktäriseras av fortsatt instabilitet där polariseringen mellan regering och opposition består. Situationen i är oviss. I fortsätter den väpnade konflikten. Att få till stånd en fungerande fredsprocess har blivit en internationell politisk angelägenhet. har det tredje största antalet internflyktingar i världen och de regionala effekterna av landets problem blir alltmer påtagliga, bl.a. genom ett tilltagande antal colombianska flyktingar i och . står för 70 av världens kokainproduktion och narkotikan är starkt sammanvävd med den väpnade konflikten. Nästan allt kokain i världen framställs i den andinska regionen. , och är föremål för skuldlättnadsinitiativet för de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna (HIPC). Budgetstöd, som en del av stödet till de fattigdomsstrategier som länderna själva utarbetat, kan bli aktuellt till länderna. har tagit nya initiativ i kampen mot fattigdomen. Samstämmighet och hög profil i dialog, givarsamordning och diplomatiskt arbete kännetecknar engagemang i flera av länderna i . Allianser eftersträvas med såväl multilaterala och regionala givare, som med enskilda organisationer. Väl fungerande samverkan har etablerats t.ex. med den (). Ofta används även FN-organ som utvecklingspartner. Styrdokumenten för utvecklingssamarbetet är en regionstrategi för och år 20012005, och en regionstrategi för med separata landstrategier för och för åren 20032007. EU:s regionala bistånd till styrs av en förordning om stöd till såväl som . domsbekämpning och social utjämning, men även handelsrelaterat stöd. EU har skapat en fond för att implementera associeringsavtalet med . Stöd till integrationsprocessen i de två regioner som står på tur för eventuella förhandlingar om associeringsavtal, och Andinska gemenskapen, ingår också i EU:s utvecklingssamarbete. Det strategiska partnerskapet mellan och och stärktes ytterligare genom det tredje toppmötet mellan regionerna som hölls . Partnerna enades om att utöka samarbetet inom multinationella fora och då särskilt FN, samt inom social sammanhållning. Utvecklingen i och kännetecknas av allt större skillnader mellan länder vad gäller reformtakt och ekonomisk utveckling. I och fortsätter den ekonomiska expansionen med hög tillväxt. Särskilt i fördjupas reformerna inom vissa centrala områden, bl.a. den statliga förvaltningen. I fortsätter stagnationen och få tecken finns på en utveckling i demokratisk riktning och mot en öppen marknadsekonomi. På har erhållit kandidatlandstatus och förväntas inleda medlemskapsförhandlingar med EU . I och expanderar ekonomin av nedgång. hölls presidentval i landet vilket blev en framgång för demokrati och europanärmande. I flera länder på finns dock omfattande brister vad gäller genomförandet av nödvändiga reformer vilket bl.a. hämmar den ekonomiska återhämtningen. I finns förutsättningar för en fördjupad reformprocess i . Generellt befinner sig dock länderna i denna region såväl som flera länder i i ett tidigt skede vad gäller övergången från planekonomi till en fungerande marknadsekonomi och de har därför ett omfattande reformarbete framför sig. Flera av länderna är också inbegripna i regionala konflikter. I och är bristen på demokratisk utveckling särskilt oroande. Den EU-utvidgning som genomfördes innebär att det svenska utveck- 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 lingssamarbetet med anslutningsländerna avslutas och övergår till reguljärt grannlandssamarbete. De nya medlemsstaternas erfarenheter av transition kommer att tas till vara i trepartssamarbete. En ny Sidaenhet kommer, sedan utvecklingssamarbetet avslutats, att etableras på för att främja ett fördjupat samarbete mellan och . Den nya Sidaenhetens verksamhet kommer att finansieras från utgiftsområde 5 Internationell samverkan. Det svenska utvecklingssamarbetet kommer att riktas längre österut och mot länderna på . sker en liknande omställning av utvecklingssamarbetet inom EU. Regeringen bedömer att insatser för att undvika att en fattigdomsklyfta permanentas och fördjupas mellan det utvidgade EU och omgivande grannländer är viktigt för en fortsatt stabil utveckling i . Regeringen verkar därför inom EU för att knyta de nya grannländerna närmare europeiska samarbetsstrukturer och värdegemenskaper. Organiserad brottslighet och miljöförstöring är tilltagande problem av gränsöverskridande karaktär i och och måste bekämpas genom samarbete. Flera länder i , exempelvis , och , går mot ett allt närmare samarbete med EU baserat som tidigare på så kallade partnerskaps- och samarbetsavtal (PSA). fortsätter länderna på att kopplas närmare EU genom den s.k. Stabiliserings- och associeringsprocessen (SAp), som stakar ut vägen för länderna mot ett närmare samarbete med EU i perspektivet av ett framtida EU-medlemskap. Inom ramen för SAp upprättas nu även europeiska partnerskapsavtal mellan EU och respektive land, vilka kommer att bli vägledande för det fortsatta EU-närmandet. Det svenska utvecklingssamarbetet, såväl som utvecklingssamarbetet genom EU, ska stödja ländernas EU- närmande inom ramen för PSA, ENP och SAp. ska även verka för att de nationella fattigdomsstrategierna (PRS) i respektive land samordnas med arbetet för europeisk integration. De båda EG-instrumenten TACIS (Technical Assistance to the Commonwealth of Independent States) och CARDS (Community 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Assistance for Reconstruction, Development and Stabilisation) är de viktigaste kanalerna för gåvobistånd till de före detta utom de baltiska länderna (OSS- länderna) respektive länderna på . EU:s förmedlemskapsstöd till kandidatländerna kanaliseras genom instrumenten Phare, Ispa och Sapard. Phare är det särskilda programmet för kandidatländernas anslutningsprocesser. Regeringen avser i styrningen av dessa instrument verka för effektiva och ändamålsenliga insatsprogram som utformas i nära samarbete med de berörda samarbetsländerna. Regeringen kommer fortsatt att prioritera twinninginsatser genom både TACIS, CARDS- och Phare-programmen för att främja institutionsuppbyggnad i samarbetsländerna. I det svenska närområdet kommer samarbetet med nordvästra , och att fortsätta. Stärkandet av demokratiska strukturer, ett aktivt medborgerligt deltagande och en utveckling av god samhällsstyrning och förvaltning kommer fortsatt att ha hög prioritet. I och bör stödet till pågående förvaltningsreformer fortsätta. Insatser inom miljöområdet och den sociala sektorn bedöms som angelägna liksom arbetet med att främja en gemensam säkerhet. Inom miljöområdet avser regeringen fortsätta stödet genom NDEP-fonden (Nordiska dimensionens miljöpartnerskap) och NEFCO (Nordiska miljöfinansieringsbolaget) för insatser främst i nordvästra . Vad gäller kommer utvecklingssamarbetet bl.a. att fokusera på det civila samhället, oberoende massmedia och den sociala sektorn. Samarbete med svenska kommuner, länsstyrelser, landsting och storregioner kommer fortsatt spela en viktig roll för att utveckla lokal och regional förvaltning. Ett visst säkerhetsfrämjande samarbete samt samarbete inom utbildnings- och forskningsområdet kommer att fortsätta med , och även . Stödet ska successivt fasas ut och övergå till ett nära och reguljärt grannlandssamarbete. och är bland de länder i världen som har den snabbaste spridningen av hiv/aids. Då många som drabbas av hiv/aids är prostituerade och sprutnarkomaner har problemet tidigare inte prioriterats av myndigheterna i tillräckligt stor omfattning. kommer fortsatt stödja insatser på detta område. Utvecklingssamarbetet med särskilt bör, där så är lämpligt, stödja genomförandet av beslut som fattas inom ramen för , Östersjöstaternas råd, och . Stärkandet av demokratiska strukturer och god samhällsstyrning är av stor vikt för utvecklingen på . Utbredd korruption och ett svagt rättsväsende utgör hinder för framsteg på flera håll i regionen. De svenska insatserna på bör inriktas på fortsatt EU-närmande och stöd för institutionsuppbyggnad samt främjande av näringslivsutveckling, för att därigenom verka konfliktförebyggande och minska fattigdom. Utvecklingssamarbetet med syftar till att fortsätta EU-anpassningen. I och är endast begränsade insatser aktuella. Utvecklingssamarbetet med kommer att intensifieras. Regeringen beslutade om en ny landstrategi för 20042006, i vilken en fördubbling av biståndet från dagens möjliggörs. Inriktningen kommer att vara fattigdomsbekämpning och integrering med de europeiska strukturerna. För länderna i kommer samarbetet att särskilt inriktas på att skapa förutsättningar för att minska fattigdomen och förebygga konflikter genom insatser som syftar till att främja en tillväxt inom ramen för hållbar utveckling, skapa bättre levnadsförhållanden för befolkningen samt att bygga upp demokratiska samhällsstrukturer och respekten för mänskliga rättigheter. En fördjupning av reformprocessen i kan skapa förutsättningar för ett utvecklat samarbete. För länderna i , särskilt , förutses en fördjupning av samarbetet . Handeln med människor är ett stort problem i Öst- och och kampen mot denna form av modernt slaveri har hög prioritet. Ländernas nationella satsningar är avgörande för hur effektivt arbetet mot människohandel genomförs. Genom det arbete som gjorts av UNDP och Sida, har insikten ökat på många håll om betydelsen av jämställdhet. Detta innebär inte automatiskt att situationen för- bättrats, men förutsättningarna för dialog torde vara mer gynnsamma än . Stöd till utveckling av jämställdhet kan ses i flera steg, där det första steget har ett demokratiskt perspektiv och handlar om att leva upp till internationella överenskommelser och egna ambitioner om lika rättigheter, möjligheter och skyldigheter för kvinnor och män. Makt, inflytande och attityder är nyckelbegrepp. I många av länderna i och är arbetslösheten hög, framför allt i mindre orter och på landsbygden. En omfattande och ofta olaglig arbetskraftsmigration till EU-länderna inleddes under 1990- talet. I vissa fattigare länder, som , är även ett mål för arbetssökande. I flera av länderna finns en omfattande grå arbetsmarknad, vilket gör det svårt att bedöma den verkliga arbetslösheten. Det är angeläget att arbetsmarknadsmyndigheterna stärks i flera av dessa länder. Stöd till konfliktförebyggande och säkerhetsfrämjande verksamhet i och , med utgångspunkt i det breda säkerhetsbegreppet, kommer att vara fortsatt aktuellt . Beredskap ska också finnas att stödja återuppbyggnadsinsatser i länder och områden som befinner sig i övergången från väpnad konflikt och humanitär kris till långsiktig utveckling. är anslutet till G8:s Globala Partnerskap mot spridning av massförstörelsevapen. Till stöd för detta partnerskap kommer inom ramen för utvecklingssamarbetet med bl.a. att fortsätta bidra till insatser för bl.a. kärnämneskontroll, fysiskt skydd av kärnämne och destruktion av kemiska vapen. Samarbetet med och andra för att bidra till nedrustning och motverka spridning av massförstörelsevapen är ett viktigt inslag i den övergripande politiken för nedrustning och ickespridning. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 3.4.5Information och i politiken för global utveckling Politiken för global utveckling, (prop. 2002/03:122, bet. 2003/04:UU3, skr.