prop · GT0330 · 2005-11-18 00:00:00 — Forskningsresultat och kliniska erfarenheter från har visat att det går att nå bra resultat med preventivt arbete bland studenter. En del insatser görs redan i , bland annat genomför en forskargrupp vid ett flerårigt interventionsprojekt vid och . Studenthälsovården står tillsammans med kårer, nationer och övriga studentorganisationer för genomförandet av alkoholförebyggande insats- er inom högskolan. har ett tillsynsansvar när det gäller högskolans ansvar för att studenter har tillgång till hälsovård medan har ett tillsynsansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen. Några högskolor har valt att lägga ut driften på externa aktörer, t.ex. Landstingshälsa eller , vilket kan försvåra det förebyggande arbetet inom högskolans alla nivåer från ledningsgrupp till studentföreningar. Några mottagningar har med stöd från sin ledning goda ekonomiska för- utsättningar för att bedriva ett förebyggande arbete, de flesta mottag- ningar har det dock inte. Arbetet med att mobilisera högskolan i det alkoholförebyggande arbetet bör ske inom högskolans alla nivåer. Omkring hälften av alla unga vuxna återfinns i arbetslivet och arbets- platserna är därmed en av de viktigaste arenorna för att påverka attityder omkring alkohol och för att förebygga alkoholrelaterade problem i denna åldersgrupp. Arbetsplatserna har också en viktig funktion att fånga upp tidiga signaler på problem. En tydlig och uttalad policy på arbetsplatser i frågor som rör alkohol och narkotika har en viktig opinionsskapande effekt. Arbetet med att upprätta och använda sådana program på alla arbetsplatser bör intensifieras och det bör särskilt utvecklas strategier för att engagera arbetsplatser som har många unga anställda, exempelvis inom restaurangnäringen och resebranschen. Insatser i arbetslivet be- handlas vidare i avsnitt 6.5.2. Studier har visat att ungdomar som saknar arbete ofta dricker mycket alkohol. Det gäller särskilt unga män. Ungdomar själva ser arbetslöshet som en viktig riskfaktor för uppkomsten av missbruk. Särskilt gäller det dem som har egen långvarig erfarenhet av arbetslöshet. Det är därför viktigt att det på den lokala nivån utvecklas fler möjligheter för personlig utveckling och motivationsarbete för unga arbetslösa. Det är också viktigt att det i kommunerna finns ett fungerande samarbete omkring arbetslösa ungdomar. En del kommuner har kommit relativt långt i detta arbete och exempelvis samordnat arbetsmarknadsenheten och social- tjänstens försörjningsresurser för arbetslösa ungdomar eller inrättat klientinriktade samverkansprojekt mellan psykiatrin, , arbetsförmedlingen och . Erfarenheter från dessa projekt och andra insatser för unga arbetslösa behöver utvecklas och ges ökad spridning. Det är också viktigt att kunskapen fördjupas om sambanden mellan alkoholkonsumtion och arbetslöshet. Tidig upptäckt av unga vuxna med riskbeteende Vården för ungdomar och unga vuxna med alkohol- och narkotika- relaterade problem behöver utvecklas. Flera remissinstanser anser att det råder brist på vårdalternativ för denna åldersgrupp och även att det finns brister i samordning och planering med när det gäller enskilda vårdtagare. Ungdomar som har utvecklat skadliga alkoholvanor och behöver hjälp att avbryta sitt missbruk bör få sådan hjälp på en för ungdomar särskilt anpassad mottagning. Det är viktigt att ungdomar inte skall behöva definiera sig som missbrukare för att få hjälp till behandling. Det bör därför finnas tillgång till en för ungdomar särskild anpassad mottagning. En sådan mottagning kan antingen drivas som en egen verksamhet i regi eller inrymmas i ungdomsmottagningarnas verksam- het som förstärks med personal med särskild kompetens inom alkohol- Prop. 2005/06:30 och drogområdet. Regeringens bedömning: För att stärka det alkoholförebyggande arbetet inom hälso- och sjukvården har regeringen inom ramen för den nuvarande handlingsplanen genomfört en satsning riktad till lands- Satsningen har syftat till att skapa strukturer och metoder för alkoholförebyggande arbete och höja personalens kompetens i det Det handlar framförallt om insatser för tidig upptäckt och behandling av riskpatienter inom primärvården. grupp är gravida kvinnor för att minska risken att barn föds med skador orsakade av mammans alkoholkonsumtion. nu genomförs inom landstingen kommer att fullföljas under ytterligare Regeringen avser därtill att på olika sätt ta tillvara de kun- skaper som samlats inom ramen för det Familjemedicinska institutets (Fammi) verksamhet. bör få i uppdrag att utvärdera Utvärderingen bör senare ligga till grund för fortsatta satsningar inom landstingen och strategier för hur rutiner och kompe- tensutveckling inom detta område skall kunna integreras i relevanta Nuvarande handlingsplan: Den nuvarande handlingsplanen lyfter fram behovet av fortbildning om alkohol för personal inom primärvården Remissinstanserna: Flera remissinstanser påtalar behoven av förstärk- ning av vårdutbildningar och vidareutbildning för vårdpersonal om vikt- en av tidig upptäckt och tidiga insatser, framför allt nämns fort- bildninginsatser för personal inom primärvård, företagshälsovård, mödra- vård, akutsjukvård och psykiatri i motivationshöjande samtal och andra korttidsinterventioner, vidareutveckling av metoder för tidig upptäckt och bättre samverkan samt utvärdering och uppföljning av de satsningar Skälen för regeringens bedömning Ökningen av antalet högkonsumenter av alkohol innebär en betydande belastning för hälso- och sjukvården. finns det där stora möj- ligheter att nå personer med en riskfull alkoholkonsumtion med preventiva insatser eftersom de oftare än andra i samma åldersgrupper söker vård inom primärvård och företagshälsovård. sällan direkt kopplade till alkoholkonsumtionen utan har mer diffus karaktär där alkoholen är en av flera bidragande faktorer. gångsrika metoder att arbeta alkohol- och drogförebyggande på dessa arenor, men det har ännu inte blivit en rutinåtgärd att samtala med patienter om deras alkoholvanor. Människor med psykiska problem och människor som hamnar i en livskris kan också behöva särskilda stödinsatser. I en del fall leder psykisk sjukdom, liksom livskriser, till ett ökat alkoholbegär. alkoholtillgängligheten innebär en ytterligare påfrestning för dessa grupper. Därför krävs en förstärkning av sekundärpreventiva åtgärder och alkoholbehandling inom psykiatrin, liksom även inom akut- och olycksfallsvården där sökorsaken ofta är alkoholrelaterad. Den hälso- och sjukvård som finns på lokal nivå och som också når ut till flertalet människor är primärvården där läkare, distriktssköterskor, mödra- och barnhälsovård har viktiga förebyggande funktioner. Forsk- ningsresultat visar att då distriktsläkare eller husläkare i sin kontakt med patienter tar upp frågor om alkoholkonsumtion m.m. har detta lett till på- tagliga resultat i form av lägre alkoholkonsumtion som i sin tur medfört bättre hälsa och minskat vårdbehov. Inte minst distriktssköterskorna utgör med sitt socialmedicinskt inriktade arbetssätt och ofta långvariga patientkontakter en mycket viktig resurs i det alkoholpreventiva arbetet. Många landsting arbetar med förebyggande insatser på alko- holområdet utifrån ett tvärsektoriellt perspektiv. I flera länder har man satsat på att genom screening och viss intervjumetodik tidigt försöka hitta riskkonsumenter, innan de hinner utveckla ett alkoholberoende. Insatser har visat sig vara effektiva inom flera olika delar av vården, som t.ex. beroendevård, psykiatri, akutvård, primärvård och företagshälsovård. Ändå har det varit svårt att införa dessa metoder inom hälso- och sjukvården. En förklaring är att det bland personalen, inte minst bland läkare, har funnits en stor osäkerhet om hur man går till väga och en ovilja att diskutera alkoholvanor och andra livsstilsrelaterade frågor med patienterna. har i en rapport till regeringen (Hälsofrämjande hälso- och sjukvård? En kartlägg- ning av hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser) redovisat en kartläggning av hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser inom landstingen. En analys av landstingens övergripande styrdokument visar att livsstilsfaktorer som tobak och alkohol nämns av av landstingen, men att rutiner och program för hur per- sonalen skall ta upp frågor som rör alkohol bara finns vid av vårdcentralerna. arbetar med att ta fram nationella rikt- linjer för behandling av personer med alkohol- och drogproblem. Experter som utarbetar underlaget för riktlinjerna, har i sin littera- turgenomgång funnit starkt stöd för att kort rådgivning inom primärvård och akutsjukvård har god effekt. Detta gäller även inom psykiatrin även om evidensen här är något svagare. För att genomföra detta kommer dock resurser i form av personal och kompetensutveckling att behövas. En av de frågor som diskuteras är screening av patienter inom primär- vården, allmänpsykiatrin och akutsjukvården. En omfattande utbildnings- insats, i alkoholprevention, riktad till läkare och övrig personal inom primärvård, inklusive mödrahälsovård och företagshälsovård har inletts i samarbete med . Landstingen har under nuvarande handlingsplan beretts möjlighet att söka särskilda medel för att utveckla arbetsrutiner, kompetens och system för uppföljning inom ramen för primärvården. Insatser i mödrahälsovården behandlas vidare i avsnitt 6.4.3. Denna satsning bör ges fortsatt stöd under kommande Vidare krävs det en förbättrad utvärdering och uppföljning av Prop. 2005/06:30 statistik och genomförda insatser. Därför bör ges i upp- drag att utvärdera satsningen och därmed skapa en grund för kommande landstingssatsningar och för kompetensutveckling. Kunskap om vikten av tidig upptäckt av högkonsumenter av alkohol är väsentliga för alla personer som arbetar inom vård och omsorg. Förstärkta fortbild- ningsinsatser krävs till personal inom primärvård, inklusive mödravård och ungdomsmottagningar, skolhälsovård, studenthälsovård och före- tagshälsovård. Vidare krävs en förbättrad utvärdering och uppföljning av statistik och genomförda insatser. Regeringens bedömning: Vård måste vara tillgänglig och av god kvalitet samt ges på lika villkor för flickor och pojkar, kvinnor och män, men vara anpassad till eventuellt olika behov. Betydelsen av väl fungerande vårdkedjor bör framhållas och all behandlingsplanering utgå från individens behov och inkludera förebyggande insatser, öppenvårdsinsatser, institutionsvård, efterbehandling och rehabilite- ring. Vidare bör vård, behandling och rehabilitering för särskilt utsatta grupper stärkas. Nuvarande handlingsplan: I den nuvarande handlingsplanen betonas att vård och behandling bör utvecklas och förstärkas och erbjudas i ett tidigt skede av missbruket. Remissinstanserna: Flera remissinstanser anser att tillgången på kvalificerad vård för alkoholrelaterade sjukdomar inte motsvarar dagens behov och att vårdapparaten inte heller är att möta ökade framtida vårdbehov. Man framhåller betydelsen av väl fungerande vårdkedjor och att det finns tydliga ansvarsgränser mellan kommuner och landsting. Några efterlyser en vårdgaranti. menar att samverkan mellan vård- och behandlingsinstitutioner och kommunens socialtjänst måste förbättras. Många ifrågasätter den förskjutning som skett från slutenvård till öppenvård. Andra synpunkter som framkommer är att det ofta brister i samarbetet mellan missbrukarvården och psykiatrin och det gäller även för de särskilda ungdomshemmen, att eftervården är brist- fällig samt att det saknas specialiserad vård för kvinnliga missbrukare och effektiva behandlingsmetoder för unga vuxna. Stiftelsen forum vill se en granskning av konsekvenserna av öppenvårdsbehandling som alternativ till specialiserad vård på behandlingshem och kommun anser att det krävs nationella riktlinjer för kommuner och landsting för effektiva behandlingsmetoder för unga vuxna. Social- styrelsen betonar vikten av en helhetsstrategi för vård och behandling av personer med missbruksproblem. Skälen för regeringens bedömning: Vård och behandling samt andra rehabiliteringsinsatser utgör grunden när det gäller att hjälpa personer med missbruksproblem att komma ifrån sitt beroende. Vård och behand- ling av personer med missbruksproblem är därför en nödvändig del av de alkohol- och narkotikapolitiska insatserna. För en väl fungerande missbrukarvård krävs kunskaper om miss- brukets omfattning och karaktär, vårdbehov hos olika riskgrupper och personer med missbruksproblem samt kvalitet i, och effekter av, de olika insatser som görs. Ansvaret för vård av personer med missbruksproblem delas mellan kommuner och landsting. svarar för den långsiktiga rehabiliteringen medan avgiftning, psykiska komplikationer i samband med missbruk samt substitutionsbehandling främst är ett ansvar för hälso- och sjukvården. Sjukvårdens insatser har, åtminstone i stor- städerna, nästan samma omfattning som . De medicinska insatserna utgör en omistlig del av missbrukarvården. Nya farmako- logiska framsteg och nya rön om sambandet mellan missbruksbeteende och biologiska och neurologiska faktorer kan bidra till att utveckla missbrukarvården . Regeringen vill understryka att missbrukarvården alltid bör ses ur ett socialt och socialpsykologiskt perspektiv, även om de medicinska in- satserna kan vara omfattande. Farmakologisk behandling bör därför stöttas med socialpsykologiska insatser och vårdplanering skall göras med . Nära samverkan mellan kommuner och landsting är en grundläggande förutsättning när det gäller att utveckla väl fungerande vårdkedjor som kan tillgodose vårdbehoven hos personer med missbruksproblem. Samverkan bör med fördel kunna ske inom ramen för en gemensam nämnd, som möjliggörs genom lagen (2003:92) om gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet. Lagen medger inrättande av gemensam fullgöra uppgifter inom vård- och omsorgsområdet, i de fall vård- och omsorgsbehövande har behov av insatser från såväl hälso- och sjukvård som kommunernas vård och omsorg. I lagens förarbeten (prop. 2002/03:20) nämns särskilt missbrukarvården som ett sådant område. För att stimulera kommunerna och andra aktörer att utveckla och stärka missbrukarvården föreslog regeringen ett riktat statsbidrag som skall underlätta för personer med missbruksproblem att få sina ökande eftersatta vårdbehov tillgodosedda. Satsningen, som går under benämningen Ett kontrakt för livet, omfattar sammanlagt under 20052007, se avsnitt 7.3. I olika sammanhang brukar bristen på resurser för de socialt mest utsatta missbrukarna framhållas. Det är bl.a. hemlösa, personer med s.k. dubbeldiagnos, prostituerade missbrukande kvinnor och injektions- missbrukare. Det är också viktigt att uppmärksamma manliga prostitu- erade. Problemet är inte i första hand att få kontakt med dem utan att ge dem ett sådant stöd att de kan ta sig ur sin situation. För denna grupp är det särskilt viktigt att samverkan mellan sjukvård, socialtjänst och krimi- nalvård fungerar bra, eftersom personerna ofta är kända och föremål för insatser från flera av dessa instanser. De frivilliga organisa- tionerna gör betydande insatser för de mest utsatta missbrukarna och de hemlösa. Regeringens bedömning är att det är viktigt att bygga upp nät- verk för att långsiktigt kunna stödja också de mest utsatta och svår- motiverade. Regeringens bedömning är att det är möjligt att uppnå positiva resultat med missbruksbehandling. Någon universalmetod som passar samtliga personer med missbruksproblem finns dock inte. En enskild insats kan sällan förväntas resultera i en total rehabilitering, utan flera insatser Prop. 2005/06:30 behöver i regel kombineras. Det är viktigt att insatserna utformas i sam- arbete med den enskilde individen och med utgångspunkt i dennes behov. Det är också viktigt, inte minst för resultatet av insatsen, att den vård och behandling som personer med missbruksproblem får är av god kvalitet. Kvalitetskravet gäller hela den process som innefattar uppsök- ande arbete, stöd, vård-, behandlings- och rehabiliteringsinsatser samt eftervård och uppföljning. Omfattningen av sjukhusvård för alkoholrelaterade sjukdomar har ganska väl följt alkoholkonsumtionen. minskade dock sjukhusvård med alkoholdiagnos, trots att alkoholkonsumtionen inte minskade. Detta beror troligen till stor del på att antalet vårdplatser på sjukhus minskade påtagligt och på att man på många håll satsat mer på behandling i öppna vårdformer. Under 1990talet skedde också en markant minskning av antalet alkoholmissbrukare i institutionsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) och socialtjänstlagen (2001:453), vilket troligen i betydande utsträckning beror på att man prioriterat öppenvårdsbehandling. arbetar med att ta fram nationella riktlinjer och rekommendationer för missbruksvården. Målsättningen är dels att lyfta fram evidensbaserade metoder, dels att fastställa indikatorer för kvalitet inom vården. Syftet är att de nationella riktlinjerna skall kunna ligga till grund för tillsynsarbetet i kommunerna. Regeringens syn på behovet av kommande satsningar inom miss- brukarvården utvecklas närmare i avsnitt 7.3. 6.5Insatser för att uppnå alkoholfrihet inom vissa områden och perioder i livet Regeringens bedömning: Ingen alkohol får förekomma i samband med framförande av fordon. Trafiknykterhet är ett viktigt alkohol- politiskt instrument som kan bidra till att påverka totalkonsumtionen och minska alkoholens skadeverkningar. Insatser för att minska antalet alkoholrelaterade olyckor och alkoholpåverkade i trafiken, till lands och till sjöss, måste därför prioriteras. Unga bilförare och ratt- fyllerister är prioriterade målgrupper, men det krävs också utökade insatser mot trafikonykterhet riktade till hela befolkningen. Rapporte- ringssystem över alkoholrelaterade trafikolyckor och skador på tredje man behöver utvecklas och förbättras. bör i samråd med övriga berörda myndigheter och aktörer ta fram en samlad nationell strategi för samhällets arbete med alkohol- och trafikfrågor. Nuvarande handlingsplan: Behovet av förbättrade insatser för att minska antalet alkoholrelaterade trafikolyckor understryks i den nu- varande handlingsplanen. Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig i frågan anser att trafik skall vara ett fortsatt prioriterat område och att insatserna för att uppnå nykterhet i trafiken måste intensifieras. Skälen för regeringens bedömning Trafikonykterhet är ett växande problem både nationellt och inter- nationellt och skall därför vara ett fortsatt prioriterat område. Alkohol påverkar reaktionsförmåga och omdöme och förekomsten av alkohol i trafiken innebär alltid en ökad risk för olyckor och fara för omgivningen. Den ökande alkoholkonsumtionen i samhället kommer att leda till fler rattfyllerister på vägarna. har de polisanmälda rattfylleri- brotten ökat . Den ökningen kan delvis förklaras av ökade insatser från polisens sida. Studier visar dock att det finns ett starkt samband mellan totalkonsumtion och rattfylleri. För varje procentenhets ökning av totalkonsumtionen sker en ökning av rattfylleriet . Rattfylleriet står för nära en tredjedel av alla dödsolyckor i trafiken. Obduktionsresultat visar att av alla förare som avled i trafikolyckor 2003 hade alkohol i blodet, vilket är en ökning . Målet att ingen alkohol skall förekomma i trafiken har länge varit centralt i den svenska alkoholpolitiken. Enligt internationell forskning är fem av de tio viktigaste åtgärderna för att mildra alkoholens skadeverkningar direkt relaterade till trafiken. Flera av dessa utnyttjas redan i . Det gäller bl.a. låga promillegränser och slumpvisa alkoholkontroller. Det finns även tekniska lösningar som införandet av alkolås på personbilar. Regeringen ser positivt på de vunna erfarenheterna med alkolås och har gett den s.k. alkolåsutredningen i uppgift att utreda möjligheterna att införa krav på alkolås i nya bilar . Utredningen lämnade delbetänkandet Alkolås nyckel till nollvision (SOU 2005:72). Där redovisas ett antal förslag och åtgärder som måste genomföras för att målet med alkolås i alla nya bilar skall kunna nås och hur allmänhetens acceptans för alkolås kan öka. Enligt delbetänkandet skulle obligatoriskt alkolås vara ett verksamt instrument för att dämpa den ökande alkoholkonsumtionen och därmed ett kraftfullt verktyg för en bättre folkhälsa. huvudbetänkande skall lämnas . Internationellt står i frontlinjen när det gäller att driva frågan om alkolås och regeringen har bl.a. föreslagit som testområde för alkolås inom EU. Insatser för att påverka beteenden Alkolås och andra tekniska lösningar måste dock kombineras med åtgärder för att åstadkomma en beteendeförändring. I detta arbete spelar inte minst polisens trafikövervakning och det rättsliga systemet en stor Det gäller inte minst att påverka unga körkortsinnehavares och Unga män bör särskilt uppmärksammas eftersom den största andelen onyktra förare återfinns bland dem. Mycket görs redan för att ändra på ungdomarnas beteenden och påverka deras attityder till alkohol och trafik. Nya regler i körkortsutbild- ningen kommer att införas som bl.a. innebär en obligatorisk riskutbild- ning om alkohol och droger. Det finns också flera nationella trafiknykter- hetsprojekt riktade till ungdomar som t.ex. Don´t drink and Drive som drivs av och Death Trip som riktar sig till gymnasieskolor och drivs av (). arbete inom alkoholområdet har till syfte att genom infor- mation och opinionsbildning försöka påverka attityder omkring trafik och alkohol för att därmed minska de alkoholrelaterade olyckorna inom trafiken. Verket arbetar också för att ta fram och lansera tekniska lös- ningar som t.ex. alkolås och har tagit fram en plan för hur sådana kan införas i statliga fordon. är också samordnare av den s.k. Skellefteåmodellen som innebär att en förare som gjort sig skyldig till rattfylleri erbjuds någon form av vårdinsats. Det är ett sam- arbetsprojekt mellan polis, landsting, socialtjänst och kriminalvård där har en samordnande funktion. Modellen byggs successivt ut till att omfatta hela landet. arbetar ett 60-tal kommuner enligt modellen och nya kommuner tillkommer kontinuerligt. Målet är att av landets kommuner skall delta år . Även sjöfylleribrotten har ökat . De ansvariga myndig- heterna polismyndigheterna och har dock inte samma möjligheter att bekämpa denna typ av brottslighet till sjöss som polismyndigheterna har till lands, eftersom slumpmässiga alkoholutand- ningsprov inte är tillåtna till sjöss. En översyn av rattfyllerlastiftningen pågår en bred översyn av rattfyllerilagstiftningen och till den angränsande frågor (dir. 2003:174). Utredaren har fått i uppdrag att se över en mängd åtgärder som kan bli aktuella att vidta. Bl.a. skall ut- redaren utvärdera de reformer som vidtagits i fråga om rattfylleribrottet och påföljdssystemet samt peka på de behov av reform- er som utvärderingen kan påvisa. En annan fråga som skall utvärderas är hur bestämmelserna om vållande till annans död och vållande till kropps- skada eller sjukdom har tillämpats när brotten begåtts i samband med rattfylleri. Utredaren skall också undersöka om det behövs ytterligare åt- gärder för att stödja brottsoffer samt överväga på vilket sätt brottsoffrens erfarenheter, bl.a. genom s.k. brottsofferpaneler, kan tas tillvara i arbetet mot rattfylleribrottslighet. I uppdraget ingår även att göra förnyade över- väganden av frågan om en promillegräns för sjöfylleri som inte är grovt bör införas, föreslå hur en sådan gräns i så fall skall utformas och av- gränsas samt utifrån detta även ta ställning till och lämna förslag om polisens och möjligheter att ta rutinmässiga alkohol- utandningsprov. Utredaren skall vidare överväga andra metoder för att förbättra sjösäkerheten genom att minska antalet alkoholrelaterade olyckor till sjöss. Uppdraget skall slutredovisas . har ett samlat ansvar, sektorsansvar, för hela vägtransport- systemet och skall vara samordnande, stödjande och pådrivande i förhåll- ande till övriga berörda parter.