prop · GT0360 · 2005-12-29 00:00:00 — Utredningen föreslog att statligt stöd bör kunna utgå till sjukvårds- huvudmännen för strategiska satsningar på insatser för att förebygga hiv- infektion och sexuellt överförbara sjukdomar inom hälso- och sjukvår- dens ram. Vidare föreslog utredningen att hälso- och sjukvårdens per- sonal bör få stöd och utbildning i sex- och samlevnadsfrågor, inklude- rande frågor som rör homosexuella, bisexuella och transpersoner samt att Prop. 2005/06:60 samarbetet med andra lokala aktörer, och då främst frivilligorganisa- tionerna, bör stärkas. I avsnitt 10.2 och 10.3 redogör regeringen för planerings- och uppföljningssystemet för de statliga medlen för hiv- prevention samt den övergripande inriktningen för dessa medel. Även regeringens överväganden i avsnitt 8.3 i fråga om kunskapsutveckling och kunskapsspridning har relevans för detta område. Regeringens bedömning: En balanserad och väl genomförd under- visning i sex- och samlevnadsfrågor är av stort värde för alla elever och bör komma alla tillgodo. Jämställdhet samt homo- och bi- sexualitet och transpersoner bör lyftas fram i undervisningen. Under- visningen bör genomsyras av ett könsperspektiv och vara utformad så att den tillgodoser elevernas behov oberoende av kön, sexuell läggning, funktionshinder, etnisk tillhörighet, religion eller annan tros- uppfattning. Kunskapsområdet sex och samlevnad bör tydligare lyftas fram i kursplanerna för grund- och gymnasieskolan. Kunskapsområdet sex och samlevnad bör även lyftas fram inom skolans arbete med värde- grundsfrågor och mänskliga rättigheter. Ansvaret för att stödja ut- vecklingen inom kunskapsområdet sex och samlevnad bör ligga på skolmyndigheterna. Elevvården och skolhälsovården bör bättre tas till vara som en hörn- sten i det förebyggande arbetet bland ungdomar. Utredningens bedömning: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Utredningen föreslog dock att bör intensifiera satsningarna på sex- och samlevnadsundervisningen i skolan och att utbildning i sex och samlevnad bör ingå som ett obligatoriskt moment vid samtliga av landets lärarutbildningar. Remissinstanserna: Ett stort antal instanser, bl.a. Myndigheten för skolutveckling, , () och flera frivilligorganisationer, instämmer i utredningens bedömning om skolans ansvar för ungdomars grundläggande kunskaper om sex och samlevnad och behovet av att stärka sex- och samlevnadsundervisningen. Äntligen tar utredningen enligt () konsekvenserna av det ansvar som så ofta läggs på skolans undervisning och ser sex- och samlevnadsundervisningens grundläggande roll i preventivt arbete. BO, för skolsköterskor och ytterligare ett par instanser betonar att undervisningen bör behandla allas sexuella läggning, utgå från genusperspektivet och komma alla elever till godo oberoende av etnisk och religiös bakgrund. framhåller att även funktionshindrades sexualitet bör uppmärksammas. Ett par instanser, bl.a. och Myndigheten för skolutveckling, på- pekar att det är viktigt att bevaka att undervisningen inte bli alltför risk- orienterad. Flera instanser betonar att sex- och samlevnadsundervisningen bör få tydligare utrymme i skolans läro- och kursplaner. garantera lärarnas utbildning, elevernas kunskap och höja såväl kvantiteten som kvaliteten på undervisningen. Skolmyndigheterna bör enligt Västra få i uppdrag att ta fram tydliga riktlinjer för att genomföra sex- och samlevnadsundervisningen i skolan. understryker att läroplanen fungerar som ett övergripande styrdokument som skall beaktas när undervisningen utformas lokalt. Ett stort antal instanser, bl.a. flera kommuner, stödjer utredningens bedömning att Myndigheten för skolutveckling och bör ta ett ökat ansvar för pedagogisk utveckling inom området och för uppföljning och utvärdering. Ett par instanser, bl.a. , instäm- mer i att bör få i uppdrag att i särskild ordning följa upp frågorna kring skolans sex- och samlevnadsundervisning. betonar att myndigheten för att kunna följa upp och granska under- visningen inom särskilda ämnen behöver ett speciellt uppdrag från regeringen. Myndigheten för skolutveckling, och ett par kommuner framhåller att det finns behov av att skolor stärker sitt kvali- tetsarbete när det gäller sex- och samlevnadsundervisningen. framhåller att det finns behov av ökat stöd till kommunerna när det gäller bl.a. evidensbaserade metoder och undervisningsmaterial. och Myndigheten för skolutveckling instämmer i behovet av en intensifierad statlig satsning på det hivpreventiva arbetet i skolan och att en sådan bör omfatta en ytterligare fördjupning vad avser internationellt beprövade metoder och strategier. Ett stort antal instanser, bl.a. flera kommuner och landsting, uttalar starkt stöd för att utbildning i sex- och samlevnadsfrågor bör ingå som ett obligatoriskt moment vid samtliga landets lärarhögskolor. Ett par instan- ser konstaterar att det tar innan en förbättrad undervisning på lärarutbildningarna får genomslag i skolorna. framhåller att kommunernas ansvar för att tillgodose lärarnas behov av fortlöpande vidareutbildning också bör betonas. och konstaterar att fortbildningen måste ske lokalt och regionalt för att få genomslag i skolorna. Flera instanser, bl.a. BO och , instämmer i utredningens bedömning om att förstärkt skolhälsovård är ett viktigt komplement till den undervisning som skolan skall tillhandahålla. Enligt har skolhälsovården bl.a. en viktig uppgift i rollen som medicinsk expertis vid planeringen av sex- och samlevnads- undervisningen. Bakgrund: Inom skolans område finns ett tydligt ansvar för undervis- ning i sex- och samlevnad inom ramen för undervisningen. Dessutom kan skolhälsovården sägas ha ett generellt ansvar för hälsoupplysning och sjukdomsprevention. Det direkta ansvaret för att ämnesövergripande kunskapsområden integreras i undervisningen i olika ämnen ligger enligt läroplanerna för förordningen (SKOLFS 1994:1) om läro- plan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshem- met på rektor. Förutom sexualitet och samlevnad nämns i uppdraget till rektor kunskapsområdena miljö, trafik, jämställdhet, konsumentfrågor och riskerna med tobak, alkohol och andra droger. Förutom vad som ut- talas i läroplanen finns sex och samlevnad omnämnt i kursplaner för biologi, samhällsorienterande ämnen och religionskun- Dessutom anges mål att främja jämställdhet, att ge stöd för att eleverna utvecklar självtillit, empati och andra dimensioner av social kompetens. Hur undervisningen och elevernas lärande organiseras på en skola är som tidigare nämnts rektors särskilda ansvar men även ett ansvar för de arbetslag, lärare eller elevvårds- och skolhälsovårdspersonal som fått detta uppdrag. Det är den lokala skolans planering som ytterst avgör hur stor del av utbildningen som ägnas åt sex- och samlevnadsunder- visning. Ett motsvarande stadgande finns i förordningen (SKOLFS 1994:2) om 1994 års läroplan för de frivilliga skolformerna där det stadgas att rektor har ett särskilt ansvar för att eleverna får kunskap om sex och samlevnad, trafikfrågor samt riskerna med tobak, alkohol, narkotika och andra droger. I kärnämnena finns skrivningar som gör det möjligt att ta upp sex och samlevnad i undervisningen. I en del av de nationella programmen ingår därtill kurser som tar upp kunskapsområdet relativt tydligt. Vidare kan skolhälsovården, som regleras i 14 kap. skollagen (1985:1100), sägas vara ett led i en kontinuerlig hälsovård och hälso- övervakning, som påbörjas i samband med mödra- och barnhälsovård. Skolhälsovård skall anordnas inom samtliga skolformer för barn och ungdomar men inte för elever inom vuxenutbildningen (14 kap. 1 §). Enligt 14 kap. 2 § har skolhälsovården till ändamål att följa elevernas utveckling, bevara och förbättra deras själsliga och kroppsliga hälsa samt verka för sunda levnadsvanor hos dem. Skolhälsovården skall främst vara förebyggande. Den skall omfatta hälsokontroller och enkla sjuk- vårdsinsatser. För elever i särskolan och specialskolan skall i skolhälso- vården också ingå särskilda undersökningar som föranleds av deras funktionshinder. Skälen för regeringens bedömning Skolan är en av samhällets viktigaste arenor för att främja barns och ungdomars hälsa och främja en trygg och säker sexualitet samt att före- bygga hiv/aids och andra sexuellt överförbara sjukdomar. Skolans arbete med att skapa goda miljöer för lärande och utveckling och för att stärka barns och ungdomars fysiska och psykiska välbefinnande och utveckling spelar också en avgörande roll i det hälsofrämjande och sjukdomsföre- byggande arbetet. I den deklaration som antogs om hiv/aids i lyfts behovet av sexualundervisning och av att hiv/aids tas upp i skolundervisningen fram som avgörande inslag i de samlade insatserna för att förebygga spridning av hiv/aids. Skolans viktigaste roll i detta sammanhang är den hälsofrämjande, nämligen att ge alla barn en stabil grund att stå på i vuxenlivet genom en god sex- och samlevnadsundervisning. Goda basala kunskaper i och för- ståelse för sex- och samlevnadsfrågor är dessutom en viktig förutsättning för att man skall kunna ta till sig direkta budskap för att förebygga hiv/aids och andra sexuellt överförbara sjukdomar. Den basala undervis- ningen i skolan är därigenom en viktig hörnsten även i den direkta pre- ventionen av hivinfektion och sexuellt överförbara sjukdomar. Vid remissbehandlingen har ett stort antal instanser instämt i utred- ningens bedömning om skolans ansvar för ungdomars grundläggande sex- och samlevnadsundervisning och framför allt behovet av att stärka sex- och samlevnadsundervisningen. Det är dock, såsom Myndigheten för skolutveckling påpekar, angeläget att inte begränsa diskussionen om frågor som rör sexualitet och samlevnad till enbart sex- och samlevnads- undervisningen. Frågor som rör hiv/aids samt sex och samlevnad rör även värdegrundsfrågor i skolan som demokrati, etik, mänskliga rättig- heter och jämställdhet. Här finns även globala perspektiv som det är angeläget att dagens elever får diskutera. När det gäller innehållet i själva undervisningen framhåller bl.a. för sexuell upplysning och Myndigheten för skolutveckling att det finns en nära koppling mellan grundläggande sex- och samlevnads- undervisning och det sjukdomsförebyggande arbetet. finns det en risk att undervisningens möjligheter att bidra till identitetsutveckling, självkänsla och ett tryggt förhållande till sin egen sexualitet minskar om den blir alltför riskorienterad. Balansen mellan dessa perspektiv är följ- aktligen en viktig utmaning för skolornas sex- och samlevnadsundervis- ning. Vad skolan enligt Myndigheten för skolutveckling bör kunna erbjuda är en mötesplats för reflektion och kvalificerade samtal kring frågor som rör sexualitet, samlevnad, jämställdhet inom flera områden, så att eleverna kan spegla dessa ämnesövergripande kunskapsområden utifrån flera perspektiv. Det är även grundläggande att innehållet i undervisningen utgår från alla elevers behov av identitetsutveckling och självkänsla beträffande sin sexualitet. Således måste homo-, bi- och transsexualitet bli belyst i skol- undervisningen på samma sakliga och neutrala sätt som heterosexualitet och genusperspektivet betonas. Det är angeläget att pojkarna inte glöms bort i det preventiva arbetet. De uppföljningar som gjorts av de individu- ella besök som görs av pojkar på ungdomsmottagningar visar tydligt på behovet av att även andra kanaler utnyttjas för att nå pojkar. Vidare bör undervisningen som påpekar även beakta att funktionshindrade har en sexualitet. Förutsättningar för en god sex- och samlevnadsundervisning är ett engagemang och kunnande, tillräckligt med tid avsatt för undervisningen och möjligheter för dem som undervisar att vid behov kunna ta stöd av andra i form av bl.a. frivilligorganisationer och personal vid ungdoms- mottagningar. Utredningen konstaterade att skolan ofta inte lever upp till målsättningarna i kursplanerna. Flera undersökningar har enligt utred- ningen även visat på bristfällig, och i bland nästan obefintlig undervis- ning i ämnet inom lärarutbildningen, och blivande grundskollärare tycks överlag känna sig dåligt rustade för att börja undervisa i sex och sam- levnad. har, vid granskning av grund- och gymnasieskolor (Nationella kvalitetsgranskningar 1999, nr 180), kon- staterat en mycket stor variation såväl inom som mellan skolor vad avser elevernas möjligheter att skaffa sig fördjupade insikter om sexualitet och samlevnad. Utvärderingen visade att undervisningen i sex och samlevnad borde utvecklas och förbättras. Alla elever fick enligt granskningen någon form av sex- och samlevnadsundervisning. Tonvikten ligger på kropp och biologi och mindre på manlig och kvinnlig identitet. I utvärde- ringens slutkommentarer sägs att jämställdhet behöver få en tydligare plats i undervisningen, framför allt kopplad till sexualitet och identitet. Skolan bör även arbeta med att stödja båda könen i ett främjande per- Det finns också en tendens att sex och samlevnad på vissa skolor blir så diffust att det kan innehålla allt som handlar om att leva med andra människor. De elever som fått en bra och varierande sex- och samlevnadsundervisning vill ofta ha mer undervisning. De elever som däremot fått lite undervisning tycker ofta att de inte behöver mer. När det gäller undervisningen i sex och samlevnad inom grund- och gymnasieskolan så är det regeringens uppfattning att det är av största vikt att samtliga skolor kan uppfylla läroplanernas målsättningar på detta om- råde. Vid remissbehandlingen har ett par remissinstanser, bl.a. Riksför- bundet för sexuell upplysning, framhållit att sex- och samlevnadsunder- visningen bör få tydligare utrymme i skolans läro- och kursplaner, antingen som ett ämne eller tydligt integrerat i flera ämnen. Ett par in- stanser konstaterar att rektorerna behöver mera stöd för att kunna ta sitt ansvar för sex- och samlevnadsundervisningen. Västra konstaterar exempelvis att det är ett avgörande hinder att rek- tor, som ansvarar för att sex- och samlevnadsundervisningen skall kom- ma till stånd, saknar tydliga riktlinjer för hur detta kunskapsområde skall kunna genomföras inom ramen för kurser och ämnen. För att förstärka de övergripande kunskapsområdena och stödja skolornas arbete har på regeringens uppdrag gett ut ett stöd- material Kärlek känns! förstår du om sexualitet och samlevnad i skolan samt materialet Min uppgift är att knyta ihop det riktat till rektorer för att inspirera och stödja skolans arbete med grundläggande värden och de ämnesövergripande kunskapsområdena. Där tas bl.a. upp skolans upp- drag, behovet av balans mellan ett riskperspektiv och ett främjande perspektiv, synen på lärandet och medvetenheten om jämställdhet. Regeringen har även avsatt medel för utbildning av pedagogiska resurs- personer i jämställdhet och genuskunskap. har 225 genuspeda- goger från sammanlagt 145 kommuner utbildats. har regeringen även tagit flera initiativ till att upp- märksamma sex- och samlevnadsundervisningen. fick Myndigheten för skolutveckling ett uppdrag att uppmärksamma att det är sex- och samlevnadsundervisningen blev obligatorisk i svenska skolor. Myndigheten har även i uppdrag att stimulera till ett ökat kvalitetstänkande kring sex- och samlevnadsundervisningen. Myndig- heten skall i samråd med berörda intresseorganisationer anordna en jubi- leumskonferens. Myndigheten skall producera en jubileumsskrift med olika perspektiv på sex- och samlevnadsundervisningen samt arrangera fyra regionala konferenser för skolpersonal, i syfte att stimulera ett kvalitetsarbete inom sex- och samlevnadsområdet, med bl.a. jämställdhet och värdegrundsfrågor i fokus. Arbetet skall redovisas . Med hänvisning bl.a. till de rekommendationer som förts fram i utred- ningen om kunskap om sexuellt exploaterade barn i (SOU 2004:71) samt i Hiv/aids-utredningens betänkande Samhällets insatser mot hiv/STI (SOU 2004:13) och av Ombudsmannen mot diskri- minering på grund av sexuell läggning (HomO) har regeringen gett i uppdrag att göra en översyn av målen i de olika kursplaner som rör kunskapsområdet sex och samlevnad för grund- och gymnasieskolan samt att överväga hur kunskapsområdet tydligare kan lyftas fram i dessa dokument. Uppdraget skall i den del som gäller gymnasieskolans kursplaner redovisas och i den del som gäller kursplaner . Regeringen kommer därefter att överväga hur kunskapsområdet sex och samlevnad på ett tydligare sätt skall kunna uttryckas i kursplanerna för . Kursplaner för gymnasieskolan fastställs till skillnad från vad som gäller för av . I denna del kommer följ- aktligen att fatta beslut i samband med den totala kursplane- översyn som sker inför de av beslutade förändringarna av gymnasieskolan. Det finns även behov av ökat stöd till kommunerna när det gäller evidensbaserade metoder, undervisningsmaterial m.m. Som utredningen konstaterade finns det en ganska omfattande internationell forskning om sexualundervisning i skolan. FN:s hivprogram, , har i en granskning av ett stort antal studier pekat på att all sexualundervisning inte automatiskt leder till positiva resultat i fråga om att förebygga hiv- infektion och andra sexuellt överförbara sjukdomar. I genomgången har man pekat på vissa kriterier som behöver vara uppfyllda för att undervis- ningen skall vara framgångsrik. Mot denna bakgrund föreslog utred- ningen att en ytterligare teoretisk fördjupning vad avser internationellt beprövade metoder och strategier bör genomföras. Till skillnad från utredningens förslag anser regeringen att huvudansvaret för att stödja utvecklingen av skolans sex- och samlevnadsundervisning bör ligga på skolmyndigheterna. De bedömningar av behovet av organisatoriska för- ändringar som regeringen gör i avsnitt 10.1 medför dessutom att det inte är lämpligt att anförtro denna uppgift. Utbildning och vidareutbildning av lärare inom kunskapsområdet sex och samlevnad Grundläggande för en kvalificerad undervisning i sex och samlevnad är kunniga lärare. lät () genomföra en kartläggning av sex- och samlevnadsundervisningen på lärarutbildningar. Av kartläggningen framgår att det på knappt hälften av högskolorna och universiteten finns en kurs i sex och sam- levnad. Dessa kurser är i samtliga fall valbara. Innehållet på kurserna varierar. Vissa kurser berör i första hand sexualiteten som ett problema- tiskt och komplicerat ämne. I andra fall syftar kurserna till att väcka frågor och skapa en medvetenhet om genus, sexuell identitet, och på så sätt uppnå en förståelse för ungdomarnas värld. På ett fåtal kurser lägger man vikt även vid de vuxnas sexualitet och attityder. På de tio hög- skolorna som har sex- och samlevnadskurser är det av studen- terna som läser kurserna. På många lärarutbildningar är dock samlev- nadsämnet snarare ett inslag i en större kurs på det allmänna utbildnings- området. Det är också vanligt att det dyker upp i kurser som behandlar etnicitet, klass och kön i någon mening. Det man oftast menar med sam- levnad i det här sammanhanget är något typ av genuskunskap. Lärare i biologi, samhällskunskap m.m. kan även få utbildning inom sina ämnes- studier. I rapporten konstaterar att sex och samlevnad är ett stort ämne och att det knappast finns behov att likrikta innehållet i kurserna. konstaterar dock att en tydlig linje för kursinnehållet i de flesta fall sak- Kursinnehållet verkar i stort bero på enskilda kursansvarigas kun- skaper och perspektiv, och inte på en genomdiskuterad idé som är för- ankrad på både högre och lägre nivå inom lärarutbildningen. En tydlig brist är att många av kurserna knappast ger studenterna tillräckliga kun- skaper för att de sedan skall känna sig beredda att undervisa i sex och samlevnad i skolorna. Ett problem vad gäller synen på sexualitet är att man ofta blandar ihop sex och samlevnad med genuskunskap. Fördelen med att många gör denna koppling är att det är en indikator på att man insett att genus är en viktig del av sex och samlevnad. Nackdelen är enligt förbundet att sexualitetsämnet riskerar att reduceras till enbart jämställdhetsfrågor. Eftersom lärare i grund- och gymnasieskolan förväntas bedriva under- visning inom området, själva eller med stöd av andra, konstaterade utredningen att utbildning i sex och samlevnad bör ingå som ett obliga- toriskt moment vid samtliga av landets lärarutbildningar. En ytterligare fördjupning i ämnet är, enligt utredningen, även önskvärd för dem som studerar vissa för området mer centrala ämnen som naturorienterade ämnen, samhällskunskap, svenska etc. Ett mycket stort antal instanser har under remissbehandlingen uttalat starkt stöd för förslaget att utbild- ningen i sex- och samlevnad bör ingå som ett obligatoriskt moment i lärarutbildningarna. Enligt regeringens uppfattning skulle det inte vara förenligt med statens styrning av högskolorna att diktera vilka moment som skall ingå i lärarutbildningarna. Grunden för lärarutbildningarna bör liksom för övriga högskoleutbildningar vara den statliga målstyrningen. är det tydligt angivet i målen för lärarutbildningarna att de skall utgå från de mål som gäller för skolan. Följaktligen har regeringens ställnings- tagande om att det finns behov av att se över hur kunskapsområdet sex och samlevnad på ett tydligare sätt skall kunna uttryckas i kursplanerna för och gymnasieskolan även betydelse för att tydliggöra målen för undervisningen i sex och samlevnad på landets lärarutbild- ningar. har genomfört en rad utvärde- ringar av den nya lärarutbildningen vid universitet och högskolor. I rapporten av den nya lärarutbildningen vid svenska univer- sitet och högskolor redovisar myndigheten bl.a. en uppföljning av refor- men av lärarutbildningen samt en kvalitetsbedömning. Vidare redovisas vissa särskilda studier. I rapporten har undervisningen inom kunskaps- området sex och samlevnad berörts enbart i begränsad omfattning. Enligt regeringens bedömning är det angeläget att kunskapsområdet sex och samlevnad, i likhet med andra ämnen och övergripande kunskaps- områden, uppmärksammas i de utvärderingar av lärarutbildningar som genomförs. De förtydliganden som aviseras gällande skolans styrdoku- ment beträffande sex och samlevnad kan bland annat utgöra grund för utvärderingar. Dessa kan bl.a. tjäna som underlag för lärosätena att utveckla sin undervisning i sex och samlevnad. Vid remissbehandlingen har bl.a. ett par kommuner framhållit att det tar innan en förbättrad undervisning inom kunskapsområdet sex och samlevnad inom lärarutbildningen får genomslag i skolorna. Som flera instanser framhållit är det kommunerna som har ansvar att till- godose lärarnas behov av fortlöpande vidareutbildning. går även i det uppdrag som Myndigheten för skolutveckling har fått i fråga om att uppmärksamma att det är sex- och samlev- nadsundervisningen blev obligatorisk i svenska skolor. Ett par landsting har även framhållit att utbildningen måste ske lokalt och regionalt för att få genomslag i skolorna och att verksamheter som förebyg- ger aids (Lafa) i och Länshälsolaget i är nöd- vändiga för att få kontinuitet i verksamheten. I avsnitt 8.3. redovisar regeringen sina överväganden beträffande behovet av att i större utsträck- ning utnyttja sådana regionala strukturer för bl.a. vidareutbildning. Skolhälsovården kan sägas ha ett generellt ansvar för den hälsoupplys- ning och det sjukdomspreventiva arbete som bör riktas till eleverna. Regeringen finner i likhet med flera remissinstanser det viktigt att denna resurs utnyttjas som ett värdefullt komplement till den undervisning skolan skall tillhandahålla och till ungdomsmottagningarna. Medan ton- vikten i skolans sex- och samlevnadsundervisning oftast ligger på de häl- sofrämjande aspekterna så kan skolhälsovården utnyttjas för de mer sjukdomsförebyggande insatserna. Inte minst har skolhälsovården, som framhållit, en viktig uppgift i rollen som medi- cinsk expertis vid planeringen av sex- och samlevnadsundervisningen.