prop · GS03131 · 2005-03-22 00:00:00 — Utredningen föreslår däremot att reglerna om sammanträden under målets förberedelse görs mera enhetliga. Inom ramen för en enhetlig sammanträdesform bör samtliga frågor som hör till förberedelsestadiet kunna handläggas. En och samma sammanträdesform skall alltså gälla för utredning av parternas ståndpunkter i fråga om saken samt för bevisupptagning och prövning av rättegångsfrågor. Samma regler för utevaropåföljder skall i princip gälla oavsett vilken sorts frågor som skall behandlas vid sammanträdet. Ett undantag är sammanträden då endast en fråga om rättegångshinder skall prövas. Parterna skall då kallas på samma sätt som till sammanträden i indispositiva mål. Kravet på särskilda skäl för att få hålla sammanträde för förberedelse i brottmål slopas. I stället införs en regel enligt vilken sammanträde skall hållas, om det behövs för målets beredning eller av något annat skäl. I likhet med vad som föreslagits för tvistemålens del skall inom ramen för en enhetlig sammanträdesform samtliga frågor som hör till berednings- stadiet kunna behandlas vid sammanträdet. En och samma sammanträ- desform skall alltså gälla för utredning av parternas ståndpunkter i ansvarsfrågorna och för bevisupptagning och rättegångsfrågor. För tvångsmedel skall dock även fortsättningsvis gälla särskilda bestäm- melser. När det gäller huvudförhandling i tvistemål föreslår utredningen en omdisponering av reglerna så att ett avgörande efter huvudförhandling inte längre framställs som en huvudregel. Ett tvistemål skall enligt förslaget avgöras efter huvudförhandling, om det behövs med hänsyn till utredningen i målet, om det av något annat skäl är lämpligt eller om part begär det och parten inte på annat sätt har fått tillfälle att muntligt utföra sin talan i tillräcklig omfattning. Dessa rekvisit innebär att en part som fått tillfälle att utveckla sin talan muntligt under förberedelsen inte längre i alla situationer har en ovillkorlig rätt till huvudförhandling. För brottmålens del blir huvudförhandling även i fortsättningen det dominerande sättet att avgöra målen. Huvudförhandling i tingsrätt skall dock inte behöva hållas i sådana mål där det inte finns anledning att döma någon till annan påföljd än böter, om förhandling varken begärs av någon av parterna eller är påkallad med hänsyn till utredningen i målet eller av något annat skäl. Innan ett mål på detta sätt avgörs utan huvudförhandling, skall parterna få tillfälle att slutföra sin talan, om de inte redan kan anses ha gjort detta. Om åklagaren har några önskemål om hur målet skall handläggas t.ex. om det bör avgöras utan huvudförhandling kan han eller hon ange detta redan i stämningsansökan. Om målet kan komma att avgöras utan huvudförhandling, skall den tilltalade upplysas om detta i stämningen och om sin rätt att begära en huvudförhandling. Avvägningen mellan muntlighet och skriftlighet Muntlighets- och omedelbarhetsprinciperna har inte så stor betydelse under ett måls beredning. Vid sammanträden under förberedelsen kan parterna sålunda hänvisa till handlingar utan att dessa behöver läsas upp. Detta gäller även om sammanträdet syftar till att ge underlag för ett beslut. Utredningen föreslår därför inte några nya regler för muntlighet och omedelbarhet såvitt gäller sammanträden under förberedelsen. Vid huvudförhandlingar gäller motsatta regler. Endast det som muntligt förekommit vid huvudförhandlingen får läggas till grund för en dom i målet. Detta rimmar illa med en modern och efter det enskilda målet anpassad rättegång. Utredningen föreslår därför att parterna i ett tvistemål vid genomgång av yrkanden, redovisning av ståndpunkter, vid utvecklande av talan samt vid framläggande av bevisning i skriftlig form vid en huvudförhandling med rättens tillstånd skall få hänvisa till handlingar i målet. Med handlingar i målet avses även ljud- eller bild- upptagningar. Motsvarande skall även gälla för brottmål. I dessa mål skall dessutom uppgifter om den tilltalades personliga förhållanden kunna läggas fram genom hänvisningar. Det material som omfattas av en hänvisning blir processmaterial och kan alltså läggas till grund för domen. Enligt nu gällande regler bör rätten i ett tvistemål upprätta en skriftlig sammanfattning av parternas ståndpunkter, om det är till fördel för handläggningen av målet. Denna regel föreslås ändrad på så sätt att ordet sammanfattning byts ut mot sammanställning som det blir obligatoriskt att göra en sammanställning, när det är till fördel för handläggningen. En sammanställning skall innehålla uppgifter om vardera partens yrkanden, partens inställning till motpartens yrkanden, de omständigheter som parten åberopar till grund för sin talan samt partens inställning till vad motparten åberopat. Denna terminologi införs även i reglerna om vad som skall antecknas (protokollföras) vid ett samman- träde, om vad förberedelsen i ett tvistemål har till syfte att klarlägga, om vad parterna skall ange vid en huvudförhandling och vad en tvistemåls- dom skall innehålla såvitt avser domens recit. Terminologin omfattar endast minimikrav. Genom den enhetliga terminologin och med använd- ning av modern ordbehandlingsteknik är en tanke att domstolarna skall kunna använda sig av ett enhetligt dokument som byggs på allteftersom målets handläggning går vidare. Sammanställningen skall liksom nu normalt upprättas av rätten, men rätten skall kunna förelägga parterna att lämna underlag för samman- ställningen. Bevisupptagning vid andra tillfällen än vid huvudförhandling Gällande regler om när bevisupptagning utom huvudförhandling är tillåten mjukas upp. Reglerna utsträcks till att omfatta i stort sett all sådan bevisupptagning under rättegången som kan förekomma vid andra tillfällen än vid en huvudförhandling. Förhör med vittne och förhör med part under sanningsförsäkran skall utöver i de fall där det är tillåtet kunna få ske utom huvud- förhandling, om det kan antas att nytt förhör inte behöver hållas vid huvudförhandling eller att målet kan komma att avgöras utan huvud- förhandling. Den föreslagna ändringen omfattar dels sådana fall då förhöret avser en fråga om saken som sedan skall prövas vid en huvud- förhandling, dels sådana fall då förhöret avser vissa rättegångsfrågor som inte behöver prövas i samband med en huvudförhandling och dels sådana fall då huvudförhandling överhuvudtaget inte skall hållas i målet. Mot- svarande regler föreslås i fråga om syn. När rätten under förberedelsen skall besluta i en fråga som sedan skall prövas på nytt vid målets avgörande, t.ex. vid prövning av ett interi- mistiskt yrkande i ett vårdnadsmål, skall vittnesförhör och formellt förhör med part få hållas utom huvudförhandling endast om det finns synnerliga skäl eller det är tillåtet enligt särskilda bestämmelser. Mot- svarande regler som för muntliga förhör föreslås i fråga om syn. Har ett bevis tagits upp utom huvudförhandling i ett dispositivt tvistemål, dvs. ett mål där förlikning om saken är tillåten, skall beviset inte få tas upp på nytt vid huvudförhandlingen om ingen av parterna begär det. Detsamma skall gälla i dispositiva tvistemål, om ny huvud- förhandling hålls och bevisning har tagits upp vid den föregående förhandlingen. Utredningen har övervägt i vilken mån en upptagning av ett tidigare hållet förhör skall kunna användas på nytt vid huvudförhandlingen. En skillnad bör göras mellan sådana förhör som hållits inför rätten och andra förhör, såsom t.ex. polisförhör. Endast förhör som hållits inför rätten bör under vissa förutsättningar kunna ersätta eller komplettera förhöret vid huvudförhandlingen. Det föreslås att ett förhör skall kunna inledas med en uppspelning eller uppläsning av vad förhörspersonen har berättat tidigare inför rätta, om detta kan antas främja förhörets genomförande eller av annat skäl är lämpligt. Parterna och rätten skall få ställa frågor till vittnet efter uppläsningen eller uppspelningen. Den föreslagna bestämmelsen innebär alltså att förhöret inte behöver tas om i sin helhet. Det nu gällande förbudet att i bevissyfte åberopa en skriftlig berättelse mjukas upp såvitt gäller tvistemål. En part skall få lägga fram en skriftlig berättelse eller en inspelning, om motparten godtar det och det inte är uppenbart olämpligt. Detta gäller såväl dispositiva som indispositiva tvistemål. Reglerna om tidsplan för handläggningen av tvistemål stramas upp något. Om en tidsplan upprättas, skall parterna vara skyldiga att fort- löpande ha kontroll över att denna kan hållas såvitt gäller dem och deras bevisning. Uppstår svårigheter att hålla tidsplanen skall det genast anmälas till domstolen. Om domstolen finner att tidsplanen inte kan hållas, skall parterna underrättas om detta. Domstolens möjlighet att föra in bevisning i målet Utredningen föreslår att rättens möjlighet att i tingsrätt utan begäran från en part föra in bevisning i ett dispositivt tvistemål slopas. Rätten skall kunna avvisa ett åberopat bevis, om en bevisupptagning trots rimliga ansträngningar inte kan genomföras och avgörandet inte bör för- dröjas ytterligare. Avvisningsmöjligheten kan användas t.ex. när rätten inte får tag på ett åberopat vittne. Parter som i dispositiva tvistemål skall höras i bevissyfte skall till det sammanträde vid vilket förhöret skall hållas kallas att infinna sig personligen vid påföljd att tredskodom annars kan meddelas mot dem. Undantag görs för de situationer då det endast är en fråga om rättegångs- hinder som skall prövas. I indispositiva tvistemål skall en kärande som skall höras i bevissyfte kallas att komma personligen vid påföljd att käromålet annars förfaller. Utredningen har övervägt om reglerna om domskrivning kan och bör Utredningen menar emellertid att det i domarens uppgift att döma ligger att ge domskäl. Detta gäller inte bara i de mer omfattande eller komplicerade målen utan också i enklare mål. behöva nöja sig med en dom där det inte framgår varför domstolen har dömt på visst sätt. Redan de nu gällande reglerna är så utformade att domstolen inte behöver skriva sådant som är onödigt. föreslår därför inte någon ändring av reglerna om domskrivning. Medling, förlikning och andra samförståndslösningar Utredningen ser positivt på de i tvistemål förekommande instituten medling och förlikning. Några nya regler för medling föreslås dock inte. Däremot föreslår utredningen en vidgning av rättens skyldighet att verka för en förlikning eller annan samförståndslösning. sålunda omfatta även indispositiva tvistemål. Utredningen har studerat det danska systemet med tilkendegivelser som erbjuder parterna en speciell möjlighet att i tvistemål träffa en för- likning efter det att huvudförhandling har hållits. detta system prövas även i . Systemet innebär att domstolen efter huvudförhandlingen med parternas samtycke lämnar ett preliminärt be- sked till dessa om hur den kommer att döma i målet. innehållet i detta besked, har de möjlighet att träffa en förlikning som kan stadfästas genom dom eller leda till att målet återkallas. mot att tillämpa detta system även i torde i och för sig inte föreligga enligt gällande rätt. Utredningen föreslår emellertid att det uttryckligen anges i RB att rätten, om den efter huvudförhandlingen men före domen vill verka för en förlikning eller annan samförståndslösning, får med parternas samtycke redovisa sin uppfattning om utgången i Förslaget gäller såväl dispositiva som indispositiva tvistemål. Avtal om att inte överklaga Ett annat sätt för parterna i ett tvistemål att begränsa tid och kostnader och snabbt komma till avslut är att de träffar avtal om att inte överklaga domen i målet. Parterna kan ha ett intresse av att få saken rättsligt prövad utan att för den skull vilja riskera den tidsutdräkt och de kostnader som en prövning i flera instanser kan medföra. Utredningen föreslår att frågan om att ingå avtal att inte överklaga en dom alltid skall tas upp under ett Parterna föreslås få rätt att träffa ett sådant bindande avtal även i indispositiva tvistemål. Lagförslagen i betänkandet En modernare rättegång 1 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalken1 dels att nuvarande 35 kap. 9 §, 42 kap. 10 §, 43 kap. 8 §, 46 kap. 7 §, 47 kap. 10 och 21 §§ skall upphöra att gälla, dels att 5 kap. 9 §, 6 kap. 3 och 4 §§, 9 kap. 5 §, 17 kap. 7 §, 35 kap. 6, 7, 13 och 14 §§, 36 kap. 16, 18 och 19 §§, 38 kap. 6 §, 39 kap. 2 §, 42 kap. 6, 8, 12, 1618 och 20 §§, 43 kap. 3, 5, 7, 9, 13 och 15 §§, 44 kap. 24 och 7 §§, 45 kap. 4, 10 och 13 §§, 46 kap. 3, 6, 9 och 10 §§, 47 kap. 6, 12, 14, 17, 20 och 24 §§, 49 kap. 2 §, 50 kap. 10 och 17 §§, 51 kap. 10 och 17 §§, 52 kap. 11 §, 55 kap. 15 § samt rubriken till 45 kap. skall ha följande lydelse, dels att det skall införas tre nya paragrafer, 5 kap. 10 och 11 §§ samt 45 kap. 10 a §, av följande lydelse. Det ankommer på rättens ordförande att upprätthålla ord- ningen vid rättens sammanträden och att meddela de föreskrifter som behövs. Han får utvisa den som stör förhandlingen eller på annat sätt uppträder otillbörligt. Han får också begränsa antalet åhörare i rättssalen för att undvika trängsel. Rätten får förbjuda att annan tar upp förhör på fonetisk väg, om det kan antas att upptagningen så besvärar den som hörs att det blir till men för utredningen. Fotografi får inte tas i rättssalen. Om någon som har utvisats tränger sig in i rättssalen eller om någon i övrigt inte lyder en till- sägelse som har meddelats för att upprätthålla ordningen får rätten förordna att han skall tas i häkte och kvarhållas där så Det ankommer på rättens ordförande att upprätthålla ord- ningen vid rättens sammanträden och att meddela de föreskrifter som behövs. Ordföranden får utvisa den som stör förhandlingen eller på annat sätt uppträder olämpligt. Ordföranden får också begränsa antalet åhörare i rättssalen för att undvika trängsel. Rätten får förbjuda upptagning eller överföring av ljud under ett förhör, om det kan antas att upp- tagningen eller överföringen så besvärar den som hörs att det blir till men för utredningen. En upp- tagning eller överföring av bild i rättssalen får ske endast om det är tillåtet i lag. Om någon som har utvisats tränger sig in i rättssalen eller om någon i övrigt inte lyder en till- sägelse som har meddelats för att upprätthålla ordningen får rätten förordna att han eller hon omedel- bart skall tas i häkte och kvarhållas 1Senaste lydelse av 42 kap. 10 § 1987:747, 43 kap. 8 § 1987:747, 46 kap. 7 § 1987:747, 10 § 1987:747. 2Senaste lydelse 2001:177. länge sammanträdet varar, dock där så länge sammanträdet varar, inte längre än . dock inte längre än . Om säkerhetskontroll i domstol finns särskilda föreskrifter. Om inte annat är föreskrivet i lag, skall vid sammanträden enligt denna balk, parter och andra som skall delta i sammanträdet infinna sig i rättssalen eller där samman- trädet annars hålls. Rätten får dock låta en part eller annan delta i ett sammanträde genom ljudöver- föring eller ljud- och bildöver- föring, om det inte är olämpligt med hänsyn till ändamålet med sammanträdet och övriga omstän- digheter. Vid bedömningen skall, utöver parternas uppfattning i frågan, särskilt beaktas de kostnader eller olägenheter som annars skulle uppkomma och om någon känner stark rädsla för att vara närvarande. En part har, med de begräns- ningar som följer av 11 §, alltid rätt att själv infinna sig där sammanträdet hålls. Vid häktningsförhandling eller huvudförhandling i tingsrätt får åklagare, målsägande som för enskilt åtal, misstänkta och offentliga försvarare inte delta endast genom ljudöverföring. Om inte alla som skall delta i ett sammanträde kan få plats i rätts- salen skall rätten se till att de som inte får plats kan följa samman- trädet genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring i en annan lokal som ställts i ordning för detta ändamål (sidosal). Om det finns särskilda skäl får rätten låta även åhörare som inte får plats i rättssalen följa sammanträdet på det sättet. I fråga om sidosalar tillämpas 9 §. Rättens ordförande får uppdra åt annan att i sidosalen utöva Vid ett sammanträde skall följande antecknas: 1.tid och ställe för sammanträdet, 2.vilka som deltar i sammanträdet, 3.rättegångsfullmakter som ges muntligen inför domstolen, 4.när sammanträdet hålls inom stängda dörrar, anledningen till det, vardera partens yrkanden och inställning till motpartens yrkan- yrkanden av andra än parter yrkanden av andra än parter bestridanden av sådana yrkanden, 7.den utredning som läggs fram, 8.vad som iakttas vid en syn på stället, samt 9.det som i övrigt förekommer vid ett sammanträde, i den mån det kan ha betydelse för parterna eller för högre rätt att det antecknas. Anteckningar skall göras i anslutning till sammanträdet. Bestämmelserna i 4 kap. 13 § om jäv gäller för den som gör Vid ett sammanträde som hålls Vid ett sammanträde som hålls under förberedelsen av ett mål och under förberedelsen av ett mål och som inte endast avser bevis- som inte endast avser bevis- upptagning skall utöver vad som upptagning skall, i den omfattning anges i 3 § följande antecknas: det behövs, utöver vad som anges i 3 § följande antecknas: 1. i korthet de omständigheter 1. de omständigheter som parten åberopar till grund för sin talan samt partens inställning till vad 2. de bevis som parterna vill åberopa och vad de vill styrka med varje 3. det som i övrigt behövs till 3. det som i övrigt behövs inför ledning för en huvudförhandling. Den som vid sammanträde inför rätten stör förhandlingen eller fotograferar i rättssalen eller Den som vid ett sammanträde inför rätten stör förhandlingen eller som utan tillstånd i rättssalen tar Senaste lydelse 2000:172. Senaste lydelse 2000:172. Senaste lydelse 1991:241. bryter mot förbud, som har upp eller överför bild eller bryter meddelats med stöd av 5 kap. 9 §, mot förbud, som har meddelats döms till penningböter. med stöd av 5 kap. 9 §, döms till straff döms den som muntligen inför rätten eller i rättegångsskrift döms den som muntligen inför uttalar sig otillbörligt. rätten eller i rättegångsskrift uttalar Första stycket gäller också i fråga om sådan sidosal som avses i 5 kap. 11 §. En dom skall avfattas skriftligen och i skilda avdelningar ange 1.domstolen samt tid och ställe för domens meddelande, 2.parterna samt deras ombud eller biträden, 4. parternas yrkanden och invändningar samt de omständig- heter som dessa grundats på och parten åberopar till grund för sin talan samt partens inställning till vad motparten åberopat och 5. domskälen med uppgift om vad som är bevisat i målet. En högre rätts dom skall i den utsträckning det behövs innehålla en redogörelse för lägre rätts dom. Om en part har rätt att överklaga eller att ansöka om återvinning, skall det i domen anges vad han i så fall skall iaktta. Det ankommer på parterna att Det ankommer på parterna att sörja för bevisningen. sörja för bevisningen. ock, om det finnes erforderligt, dock självmant inhämta bevisning i självmant föranstalta om bevis- tvistemål där förlikning om saken Är saken sådan, att förlikning inte är tillåten och i mål om brott därom är tillåten, eller är fråga om som hör under allmänt åtal. ansvar för brott, som ej hör under utan begäran av part får i högre allmänt åtal, må dock rätten ej rätt omförhör alltid ske med den utan framställning av part höra som redan har hörts i målet. vittne, som ej förut hörts på parts begäran, eller meddela föreläggan- de om företeende av skriftligt bevis. Finner rätten, att omständighet, Rätten får avvisa bevisning som part vill bevisa, är utan 1. om den omständighet som part betydelse i målet eller att erbjudet vill bevisa är utan betydelse i målet bevis ej erfordras eller uppenbart eller om bevisningen inte behövs 6 Senaste lydelse 1994:1034. skulle bliva utan verkan, må bevisningen ej tillåtas. ock avvisa erbjudet bevis, om 2. om bevisningen med avsevärt bevisningen finnes med avsevärt mindre besvär eller kostnad kan ringare besvär eller kostnad kunna föras på annat sätt, eller föras på annat sätt. 3. om en bevisupptagning trots bör fördröjas ytterligare. Vid huvudförhandlingen skall de Vid huvudförhandlingen skall de bevis som upptagits utom huvud- bevis som upptagits utom huvud- förhandlingen tas upp på nytt, om förhandlingen tas upp på nytt, om rätten finner detta vara av betydelse rätten finner detta vara av betydelse i målet och det inte föreligger i målet och det inte föreligger hinder mot att ta upp beviset. hinder mot att ta upp beviset. där förlikning om saken är tillåten inte ske, om ingen av parterna Har tingsrätten i ett mål som fullföljts till hovrätten tagit upp muntlig bevisning eller hållit syn på stället, behöver beviset tas upp på nytt endast om hovrätten finner detta vara av betydelse för utredningen. domstolen får de bevis som tagits upp av lägre rätt tas upp på nytt endast om det föreligger synnerliga skäl. Om ett bevis inte tas upp på nytt, skall det läggas fram på lämpligt sätt. En berättelse, som någon har En berättelse, som någon har avgett skriftligen i anledning av en avgett skriftligen i anledning av en redan inledd eller förestående rätte- redan inledd eller förestående rätte- gång, eller en uppteckning av en gång, eller en uppteckning eller berättelse, som någon i anledning inspelning av en berättelse, som av en sådan rättegång lämnat inför någon i anledning av en sådan åklagare eller polismyndighet eller annars utom rätta, får åberopas som bevis i rättegången endast utom rätta, får läggas fram som 1.om det är särskilt föreskrivet, 2.om förhör med den som lämnat berättelsen inte kan hållas vid eller utom huvudförhandling eller i övrigt inför rätten eller 3.om det finns särskilda skäl med hänsyn till de kostnader eller olägenheter som ett förhör vid eller utom huvudförhandling kan antas medföra, vad som kan antas stå att vinna med ett sådant förhör, berättelsens betydelse och övriga omständigheter. I tvistemål får en berättelse som avses i första stycket läggas fram Senaste lydelse 2000:172. Senaste lydelse 1987:747. Vad som sägs i första stycket om en skriftlig eller upptecknad berättelse skall också tillämpas i fråga om fonetisk eller liknande upptagning av en berättelse. som bevis i rättegången, om parterna godtar det och det inte är Ett vittne skall avge sin Ett vittne skall avge sin vittnesberättelser får inte åbero- Vittnet får dock med rättens använda sig av anteckningar till stöd för minnet. anteckningar till stöd för minnet. Vid vittnesförhör får vad vittnet Vid vittnesförhör får vad vittnet tidigare anfört inför rätta eller inför berättat inför rätta eller inför åklagare eller polismyndighet läggas fram endast när vittnets berättelse vid förhöret avviker från berättelse vid förhöret avviker från vad han tidigare anfört eller när vad han eller hon berättat vittnet vid förhöret förklarar att han eller när vittnet vid förhöret inte kan eller inte vill yttra sig. förklarar att han eller hon inte kan eller inte vill yttra sig. Kan det antas främja förhörets genomförande eller är det av annat skäl lämpligt, får förhöret inledas med en uppspelning eller upp- läsning av vad vittnet berättat vid Parterna och rätten får därefter ställa frågor till vittnet. Om det finns anledning anta att ett vittne av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av en parts eller någon åhörares närvaro, eller om part eller åhörare hindrar vittnet i hans berättelse genom att falla honom i talet eller på annat sätt, får rätten förordna att parten eller åhöraren inte får vara närvarande vid förhöret. När en vittnesberättelse enligt första stycket lämnats i parts första stycket lämnas i en parts frånvaro, skall återges i behövlig frånvaro, skall parten om möjligt omfattning när parten åter är få följa förhöret genom ljud- överföring eller ljud- och bild- tillfälle att ställa frågor till vittnet. I annat fall skall vittnesberättelsen återges i behöv- 9 Senaste lydelse 1987:747. 10 Senaste lydelse 1987:747. tillfälle att ställa frågor till vittnet. Förhör med ett vittne får äga rum utom huvudförhandling, 1. om det inte är möjligt för