prop · GT031d11 · 2005-09-20 00:00:00 — I en rapport om tillsynen över handläggningen sökta personer, från av ärenden rörande högkostnads- Det innebar att antalet uppsökta under 2003 motsvarade ungefär hälften av dem som av det fanns brister i en stor del av behandlingsför- landstingen bedömts kunna komma i fråga för slagen och att det föreföll som att beslut i vissa erbjudande om uppsökande verksamhet och fall fattades på otillräckligt underlag. Siffrorna för enskilda lands- ting varierade fortfarande mycket kraftigt, Antalet som fick nöd- I fråga om övrig tandvård skedde endast små vändig tandvård sjönk med 5 000 och uppgick till knappt 93 000. vård sjönk med för patient uppgick till , vilket var åldersgruppen medan utfallet för prote- i det närmaste oförändrat jämfört med . tik ökade med nästan lika mycket i samma Antalet personer som fick tandvård som ett Eftersom ersättningen i dessa fall led i en sjukdomsbehandling ökade något under utbetalas i form av fasta belopp per åtgärd speg- 2003 till närmare 37 000. lar detta förändringar i konsumtionen, men det fick cirka 35 000 personer tandvård som ett led i rör sig om små förändringar som det knappast går att dra några långtgående slutsatser av. sjönk något 2003 efter att ha farande relativt stora men jämfört med har det skett en påtaglig utjämning. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Tabell 4.7 Tandvårdens totala kostnader, 19992003 Miljoner kronor, löpande priser Patientavgifter som andel av totala Statsbidrag till landstingen för särskilt Årlig förändring av de Källa: , , , RFV Det finns indikationer på att prisutvecklingen dämpats , men det krävs fortsatt uppföljning av tandvårdspriserna för att få detta bekräftat. Utvecklingen blir betydelsefull för regeringens bedömning av om prisutvecklingen stabiliserats på en acceptabel nivå eller om ytterligare åtgärder måste vidtas. Ett område som redan nu bör prioriteras är informationen till patienterna. Mot den bakgrunden har fått i uppdrag att utreda hur informationen om kostnader och behandlingsalternativ kan förbättras. Regeringen vill dock understryka vikten av att vårdgivarna arbetar kontinuerligt med att förbättra informationen och se till att de bestämmelser om informationsskyldighet som finns i tandvårdslagen (1985:125) och förordningen (1998:1337) om tandvårdstaxa efterlevs. Stabilare priser och bättre information om kostnader och behandlingsalternativ är av stor betydelse för patienterna, men detta kommer inte att hindra att tandvårdskostnaderna för vissa människor, särskilt de med låga inkomster, även framöver kommer att vara svåra att hantera. Även om de flesta människor går regelbundet till tandläkare eller tandhygienist finns det en grupp som avstår från tandvård trots att de har behov Det finns olika orsaker till detta, men i många fall tycks det vara kostnaden som är hindret. Tandvårdsreformen för personer som är eller äldre, som infördes , har inneburit att ett stort antal äldre kunnat få protetisk behandling som många kanske annars hade fått avstå ifrån. Efterfrågan är fortsatt stor och den genomsnittliga kostnaden per patient är hög. Långsiktigt bedömer regeringen att behovet av omfattande protetik i den berörda åldersgruppen kommer att minska, eftersom det uppdämda behov som fanns då reformen infördes till stor del kan väntas bli tillgodosett . Utvecklingen av nya och mer effektiva behandlingsmetoder samt högre krav från patienternas sida kan dock också påverka efterfrågan. En viktig uppgift för är att reducera väntetiderna för beslut i ärenden om högkostnadsskydd. Tillgången på tandvårdspersonal är självfallet av avgörande betydelse för tandvårdens tillgänglighet och måste också beaktas vid framtida förändringar i tandvårdsstödet som kan påverka efterfrågan och inriktningen på den vård som ges. När det gäller tandläkare föreslår därför regeringen att utbildningen ökar med sammanlagt tjugo nybörjarplatser vid sker en ytterligare utökning med tio nybörjarplatser vid dessa lärosäten. Regeringen kommer att följa den fortsatta utvecklingen noggrant. Antalet tandhygienister kommer att öka framöver och denna yrkesgrupp kan sannolikt ta ett större ansvar för många patientgrupper. När det gäller tandsköterskor är det angeläget att det skapas klarhet i hur den framtida utbildningen skall organiseras och att utbildningen leder till en enhetlig kompetensnivå. har granskat regeringens och berörda myndigheters arbete med att konkretisera riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården och publicerat sina slutsatser i rapporten för prioriteringar inom hälso- och sjukvård (RiR 2004:9). anser att regeringen inte har konkretiserat riktlinjer för öppna prioriteringar på ett sådant sätt att de har kunnat omsättas i praktiken. anser även att regeringen varit alltför passiv i sitt uppföljningsarbete vilket fått konsekvensen att riktlinjerna för prioriteringar fått en relativt undanskymd roll i den statliga styrningen av hälso- och sjukvården. anser därför bland annat att regeringen bör vidta åtgärder för att utveckla riktlinjerna för prioriteringar i hälso- och sjukvården. Med anledning av revisionens påpekanden, samt socialutskottets uttalande på området, avser regeringen att ta initiativ till åtgärder i frågan i form av ett uppdrag till att följa upp prioriteringsarbetet. har i rapporten och styrning av sex statliga bolag (RiR 2004:28) granskat hur regeringen förvaltat och styrt sex statligt helägda aktiebolag. Ett av dessa är . övergripande bedömning är att det finns behov av och möjlighet att öka tydlighet och insyn samt att förbättra den interna kontrollen i styrningen av de statliga bolagen. Regeringen hänvisar i denna del till utgiftsområde 24 Näringsliv, avsnittet Regeringens redogörelse med anledning av iakttagelser, avsnittet Regeringens förvaltning och styrning av sex statliga bolag (RiR 2004:28). 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 presenterade 2005 en granskningsrapport, Ökad tillgänglighet i sjukhusvården? (RiR 2005:7), om regeringens satsning för att öka tillgängligheten inom hälso- och sjukvården. anser att regeringen inte i tillräcklig grad styrt den resurstilldelning som var en del av satsningen. Vidare anser att regeringen inte på ett tillräckligt sätt säkrat informationsförsörjningen vilket lett till att målen inom ramen för satsningen inte går att mäta eller följa upp på nationell nivå. Med anledning av den kritik som framförts har regeringen i överenskommelsen med om en fortsatt satsning på tillgänglighet och införande av en nationell vårdgaranti, tydligt tryckt på vikten av en noggrann uppföljning. Regeringen kommer också att ge i uppdrag att följa upp och utvärdera såväl tillgänglighetssatsningen som vårdgarantin. har granskat årsredovisningarna, räkenskaperna och verksamheten avseende för samtliga myndigheter inom politikområdet Hälso- och sjukvårdspolitik. har inte haft några invändningar i revisionsberättelserna för myndigheterna. Hälso- och sjukvården utgör en central del av välfärden. De grundläggande principerna för den svenska hälso- och sjukvården framgår bl.a. av de inledande bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. Enligt dessa bestämmelser skall hälso- och sjukvården medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Vården skall ges på lika villkor och efter behov och de människor som behöver vården skall behandlas med respekt och ha möjlighet att påverka och vara delaktiga i den vård de erhåller. Utöver vad som läggs fast i HSL finns också de grundläggande principerna om att hälso- och sjukvården skall styras demokratiskt och vara solidariskt finansierad. Dessa principer om en allmän hälso- och sjukvård har haft ett starkt stöd i befolkningen. Tillgängligheten och kvaliteten i hälso- och sjukvården har förbättrats och vårdens insatser når allt fler och allt äldre patienter. Patientens ställning har stärkts genom ökade valmöjligheter och rätt till inflytande och delaktighet i behandlingen. Vården präglas av säkerhet, kompetent 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 personal och en hög medicinsk kvalitet. Regeringens samlade bedömning, att kvaliteten på den svenska hälso- och sjukvården är hög, får också stöd i internationella jämförelser som visar att svensk sjukvård presterar väl jämfört med vård i andra länder bl.a. med avseende på kvalitet, resultat och effekter. Hälso- och sjukvården som helhet står emellertid inför stora kvalitativa, strukturella och finansiella utmaningar. Utöver att vara en av de mest centrala delarna av välfärden så är hälso- och sjukvården också en av de mest mångfacetterade och dynamiska sektorerna i samhället. Den kontinuerliga medicinska och medicintekniska utvecklingen innebär nya möjligheter till vård och behandling. Dessa möjligheter måste i största möjliga utsträckning tas tillvara för att medborgarnas framtida behov av vård skall kunna tillgodoses. Regeringen har gjort stora satsningar för att förstärka hälso- och sjukvården. Genom den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149, bet. 2000/01:SoU5, rskr. 2000/01:53) och den så kallade tillgänglighetssatsningen har viktiga steg tagits mot att långsiktigt förbättra tillgängligheten och förkorta väntetiderna. En viktig del i dessa satsningar har varit medelstillskottet () till hälso- och sjukvården i syfte att stödja utvecklingsarbetet. De två ovan nämnda satsningarna och de tillhörande resurstillskotten har följts upp noggrant i syfte att säkerställa att angelägna förbättringsåtgärder vidtagits inom de berörda områdena. Regeringen konstaterar att primärvårdens tillgänglighet och kvalitet behöver utvecklas ytterligare. Dessutom är det regeringens bedömning att det finns behov av ökad uppmärksamhet på den psykiatriska vårdens och omsorgens utveckling. När det gäller fortsättningen av den nationella handlingsplanen har regeringen tecknat två överenskommelser med och . Den ena överenskommelsen avser främst primärvården och äldrevården, i vilken bl.a. utvecklingen av antalet familjeläkare och möjligheten till en fast läkarkontakt betonas. Den andra överenskommelsen avser insatser för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiska funktionshinder. Regeringen tillsatte en nationell psykiatrisamordnare (dir. 2003:133) med uppgift att se över vården och de sociala stöden till psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade. Samordnaren skall löpande redovisa sina iakttagelser och förslag till regeringen. Psykiatrisamordnaren har i en rapport till regeringen lämnat en översikt av dagsläget jämte en första bedömning av behovet av resurstillskott. Mot bakgrund av förslagen i rapporten har regeringen avsatt för att förbättra tillgängligheten till, och stödja och stimulera verksamhetsutveckling inom, vård och socialt stöd för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiskt funktionshinder. För samma ändamål föreslår regeringen att avsätts . Av första lägesrapport framgår att satsningen skapat en bred samverkan mellan kommuner och landsting, vilket är ett av de grundläggande syftena med satsningen. Satsningen fyller en viktig funktion i syfte att ge huvudmännen möjlighet att starta upp processer som inte skulle ha kommit till stånd utan statliga tillskott och som kan ge resultat också på lång sikt. Det är regeringens bedömning att bl.a. ökad kompetens och förbättrade rutiner kommer att ge effektivitetsvinster hos huvudmännen och stärkta insatser för målgruppen. Mot bakgrund av detta liksom den positiva utvecklingen inom den kommunala sektorn anser regeringen att det är önskvärt att huvudmännen även fortsättningsvis satsar på att stärka vård, sysselsättning och boende för personer med psykisk sjukdom och/ eller psykiska funktionshinder. Psykiatrisamordnaren har i sin rapport framhållit nödvändigheten av att en statlig satsning matchas med en jämförbar motprestation från kommuner och landsting. Vidare kommer flera av de generella satsningar som regeringen genomför på hälso- och sjukvårdsområdet också fortsättningsvis att komma målgruppen till godo, däribland satsningarna på vårdgaranti och tillgänglighet liksom fortsättningen på den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården, där psykiatrin är ett prioriterat område. Den särskilda tillgänglighetssatsningen under 20022004 har tillsammans med bl.a. rekommendation om det fria vårdvalet, utvecklingen av Väntetidsdatabasen hos och arbete med riktlinjer för prioriteringar utgjort en del i en samlad satsning för att komma till rätta med väntetidsproblemen i den planerade hälso- och sjukvården. Dessa samlade åtgärder har banat väg för införandet av en nationell vårdgaranti. Regeringen tecknade en permanent överenskommelse med om tillgänglighet och införandet av en nationell vårdgaranti . För ändamålet ökas anslaget 48:1 Kommunalekonomisk utjämning med 2005, samt med . Genom införandet av en vårdgaranti tas ett viktigt steg för att förbättra kvaliteten och tillgängligheten i hälso- och sjukvården. Enligt regeringens mening är några av de mest centrala utmaningarna för den svenska hälso- och sjukvården dels att, med hjälp av en fortsatt hög kvalitet, jämställdhet och god tillgänglighet på lika villkor för hela befolkningen, bibehålla förtroendet för det offentliga hälso- och sjukvårdssystemet, dels att klara den framtida finansieringen av vården. Ytterligare ett verktyg för att förbättra kvaliteten och tillgängligheten i hälso- och sjukvården är en väl utvecklad sjukvårdsupplysning. Regeringen och har gemensamt avsatt medel för utveckling av en nationell sjukvårdsupplysning per telefon och ett medicinskt beslutsstöd kopplat till upplysningen. kommer systemet att implementeras i ett par landsting. Målsättningen är att en majoritet av befolkningen skall ha tillgång till en nationell sjukvårdsupplysning med det gemensamma telefonnumret 1177 . För att målet att hela befolkningen skall ha tillgång till en god hälso- och sjukvård på lika villkor skall kunna uppnås måste särskild vikt läggas vid jämställdhetsperspektivet inom hälso- och sjukvården. Det finns, enligt , fortfarande brister avseende behandlingspraxis när det gäller mäns och kvinnors olika behov. konstaterar att mer utbildning krävs för att de könsspecifika kunskaperna skall integreras i hälso- och sjukvårdens arbete. Regeringen kommer noga att följa hur jämställdhetsperspektivet inom hälso- och sjukvården utvecklas. Regeringen avser att verka för en ökad informationsspridning kring vikten av ett integrerat jämställdhetsperspektiv i såväl det nationella som internationella arbetet inom hälso- och sjukvårdens verksamhetsområde. Dessutom är det angeläget att det inom hälso- och sjukvården läggs vikt vid integrationsperspektivet. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 internationella åtaganden när det gäller de mänskliga rättigheterna har också var och en rätt till bästa uppnåeliga fysiska och mentala hälsa. Rätten till bästa uppnåeliga hälsa och skyddet mot diskriminering kommer att behandlas i regeringens nationella handlingsplan för de mänskliga rättigheterna som läggs fram för . En viktig del i arbetet med att förbättra kvaliteten och tillgängligheten i hälso- och sjukvården är att säkerställa sektorns tillgång på kompetent personal. Det är också viktigt att försöka förbättra arbetsförhållandena för vårdpersonalen, bl.a. med fokus på att minska ohälsan och sjukfrånvaron. Dessutom måste frågan om samverkan mellan olika vårdgivare, huvudmän och/eller personalkategorier samt frågan om att hitta nya former för sådan samverkan ständigt uppmärksammas. För att öka fokus på frågor om vårdpersonalens arbetsvillkor och arbetsmiljö, samt för att stimulera en gynnsam utveckling, har regeringen via Kompetensstegen tagit initiativ till kvalitets- och kompetensutveckling i vård och omsorg om äldre. Utgångspunkten är att genom idéer, råd och stöd inspirera och uppmuntra till kvalitetsarbete genom verksamhetsnära kompetensutveckling av personalen. Strategiskt viktigt för att säkra den framtida personalförsörjningen är också att personalen erbjuds möjligheter till kontinuerlig utveckling av hög kvalitet. Regeringen har därför vidtagit åtgärder i syfte att stärka fort- och vidareutbildningen av hälso- och sjukvårdspersonalen bl.a. genom inrättandet av det (Fammi). Regeringens avsikt är att stödja Fammi också . Regeringen avser att tillsätta en särskild delegation för att utreda villkoren för den ideella sektorn och små företag som verkar inom hälso- och sjukvården. Regeringen avser vidare att lämna förslag till lagstiftning om begränsningar för hur vinstmedel inom hälso- och sjukvården bör få användas. En sådan lagstiftning skulle kunna ersätta bestämmelsen om att landstingen endast skall kunna överlämna driften av sjukhus till en entreprenör som inte har något vinstutdelningssyfte. För att upprätthålla den höga kvaliteten och förtroendet för hälso- och sjukvården är det viktigt att det finns bra system för tillsyn och fungerande system för att hantera situationer då människor skadas i vården. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 stort intresse noterat det utvecklingsarbete som bedrivs av i syfte att förbättra verksamhetstillsynen, och kommer även framgent att följa detta arbete och vid behov ta initiativ i frågan. För att kunna hantera de kvalitativa, strukturella och finansiella utmaningar som hälso- och sjukvårdssektorn står inför är det av största vikt att samhällsekonomin utvecklas gynnsamt, men också att landsting och kommuner har en stabil finansiell situation. Landstingens samlade resultat blev ett underskott på . Regeringen följer noga den ekonomiska utvecklingen i landsting och kommuner. Hög kvalitet och tillgänglighet i hälso- och sjukvården ställer krav på att de resurser som finansierar verksamheten används på ett sådant sätt att de ger maximal effekt. En förutsättning för detta är att det sker en fortlöpande produktivitetsutveckling inom sektorn samt att effektiviteten i verksamheten ytterligare förbättras bl.a. genom att förekomsten av evidensbaserad vård ökar. Regionala variationer när det gäller användning av vetenskapligt etablerade behandlingsmetoder förekommer fortfarande men måste försvinna parallellt med att icke medicinskt motiverade ingrepp/behandlingar upphör. saknas en heltäckande verksamhetsuppföljning med övergripande information om hälso- och sjukvårdens prestationer, kostnader och kvalitet. Detta bidrar sannolikt till effektivitetsbrister i hälso- och sjukvården och försvårar jämförelser och bedömningar av produktivitetsutvecklingen. Dessutom måste frågor om produktivitetsutveckling få en mer framskjutande plats i landstingens verksamhet. Dessa frågor bör t.ex. kunna ses som en integrerad del av arbetet med organisations- och ledarskapsfrågor. Möjligheterna att med hjälp av IT-stöd utveckla och förnya hälso- och sjukvården och dess administration bör prövas i än högre grad än vad som redan görs. Regeringen och har, mot bakgrund av ovanstående, inom ramen för den så kallade Dagmaröverenskommelsen tagit ett gemensamt initiativ till en fördjupad nationell samverkan kring IT-frågorna. För att förverkliga intentionerna i överenskommelsen har en nationell ledningsgrupp för IT i vård och omsorg inrättats . Ledningsgruppen består av representanter från , , , , samt Kommuner och Landsting. gruppens arbete skall utmynna i en nationell IT- policy för vård och omsorg. En lägesrapport från ledningsgruppens arbete presenterades . projekt för en översyn av den högspecialiserade vården lämnade sin rapport sjukvård Kartläggning och förslag (Ds 2003:56) med analyser och förslag till regeringen . Regeringen kommer att ta ett första av två initiativ på området och lägga fram en proposition om rikssjukvård. Efter det att 1997 beslutade om prioriteringsriktlinjerna för hälso- och sjukvården har ett aktivt arbete bedrivits dels av Prioriteringsdelegationen för att följa tillämpningen av riktlinjerna, dels av och omsätta beslut i praktiska rekommendationer och riktlinjer för prioriteringar i klinisk vardag. Prioriteringar och indikationer för behandling är ett sätt att försöka balansera ökade krav på hälso- och sjukvården med ändliga resurser. Regeringen är av uppfattningen att det är viktigt att de prioriteringar som av nödvändighet sker inom vården skall göras på ett tydligt och transparent vis. Diskussioner om prioriteringar behöver föras inom hela hälso- och sjukvården, men detta får inte tas som intäkt för att begränsa den offentliga sjukvården. Den offentliga sjukvården skall behandla alla patienter som är i behov av vård. Arbetet med prioriteringar får inte ersätta det nödvändiga arbetet med att förbättra produktiviteten inom sektorn, ej heller utgöra en väg ut ur ekonomiska problem. Regeringen följer prioriteringsfrågan noga och har för avsikt att ta initiativ i frågan. Utvecklingen inom EU visar att hälso- och sjukvården är uteslutande förbehållen medlemsstaternas nationella system och lagstiftning, utan att det är en sektor som i allt större utsträckning utvecklas i ett europeiskt sammanhang. Ett utökat samarbete kring t.ex. patientsäkerhet och europeiska kliniker för högspecialiserad sjukvård kan ge ett stort mervärde för såväl patienter som hälso- och sjukvårdssystem. Ett ökat patientflöde mellan och andra EU- länder kommer att ställa nya krav när det gäller att organisera och dimensionera de nationella sjukvårdssystemen. ståndpunkt är att ett gott samarbete skapar fördelar såväl för patienter och professioner som för enskilda hälso- och sjukvårdssystem inom hela unionen. bör samarbetet fortskrida och upprätthållas även . Det är landstingen som enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) är skyldiga att erbjuda hälso- och sjukvård för de som är bosatta i . När personer som är bosatta i i stället mottar hälso- och sjukvård i ett annat EU- eller EES-land är det i regel och staten som svarar för kostnaden. I vissa fall kan dock stå för en del eller hela kostnaden om uppgörelse om betalning gjorts i förhand mellan och i fråga. Den gällande situationen kan ha negativa konsekvenser för den vård och behandling som bedrivs i och riskerar att motverka strävanden mot en allt effektivare och mer högkvalitativ vård. Internationella diskussioner om hälso- och sjukvården förs i ökad utsträckning även utanför EU-samarbetet. Många av de utmaningar som kan identifieras i den svenska sjukvården återfinns även i flera andra länder. Exempelvis gäller detta frågor om tillgänglighet, ägar- och driftsformer samt den långsiktigt hållbara finansieringen av vård och omsorg. Deltagandet i, och bevakningen av, det arbete som sker inom WHO, , och måste intensifieras. Det internationella forum som 2003 skapades på initiativ av de svenska, brittiska och nyzeeländska regeringarna har rönt ett allt större intresse. Forumet, som syftar till att ge politiker, administratörer och forskare från olika länder möjlighet att utbyta kunskap, erfarenheter och idéer för att utveckla en allmän sjukvård som ges efter behov på lika villkor, har hållit fem möten. Deltagandet i och utvecklandet av forumet kommer att vara en fortsatt prioriterad uppgift . Regeringen kan konstatera att de åtgärder som vidtagits för att öka kontrollen av de offentliga kostnaderna för läkemedelsförmånerna har haft önskvärd effekt. Den årliga kostnadsökningen har dämpats kraftigt och uppgick den totala ökningen jämfört med till . Denna utveckling förklaras främst av effekter av den nya lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. som infördes , i kombination med att patenten för några av de mest använda läkemedlen löpte ut och 2003. träffades en överenskommelse mellan staten och Landstingsför- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 bundet om ett nytt treårigt avtal som reglerar statens ersättning till landstingen för kostnaderna för läkemedelsförmånerna fram . Genom överenskommelsen ges goda möjligheter för en fortsatt positiv utveckling inom läkemedelsområdet. Den svenska modellen med ett detaljhandelsmonopol, genom , inom läkemedelsområdet för försäljning till konsumenter har enligt regeringens mening lett till såväl en säker och högklassig distribution av läkemedel som lägre kostnader i detaljist- och partihandelsleden än flertalet andra länder i .