prop · GS03113 · 2005-04-04 00:00:00 — 1.All information som en medlemsstat får kännedom om enligt detta direktiv skall hållas hemlig i den staten på samma sätt som information som tagits emot enligt landets egen lagstiftning. Under alla omständigheter får sådan information göras tillgänglig endast för dem som direkt medverkar i taxeringsarbetet eller den administrativa kontrollen härav, yppas endast i samband med rättsliga förfaranden eller administrativa förfaranden som innefattar sanktioner som genomförs för eller i samband med taxeringsarbetet eller granskning härav och bara till dem som direkt medverkar i sådana förfaranden; sådan information får dock yppas under offentliga förhandlingar eller i domar, om den medlemsstats behöriga myndighet som tillhandahåller informationen inte reser några invändningar, under inga förhållanden användas för annat än skatteändamål eller i samband med rättsliga förfaranden eller administrativa förfaranden som innefattar sanktioner som genomförs för eller i samband med taxeringsarbetet eller granskningen härav. Medlemsstaterna får dessutom föreskriva att den information som avses i första stycket får användas för fastställande av andra avgifter, tullar och skatter som omfattas av artikel 2 i direktiv /308/EEG. 2.Punkt 1 skall inte tvinga en medlemsstat vars lagstiftning eller administrativa praxis för landets egna ändamål fastställer snävare begränsningar än de som ingår i bestämmelserna i den punkten att tillhandahålla information, om den mottagande staten inte åtar sig att iaktta dessa snävare begränsningar. 3.Utan hinder av punkt 1 får den medlemsstats behöriga myndigheter som tillhandahåller uppgifterna tillåta att uppgifterna används för andra ändamål i den stat som begär dem, om de enligt lagstiftningen i den upplysande staten under liknande omständigheter skulle få användas i den upplysande staten för liknande ändamål. 4.Då en behörig myndighet i en medlemsstat finner att information som den har tagit emot från den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat kan förväntas vara till nytta för den behöriga myndigheten i en tredje medlemsstat, får den vidarebefordra informationen till denna senare behöriga myndighet med samtycke av den behöriga myndighet som tillhandahöll den. AVTAL OM BESKATTNING AV INKOMSTER FRÅN SPARANDE MELLAN OCH av följande skäl: 1.I artikel 17 i direktiv /48/EEG om beskattning av inkomster från sparande som utfärdats av Europeiska unionens råd ("rådet") som publicerats i Europeiska unionens officiella tidning daterad 26.6.2003 ("direktivet"), föreskrivs att medlemsstaterna före skall anta och offentliggöra de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, vars bestämmelser skall tillämpas under förutsättning att "i) , Furstendömet , Republiken , Furstendömet och Furstendömet från och med samma tidpunkt tillämpar bestämmelser likvärdiga med de som finns i detta direktiv i enlighet med de avtal som de ingått med Europeiska gemenskapen, enligt enhälliga beslut av rådet, och ii) alla avtal eller andra arrangemang är klara, i vilka det föreskrivs att alla berörda beroende eller associerade territorier från och med samma tidpunkt tillämpar automatiskt utbyte av information på samma sätt som föreskrivs i kapitel II i detta direktiv, (eller under den övergångsperiod som anges i artikel 10 tillämpar en källskatt på samma villkor som de enligt artiklarna 11 och 12)". 2.Enligt sina åtaganden i förhållande till anslutningen skall , , , , , , , , och anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet, vars bestämmelser skall tillämpas från om inte annat följer av punkten 1 ovan. 3.Grunden för förbindelser med EU är fastställda i avsnitt 4 av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Avsnitt 4 fastställer vissa förpliktelser som är bindande för Europeiska unionens medlemsstater och . 4.I enlighet med villkoren för associering till EU, ligger utanför EU:s skatteområde. Men i en samarbetsanda och med beaktande av villkoren i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, har gått med på att bistå EU:s medlemsstater med visst informationsutbyte enligt vad som följer. 5.Caymanöarna har en lagstiftning som avser företag för kollektiva investeringar och som anses motsvara den EG-lagstiftning som avses i artiklarna 2 och 6 i direktivet. och , nedan kallade avtalsslutande part eller avtalsslutande parter om inte annat framgår av sammanhanget, har enats om att ingå följande avtal som endast för de avtalsslutande parterna innehåller skyldigheter och som föreskriver att information automatiskt skall lämnas från den behöriga myndigheten på till den behöriga myndigheten i i Bilaga 5 enlighet med de bestämmelser och sätt som följer nedan. Artikel 1 Allmän räckvidd 1.Detta avtal skall tillämpas på räntebetalningar, (som avses i artikel 6 i detta avtal), gjorda av ett betalningsombud, (som avses i artikel 5), etablerat på till en faktisk betalningsmottagare (som avses i artikel 3), som har hemvist i . 2.Tillämpningsområdet för detta avtal skall begränsas till beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar för fordringar, med undantag för bland annat de frågor som rör beskattning av pensions- och försäkringsförmåner. Artikel 2 Betalningsombudens uppgiftsrapportering När sådana räntebetalningar som avses i artikel 6 i detta avtal görs av ett betalningsombud etablerat på till den faktiska betalningsmottagaren enligt artikel 3 som har sitt hemvist i skall betalningsombudet till behöriga myndighet rapportera a)den faktiska betalningsmottagarens identitet och hemvist, fastställda i enlighet med artikel 4 i detta avtal, b)betalningsombudets namn och adress, c)den faktiska betalningsmottagarens kontonummer eller, om sådant saknas, den räntebärande fordrans identifieringsnummer, d)information om räntebetalningar enligt artikel 6.1 i detta avtal; får dock begränsa de uppgifter som det utbetalande organet skall lämna om räntebetalningar till det totala beloppet på räntan eller inkomsten och det totala beloppet vid försäljning, inlösen eller återbetalning. efter utgången av beskattningsåret skall den behöriga myndigheten på automatiskt överlämna de upplysningar som avses i punkt 1 a1 d i denna artikel till den behöriga myndigheten i , för samtliga räntebetalningar . Artikel 3 Definition av uttrycket faktisk betalningsmottagare I detta avtal avses med faktisk betalningsmottagare varje fysisk person som tar emot en räntebetalning eller varje fysisk person för vilken en räntebetalning ombesörjs, såvida inte denna person kan lägga fram bevis för att betalningen inte har tagits emot eller ombesörjts för hans eller hennes egen räkning. En fysisk person skall inte anses vara den faktiska betalningsmottagaren om han eller hon a) agerar som betalningsombud enligt artikel 5, b) handlar på uppdrag av en juridisk person, ett subjekt som beskattas för sin vinst enligt den allmänna ordningen för företagsbeskattning, ett fondföretag som auktoriserats i enlighet med direktiv /611/EEG eller ett motsvarande företag för kollektiva investeringar etablerat på , eller ett subjekt som avses i artikel 5.2 i detta avtal, och i det senare fallet, uppger subjektets namn och adress till den ekonomiska Bilaga 5 aktör som gör räntebetalningen och som i sin tur vidarebefordrar dessa uppgifter till den behöriga myndigheten i den avtalsslutande part där aktören är etablerad, c) handlar på uppdrag av en annan fysisk person som är den faktiska betalningsmottagaren och för betalningsombudet uppger denna faktiska betalningsmottagares identitet. Om ett betalningsombud innehar uppgifter som tyder på att en fysisk person som mottar en räntebetalning eller för vilken en räntebetalning ombesörjs kanske inte är den faktiska betalningsmottagaren, och om vare sig punkt 1 a eller punkt 1 b är tillämplig, skall han eller hon vidta rimliga åtgärder för att fastställa den faktiska betalningsmottagarens identitet. Om betalningsombudet inte kan fastställa den faktiska betalningsmottagarens identitet skall ombudet betrakta den fysiska personen som den faktiska betalningsmottagaren. Artikel 4 Den faktiska betalningsmottagarens identitet och hemvist skall inom sitt territorium anta och säkerställa tillämpningen av de förfaranden som behövs för att betalningsombudet skall kunna fastställa de faktiska betalningsmottagarnas identitet och hemvist. Dessa förfaranden skall uppfylla de miniminormer som anges i punkterna 2 och 3. Betalningsombudet skall fastställa den faktiska betalningsmottagarens identitet enligt miniminormer som varierar beroende på när förbindelserna upprättades mellan betalningsombudet och mottagaren av räntan, enligt följande: a) När det gäller avtalsförbindelser som upprättats före skall betalningsombudet fastställa den faktiska betalningsmottagarens identitet, bestående av namn och adress, med hjälp av tillgängliga uppgifter, särskilt i enlighet med gällande lagstiftning på , om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar. b) När det gäller avtalsförbindelser som upprättats eller, i avsaknad av avtalsförbindelser, en transaktion som utförts eller senare skall betalningsombudet fastställa den faktiska betalningsmottagarens identitet, bestående av namn, adress och i förekommande fall skattenummer som tilldelats av den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren har sitt skatterättsliga hemvist. Dessa uppgifter skall fastställas på grundval av pass eller officiellt identitetskort som den faktiska betalningsmottagaren uppvisar. Om adressen inte anges i passet eller på det officiella identitetskortet skall den fastställas på grundval av någon annan giltig handling som den faktiska betalningsmottagaren uppvisar. Om skattenumret inte anges i passet, på identitetskortet eller i någon annan giltig handling, till exempel hemvistintyg, som den faktiska betalningsmottagaren uppvisar, skall identitetsuppgifterna kompletteras med uppgift om födelsedatum och födelseort, enligt passet eller det officiella identitetskortet. Betalningsombudet skall fastställa den faktiska betalningsmottagarens hemvist enligt miniminormer som varierar beroende på när förbindelserna upprättades mellan betalningsombudet och mottagaren av räntan. Den faktiska betalningsmottagarens hemvist Bilaga 5 skall anses vara det land där han har sin fasta adress, dock med beaktande av följande: a)När det gäller avtalsförbindelser som upprättats före skall betalningsombudet fastställa den faktiska betalningsmottagarens hemvist med hjälp av tillgängliga uppgifter, särskilt i enlighet med gällande lagstiftning på , om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar. b)När det gäller avtalsförbindelser som upprättats eller, i avsaknad av avtalsförbindelser, en transaktion som utförts eller senare skall betalningsombudet fastställa den faktiska betalningsmottagarens hemvist på grundval av den adress som anges i passet eller det officiella identitetskortet eller, vid behov, på grundval av någon annan giltig identitetshandling som den faktiska betalningsmottagaren företer, enligt följande förfarande: för fysiska personer som uppvisar ett pass eller ett officiellt identitetskort utfärdat av en medlemsstat och som förklarar sig ha hemvist i ett tredjeland, skall hemvistet fastställas på grundval av ett hemvistintyg utfärdat av den behöriga myndigheten i det tredjeland där den fysiska personen förklarar sig ha hemvist. Om detta intyg inte företes skall hemvistet anses vara den medlemsstat som har utfärdat passet eller annan officiell identitetshandling. Artikel 5 Definition av uttrycket betalningsombud I detta avtal avses med betalningsombud varje ekonomisk aktör som betalar ränta eller sörjer för att ränta betalas direkt till förmån för den faktiska betalningsmottagaren, oavsett om aktören är gäldenären med avseende på den räntebärande fordran, eller den aktör som av gäldenären eller den faktiska betalningsmottagaren fått i uppdrag att betala räntan eller sörja för att den betalas. Ett subjekt som är etablerat i en avtalsslutande part och till vilket ränta betalas eller för vilket betalning av ränta ombesörjs till förmån för den faktiska betalningsmottagaren, skall också anses vara betalningsombud vid sådan betalning eller vid ombesörjande av sådan betalning. Denna bestämmelse skall inte tillämpas om den ekonomiska aktören på grundval av officiella giltiga uppgifter som lämnats av subjektet har anledning att förmoda att a) subjektet är en juridisk person, med undantag för sådana juridiska personer som anges i punkt 5 i denna artikel, eller b) subjektets vinst beskattas enligt den allmänna ordningen för företagsbeskattning, eller c) subjektet är ett fondföretag som auktoriserats i enlighet med rådets direktiv /611/EEG eller motsvarande företag för kollektiva investeringar etablerat på . En ekonomisk aktör etablerad på som betalar ränta till, eller sörjer för att ränta betalas till, ett subjekt som är etablerat i den andra avtalsslutande parten och som anses vara ett betalningsombud enligt denna punkt skall till den behöriga myndigheten i den avtalsslutande part där aktören är etablerad meddela subjektets namn och adress samt det totala räntebeloppet som betalats till eller vars betalning Bilaga 5 ombesörjts för subjektet; denna myndighet skall vidarebefordra dessa uppgifter till den behöriga myndigheten i den avtalsslutande part där subjektet är etablerat. 3.Det subjekt som avses i punkt 2 skall emellertid få välja att, när det gäller tillämpningen av detta avtal, bli behandlat som fondföretag eller motsvarande företag enligt punkt 2 c. Om detta alternativ väljs skall ett intyg utfärdas av den avtalsslutande part där subjektet är etablerat och överlämnas av subjektet till den ekonomiska aktören. En avtalsslutande part skall fastställa närmare bestämmelser om denna rätt för subjekt som är etablerade på deras territorium. 4.Om en sådan ekonomisk aktör och ett sådant subjekt som avses i punkt 2 är etablerade i samma avtalsslutande part, skall den avtalsslutande parten vidta nödvändiga åtgärder för att se till att subjektet följer bestämmelserna i detta avtal när det agerar i egenskap av betalningsombud. 5.De juridiska personer som är uteslutna från tillämpningen av punkt 2 a är följande: a) I : avoin yhtiö (Ay) och kommandiittiyhtiö (Ky)/öppet bolag och kommanditbolag. b) I : handelsbolag (HB) och kommanditbolag (KB). Artikel 6 Definition av uttrycket räntebetalning I detta avtal avses med räntebetalning följande: a)Räntor som betalats till eller krediterats ett konto och som härrör från fordringar av alla slag, med eller utan säkerhet genom inteckning och med eller utan rätt att få del av gäldenärens vinst, särskilt inkomster från statspapper och obligationer eller debentures, inklusive agiobelopp och vinster som är förenade med sådana värdepapper, obligationer eller debentures. Straffavgifter på grund av sen betalning skall inte anses vara räntebetalningar. b)Upplupen eller kapitaliserad ränta från försäljning, återbetalning eller inlösen av fordringar som avses i led a. c)Inkomster som härrör från räntebetalningar antingen direkt eller genom ett subjekt som avses i artikel 5.2 och som delas ut av i)ett fondföretag som auktoriserats i enlighet med rådets direktiv /611/EEG, ii) ett motsvarande företag för kollektiva investeringar etablerat på , iii) subjekt som utnyttjar den rättighet som anges i artikel 5.3, iv) företag för kollektiva investeringar etablerade utanför det territorium på vilket Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen är tillämpligt enligt artikel 299 i detta och utanför . d) Inkomster som realiseras vid försäljning, återbetalning eller inlösen av aktier eller andelar i följande företag och subjekt, om de direkt eller indirekt genom andra företag för kollektiva investeringar eller sådana subjekt som avses nedan investerar av sina tillgångar i fordringar som avses i led a: i) Fondföretag som auktoriserats i enlighet med direktiv /611/EEG, ii) ett motsvarande företag för kollektiva investeringar etablerat på Bilaga 5 , iii)subjekt som utnyttjar den rättighet som anges i artikel 5.3, iv)företag för kollektiva investeringar etablerade utanför det territorium på vilket Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen är tillämpligt enligt artikel 299 i detta och utanför . De avtalsslutande parterna har dock rätt att i definitionen av ränta inbegripa sådana inkomster som anges i punkt 1 d i denna artikel endast i den mån dessa inkomster svarar mot inkomster som direkt eller indirekt härrör från räntebetalningar i den mening som avses i punkt 1 a och 1 b. När det gäller punkt 1 c och 1 d skall hela inkomstbeloppet anses vara en räntebetalning om betalningsombudet inte har några uppgifter om hur stor andel av inkomsterna som härrör från räntebetalningar. När det gäller punkt 1 d skall den procentuella andelen anses vara , om betalningsombudet inte har några uppgifter om den procentuella andel av tillgångarna som investerats i fordringar eller i aktier eller andelar enligt definitionen i det ledet. Om betalningsombudet inte kan avgöra hur stor inkomst den faktiska betalningsmottagaren har haft, skall inkomsten anses vara det belopp som erhållits vid försäljningen, inlösen eller återbetalningen av aktierna eller andelarna. När ränta enligt definitionen i punkt 1 betalas till eller krediteras ett konto som innehas av ett subjekt enligt artikel 5.2 och om detta subjekt inte utnyttjar den rätt som anges i artikel 5.3, skall räntan anses vara en räntebetalning gjord av det subjektet. När det gäller punkt 1 b och 1 d skall en avtalsslutande part ha rätt att kräva att betalningsombud inom dess territorium beräknar räntan på årsbasis för en period som inte får överstiga och att behandla sådan på årsbasis beräknad ränta som en räntebetalning, även om ingen försäljning, inlösen eller återbetalning sker . Trots vad som sägs i punkt 1 c och 1 d skall en avtalsslutande part ha rätt att från definitionen av räntebetalning undanta inkomster enligt de nämnda bestämmelserna som härrör från företag eller subjekt etablerade inom dess territorium, om dessa subjekts investeringar i fordringar enligt punkt 1 a inte överstiger av deras tillgångar. På samma sätt kan en avtalsslutande part trots vad som sägs i punkt 4, från definitionen av räntebetalningar i punkt 1 undanta sådana räntor som betalas till eller krediteras ett konto som innehas av ett subjekt som avses i artikel 5.2, om detta subjekt inte utnyttjar den rätt som anges i artikel 5.3 och är etablerat på dennes territorium, när dessa subjekts investeringar i sådana fordringar som avses i punkt 1 a inte överstiger av deras tillgångar. Om en avtalsslutande part utövar denna rättighet skall detta vara bindande för den andra avtalsslutande parten. Den procentuella andel som avses i punkt 1 d och punkt 3 skall vara . De procentuella andelar som avses i punkt 1 d och punkt 6 skall fastställas med hänvisning till placeringsinriktningen enligt de berörda företagens eller subjektens fondbestämmelser eller bolagsordning eller, i avsaknad av sådana, efter sammansättningen av de berörda företagens eller subjektens tillgångar. Artikel 7 Övergångsbestämmelser om överlåtbara skuldebrev 1.Under den övergångsperiod som anges i artikel 10.2 i direktivet, men senast till och med , skall inhemska och internationella obligationer och andra överlåtbara skuldebrev som emitterats första gången före eller för vilka de ursprungliga emissionsprospekten har godkänts före den tidpunkten av de behöriga myndigheterna på det sätt som avses i rådets direktiv /390/EEG eller av de ansvariga myndigheterna i ett tredjeland, inte anses vara fordringar enligt artikel 6.1 a i detta avtal, under förutsättning att inga ytterligare emissioner av sådana överlåtbara skuldebrev görs eller . Om emellertid övergångsperioden skulle fortsätta efter skall bestämmelserna i denna artikel fortsätta att gälla endast för sådana överlåtbara skuldbrev som innehåller gross up-klausuler eller klausuler för förtida inlösen, om ett betalningsombud är etablerat i en avtalsslutande part som tillämpar särskild källskatt och det betalningsombudet betalar ränta till, eller sörjer för att ränta betalas direkt till förmån för den faktiska betalningsmottagaren vars hemvist är i den andra avtalsslutande parten. Om ytterligare emissioner görs eller senare av ovan nämnda överlåtbara skuldebrev som emitterats av en regering eller ett närstående rättssubjekt som agerar som myndighet eller vars roll erkänns i ett internationellt avtal enligt definitionen i bilagan, skall emissionen i sin helhet, inbegripet den ursprungliga emissionen och eventuella ytterligare emissioner, anses vara en fordran enligt artikel 6.1 a. Om ytterligare emissioner görs eller senare av ovan nämnda överlåtbara skuldebrev som emitterats av en emittent som inte omfattas av andra stycket, skall sådana ytterligare emissioner anses vara fordringar enligt artikel 6.1 a. 2.Denna artikel skall dock inte hindra de avtalsslutande parterna från att beskatta inkomster från sådana överlåtbara skuldebrev som avses i punkt 1 i enlighet med den nationella lagstiftningen. Artikel 8 Förfarande för ömsesidig överenskommelse Om svårigheter eller tveksamheter uppstår mellan parterna om genomförandet eller tolkningen av detta avtal skall de avtalsslutande parterna göra sitt bästa för att lösa dessa frågor genom ömsesidig överenskommelse. 1.Alla uppgifter som lämnas och mottas av den behöriga myndigheten i en avtalsslutande part skall behandlas konfidentiellt. 2.Utan den andra avtalsslutande partens skriftliga förhandsmedgivande får uppgifter som lämnas till en behörig myndighet i en avtalsslutande part inte användas för andra ändamål än för direkt beskattning. 3.Endast personer eller myndigheter som berörs av direkt beskattning får ta del av de lämnade uppgifterna och dessa får användas av sådana personer eller myndigheter endast för detta ändamål eller för kontrolländamål, inbegripet för avgörande av överklaganden. För dessa Bilaga 5 ändamål får uppgifterna lämnas ut i samband med offentlig domstolsförhandling eller vid andra rättsliga förfaranden. Om en behörig myndighet i en avtalsslutande part anser att den information som den mottagit från den behöriga myndigheten i den andra avtalsslutande parten sannolikt är värdefull för den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat, får den överföra den till den senare efter samtycke från den behöriga myndighet som tillhandahöll informationen. Detta avtal träder i kraft den trettionde dagen efter det senaste datumet för regeringarnas skriftliga meddelande till varandra om att de konstitutionella förfaranden som krävs i deras respektive stater har genomförts, och dess bestämmelser får verkan den dag från och med vilken direktivet är tillämpligt enligt artikel 17.2 och 17.3 i direktivet. Artikel 11 Avtalets uppsägning och upphörande 1.Detta avtal gäller till dess att en av de avtalsslutande parterna säger upp det. 2.En av de avtalsslutande parterna får säga upp avtalet genom en skriftlig anmälan till den andra parten om uppsägningen, vari bör anges de omständigheter som lett fram till denna. I så fall skall avtalet upphöra att gälla efter uppsägningen. Artikel 12 Tillämpning och tillfälligt avbrytande av tillämpningen Ett villkor för tillämpningen av detta avtal skall vara att samtliga EU-medlemsstater, , , , , och samt alla relevanta beroende och associerade territorier i EG-medlemsstaterna var och en antar och genomför bestämmelser som är förenliga med eller likvärdiga med bestämmelserna i direktivet eller detta avtal och som föreskriver samma datum för genomförande.