prop · GS03150 · 2005-05-10 00:00:00 — Synen på vilka miljöer som är kulturhistoriskt värdefulla förändras med ökad kunskap och som en följd av samhällsutvecklingen. Det stora värdet i kulturarvet ligger just i mångfalden. De byggnader och miljöer som är bygg- nadsminnen och riksintressen för kulturmiljövården avspeglar bara en del av bredden i kulturarvet och historien. Industrisamhällets och det moder- na samhällets kulturmiljöer är t.ex. underrepresenterade i dagens kul- turmiljöarbete. Likaså är kopplingen mellan skyddad bebyggelse och den regionala kulturmiljöprofilen i många fall svag. Det är av samma skäl viktigt att tydligare uppmärksamma både kvinnors och mäns historia i kulturmiljöerna. Genom förslaget till förändrat delmål betonas vikten av att samhället fortlöpande definierar och tar ställning till kulturmiljöns kvaliteter, förut- sättningar och möjligheter. Bedömningen bör ta hänsyn till såväl miljö- mässiga som ekonomiska och sociala faktorer. Regeringen menar därför att bebyggelsens kulturhistoriska värden inte bör kvantifieras i delmålet. I den nya formulering av delmålet som regeringen föreslår skall texten om ett program för skydd av de kulturhistoriska värdena utgå. Skälet till detta är att målet täcks in av delmål 1 om planeringsunderlag, vari det slås fast att fysisk planering och samhällsbyggande skall grundas på program och strategier för hur kulturhistoriska och estetiska värden skall tas till vara och utvecklas. Regeringen menar att delmål 2 skall betraktas som en precisering och fördjupning av delmål 1 vad avser kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. För att stödja detta har Riksanti- kvarieämbetet fått i uppdrag att tillsammans med berörda myndigheter utarbeta en strategi för arbetet med att bevara, utveckla och bruka den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen. Som ett led i framtagandet av strategin behöver utvecklings- och utbildningsinsatser genomföras med syfte att höja de offentliga aktörernas kunskap och kompetens inom området. Regeringen föreslår också att begreppet långsiktigt skydd förtydligas och vidgas till långsiktigt hållbar förvaltning. Skälet till detta är att synen på vad som kan betraktas som långsiktigt skydd i olika samman- hang behöver breddas. Det bästa skyddet på lång sikt består av en allmän förståelse och intresse för samt kunskap om kulturarvets och kultur- miljöns värden, förutsättningar och möjligheter. restriktioner som byggnadsminnesförklaring, områdesbestämmelser och reservatsbildning med flera är viktiga och nödvändiga kompletterande Prop. 2004/05:150 instrument, inte minst för att uppmärksamma värdet hos kulturhistoriska byggnader och miljöer. Arbetet med att vidareutveckla användningen av dessa instrument behöver fortsätta. Kulturmiljön är en gemensam tillgång som förutsätter en långsiktigt hållbar förvaltning och utveckling. Kulturarvet och kulturmiljöerna är en resurs som kan och bör användas i syfte att skapa en god och attraktiv livsmiljö och hög livskvalitet. Kulturmiljön behöver därför integreras i arbetet med lokal och regional utveckling. Användningen av begreppet långsiktigt hållbar förvaltning betonar vikten av ett helhetsperspektiv som omfattar ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter. En mycket stor del av de beslut som rör den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen fattas på nivå. Kommunernas arbete och strate- giska ställningstaganden är därför avgörande för en långsiktigt hållbar förvaltning av kulturmiljöns värden. Ökat fokus behöver därför läggas på att skapa förutsättningar för goda förvaltningsbetingelser av bebyggelse- miljöer med kulturhistoriska värden. Kulturmiljön är en viktig tillgång och utvecklingsfaktor som kan bidra till synergieffekter inom andra sam- hällsområden. Dessa effekter ger kommunerna incitament till att priori- tera arbetet och kompetensförsörjningen inom området. Ansvaret för kulturmiljön delas av alla. Detta inbegriper också den lång- siktigt hållbara förvaltningen av den kulturhistoriskt värdefulla bebygg- elsen. Kulturmiljöaspekterna måste därför i ökad utsträckning integreras i olika verksamheter i samhället, exempelvis genom miljöledningssystem. Fortsatt användning av kulturmiljöer måste också stimuleras genom att hänsynsfulla förändringar och anpassningar efter nya behov möjliggörs. Regeringen anser att det är särskilt angeläget att uppmuntra till och skapa förutsättningar för samverkan kring kulturmiljön mellan offentligt arbete och frivilliga insatser av fastighetsägare, företag och ideella föreningar. Projektet kulturarv (), som pågick , har skapat goda förutsättningar för en vidareut- veckling av detta arbete. 19.4Delmål 3 om buller Regeringens bedömning: Delmål 3 bör fortfarande ha följande lydelse: Antalet människor som utsätts för trafikbullerstörningar överstigande de riktvärden som ställt sig bakom för buller i bostäder skall ha minskat jämfört med . Delmålet blir svårt att nå. förslag: Rådets förslag om buller överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Rådet föreslår att delmålet ses över så att större fokus läggs på hälsoeffekter och antalet människor som är störda av buller, t.ex. i samhället, buller från fasta installationer och på att skydda de områden som ännu kan betraktas som tysta områden för rekreation. Remissinstanserna: Ett stort antal remissinstanser lyfter fram buller- frågorna. Flertalet remissinstanser, däribland flera länsstyrelser och kom- muner, stödjer förslaget om att bredda delmålet så att även andra buller- källor än trafik skall beaktas. delar uppfattningen att delmålet bör ses över med större fokus på hälsoeffekter och att nödvändig kunskap tas fram om samband mellan dels buller och störning, dels mellan denna störning och dess samhällsekonomiska konsekvenser. Villaägarna delar uppfattningen att breddning av målet bör ske. Det är dock viktigt att sträva mot att minska antalet människor som i sina bo- städer är störda av trafikbuller överstigande riktvärdena. Forskningspro- grammet Ljudlandskap för bättre hälsa inom ramen för forsknings, Mistra, verksamhet föreslår att miljökvali- tetsnormer införs för tysta utomhusmiljöer, bl.a. för en tyst sida i bostadsbebyggelsen och att internationella överenskommelser träffas beträffande bulleråtgärder för att minska emissioner. medicin, som också delar uppfattningen att ljudmiljön i större utsträck- ning bör beaktas i samhällsplaneringen, anser att underlaget om miljö- faktorers påverkan på människors hälsa är mycket bristfälligt, både i fråga om orsakssamband och exponering och att det behövs ytterligare forskning vad gäller t.ex. hälsoeffekter av buller. Skälen för regeringens bedömning Trafikbuller är ett stort folkhälsoproblem, särskilt i större tätorter. Omkring två miljoner människor i bedöms vara utsatta för trafikbuller som överskrider de av antagna riktvärdena utomhus vid bostaden. av trafikbullret kommer från vägtrafiken. Trafikverken beräknas ha åtgärdat de mest bullerutsatta bostäderna . Många kommuner saknar däremot, enligt bedömning, nödvändiga handlingsprogram för åtgärder i det kommunala vägnätet. Antalet exponerade för trafikbuller över riktvärdena bedöms totalt sett ha ökat . Detta beror bl.a. på att trafiken på våra vägar har ökat. Prognoserna för den framtida trafikutvecklingen pekar dessutom på en fortsatt trafikökning . Trots omfattande åtgärder medför trafikökningen att delmålet för trafikbuller blir svårt att nå. Ännu svårare blir det att uppnå generationsmålet att människor inte skall utsättas för skadliga bullerstörningar. Delmålet omfattar endast trafikbullerstörningar. Störningar från andra bullerkällor, t.ex. från hissar och tekniska försörjningssystem, är också vanligt förekommande. (dir. 2004:16) har bl.a. därför haft till uppgift att föreslå delmål för buller i inomhusmiljön. Utredaren har redovisat sina överväganden och anger att det saknas kun- skaper som kan bilda underlag för att föreslå delmål för inomhusbuller. Regeringen anser att det är angeläget att delmålet ses över och att större fokus läggs på hälsoeffekter och antalet människor som är störda av buller från olika slags källor. Regeringen avser därför att i samråd med berörda myndigheter och övriga intressenter ta fram kompletterande underlag som kan ligga till grund för en omformulering av delmålet. I avvaktan på sådant underlag bör dock den nuvarande formuleringen av delmålet kvarstå. För att minska antalet bullerstörda och för att bevara relativt tysta om- råden krävs bättre underlag för planering och beslut om bl.a. bostads- byggande och infrastruktur. Som beslutsunderlag behövs såväl kartlägg- ning av de nuvarande förhållandena som handlingsprogram för framtida planering och åtgärdsprogram för att komma till rätta med problemen. Den kommunala översiktsplanen kan vara ett användbart instrument i det långsiktiga arbetet för en god ljudmiljö. Därtill bidrar även EG-direktivet om omgivningsbuller som har införlivats i svensk lagstiftning genom för- ordningen (2004:675) om omgivningsbuller. Förordningen syftar till att samordna arbetet med buller genom gemensamma bullermått, kart- läggnings- och bedömningsmetoder, information till allmänheten och fastställda åtgärdsprogram. Enligt förordningen skall kommuner med mer än 250 000 invånare ha kartlagt omgivningsbullret inom kommunen och ha upprättat åtgärdsprogram. Kommuner med mer än 100 000 invånare skall ha utfört motsvarande uppgifter respektive 2013. föreslår att kartläggning och åt- gärdsprogram tas fram för svenska tätorter med mer än 50 000 invånare. Regeringen anser att en nationell utvidgning enligt för- slag bör övervägas först när erfarenhet vunnits av den första etappens kartläggning och åtgärdsprogram. Det är viktigt att frågan om buller omhändertas i samband med planering och byggande av bostäder. Därför har haft regeringens uppdrag att utarbeta en vägledning för bl.a. kommunerna i frågor som rör tillämpningen av riktvärdena för buller vid planering för och byggande av bostäder. Rådet föreslår vidare att större fokus bör läggas på åtgärder som dämpar buller vid källan. Trafikbuller är ett gemensamt problem inom EU och arbete för att finna former för att dämpa buller redan vid källan pågår. Kommissionen kommer bl.a. att intensifiera arbetet med att minska buller från vägtrafiksektorn, med utgångspunkt från pågående arbete i expertgruppen för FN:s ekonomiska kommission för , UN/ECE. deltar aktivt i detta arbete. föreslår vidare att ett nationellt och nätverk mellan kommuner och regioner bör bildas. Detta centrum bör bl.a. ha till uppgift att sprida forskningsresultat, erfarenheter och goda exempel. Regeringen anser dock att det av instruktion framgår att verket skall ha ett övergripande och samordnande ansvar för omgivningsbuller. Kunskapsförsörjning när det gäller buller ingår således i verkets uppgifter. Buller i fjällen behandlas i avsnitt 18.2. 19.5Ändrat delmål 4 om naturgrus Regeringens förslag: Delmål 4 skall ha följande lydelse: skall uttaget av naturgrus i landet vara högst . Regeringen bedömning: Delmålet kan nås om ytterligare åtgärder vid- tas. förslag: Överensstämmer i huvudsak med reger- ingens förslag. Remissinstanserna: i föreslår att man bör överväga att dela upp delmålet om uttag och återvinning av naturgrus. Bergmaterialindustri (SBMI) för fram tankar i linje med regeringens förslag till ändring av delmålet, då man konstaterar att möjligheterna att använda återvunnen ballast beror på tillgången till material att återvinna. Det är därför mindre meningsfullt att ha ett mål för hur stor andel av ballasten som skall vara återvunnet material. SBMI föreslår att målet i stället omformuleras till att gälla en maximal mängd material som kan deponeras. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Delmålets nuvarande lydelse är: skall uttaget av naturgrus i landet vara högst och andelen återanvänt material utgöra av ballast- användningen. samverkar teknikutveckling och ökat miljömedvetande med lagstiftning och planering för att minska naturgrusanvändningen. Andelen naturgrus av ballastleveranser har mer än halverats och antalet täkter där tillstånd givits har minskat kraftigt. Samtliga länsstyrelser har fastställt regionala mål för naturgrusuttag och summan av länsstyrelsernas mål möter det nationella målet. Därtill har man inom SBMI beslutat att naturgrus skall ersättas med krossmaterial där detta är tekniskt möjligt. geologiska undersökning (SGU) bedömer att det långsiktiga behovet av naturgrus är mindre än . Ett viktigt verktyg för att nå målet om naturgrusuttag är den modell för regional materialförsörjningsplanering som SGU har utvecklat, där både ballast- och grundvattentillgångar värderas. Modellen bör kunna utgöra ett stöd för kommunernas översiktliga planering, för planeringsarbetet vid företag i ballastbranschen och för länsstyrelserna i tillståndsprövningen av täkter. Detta är ett viktigt steg för delmålet om naturgrus, eftersom många beslut som rör grustäkter grundas på föråldrade planeringsunderlag. Regeringens bedömning är att delmålet kommer att nås när det gäller uttaget av naturgrus. Vad gäller återanvändning av ballastmaterial har det visat sig vara svårt att följa utvecklingen. Begreppet återanvänt material tolkas på olika sätt och det är i vissa fall svårt att definiera om ett material har tagits fram särskilt för det aktuella ändamålet eller om det är en restprodukt från en annan verksamhet. Därtill går det inte att utifrån den yttre karak- tären på ett ballastmaterial att avgöra om det är ett material som har Prop. 2004/05:150 brutits direkt från täkt eller om det är en restprodukt. använda återvunnen ballast styrs dessutom av tillgången till material att återvinna inom miljömässigt och ekonomiskt rimliga transportavstånd. Regeringen anser därför att delen om återanvändning av ballastmaterial skall utgå och avser att vidta åtgärder för att en mer ändamålsenlig formulering som syftar till ökad återanvändning av ballast skall tas fram. Denna del av delmålet bör om möjligt uttryckas i maximal andel eller mängd ballastmaterial som får deponeras. Möjligheten att målet inte- greras i delmålet om avfall bör undersökas, eftersom detta delmål foku- serar på att tillvarata den resurs som avfall av olika slag utgör. Regeringen konstaterar också att förutsättningar kommer att skapas för att öka återvinning och återanvändning av ballastmaterial, bl.a. genom de riktlinjer som tar fram för bedömning av återanvänd- barhet av ballastmaterial från miljösynpunkt. I propositionen En effek- tivare miljöprövning (prop. 2004/05:129, bet. 2004/05:MJU15) har regeringen föreslagit förändringar i tillståndsprövningen av täkter, som bedöms öka möjligheterna att återanvända ballastmaterial. 19.6Nytt delmål om avfall Regeringens förslag: Delmål 5, 9 och 10 skall upphöra att gälla och ersättas av ett nytt delmål. Det nya delmålet skall få följande lydelse: Den totala mängden genererat avfall skall inte öka och den resurs som avfall utgör skall tas till vara i så hög grad som möjligt som påverkan på och risker för hälsa och miljö minimeras. Särskilt gäller att: Mängden deponerat avfall exklusive gruvavfall skall minska med räknat års nivå. skall av hushållsavfallet återvinnas genom materialåtervinning, inklusive biologisk behandling. skall av matavfallet från hushåll, restauranger, storkök och butiker återvinnas genom biologisk behandling. Målet avser källsorterat matavfall till såväl hem- kompostering som central behandling. skall matavfall och därmed jämförligt avfall från livsmedelsindustrier m.m. återvinnas genom biologisk behand- ling. Målet avser sådant avfall som förekommer utan att vara blandat med annat avfall och är av en sådan kvalitet att det är lämpligt att efter behandling återföra till växtodling. skall av fosforföreningarna i avlopp återföras till produktiv mark, varav minst hälften bör återföras till . Regeringens bedömning: Delmålet kan nås om ytterligare åtgärder vid- tas. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. har i rapporten och resurssnåla krets- lopp (rapport 5368) föreslagit att delmålet ändras till ett övergripande delmål med syftet att styra mot ökad resurshushållning och minskad miljöpåverkan. De övriga avfallsrelaterade delmålen föreslås flyttas från miljömålsstrukturen till den nationella avfallsplan som regeringen har uppdragit åt att ta fram. Verket föreslår alternativt att ett delmål om materialåtervinning av hushållsavfall införs, vilket över- ensstämmer med regeringens förslag. förslag i rapport 5214 om återföring av fosfor ur avlopp överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. föreslår dock att även återföring av andra näringsämnen skall ingå i målet utöver fosforföreningar. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker Miljömåls- rådets förslag att sammanföra delmålen om återvinning av matavfall med delmål 5. i och anser att ett delmål med flera strecksatser innebär svårigheter vid upp- följning av delmålet. i saknar ett ställ- ningstagande om eventuell målsättning för mängden deponerat avfall efter 2005. Flertalet remissinstanser anser att det föreslagna övergripande delmålet i om giftfria och resurssnåla kretslopp är för generellt och opreciserat för att vara uppföljningsbart. Vad gäller försla- get om materialåtervinning av hushållsavfall i samma rapport är emot förslaget och menar att det inte finns tillräck- ligt med underlag för att specificera valet av återvinningsförfarande. Återvinningsindustrierna stöder förslaget om delmål för materialåtervin- ning. i län, , , , , och Svenskt Vatten tillstyrker förslaget i om återföring av fosfor ur avlopp. i avstyrker förslaget och anser att målet bör ersättas med ett mål om hus- hållning av fosforföreningar. anser att del- målet inte enbart bör fastställas för fosforåterföring utan också för åter- föring av andra näringsämnen. Skälen för regeringens förslag och bedömning De delmål som skall upphöra att gälla har följande lydelse: Delmål 5: Mängden deponerat avfall exklusive gruvavfall skall minska med räknat års nivå, som den totala mängden genererat avfall inte ökar. Delmål 9: skall av matavfallet från hushåll, restauranger, storkök och butiker återvinnas genom biologisk behandling. Målet avser källsorterat matavfall till såväl hemkompostering som central behandling. Delmål 10: skall matavfall och därmed jämförligt avfall från livsmedelsindustrier m.m. återvinnas genom biologisk behandling. Målet avser sådant avfall som förekommer utan att vara blandat med annat avfall och är av en sådan kvalitet att det är lämpligt att efter be- handling återföra till växtodling. Deponeringen av avfall har minskat kraftigt i enlighet med regeringens politik och utvecklingen tyder på att minskningen kommer att fortsätta. Omhändertagandet sker nu i allt större omfattning genom återvinning i form av förbränning (se avsnitt 21.3.6), material- återvinning och biologisk behandling. ökar genereringen av avfall från bl.a. hushållen. Framöver bör i högre grad fokus ligga på att minska genereringen av avfall. I det sammanhanget står samhället inför en stor och viktig utmaning att göra konsumtions- och produktions- mönster mer hållbara. Vidare bör avfall i högre grad utnyttjas som en resurs. För att göra målen om avfall mer överskådliga föreslår regeringen att alla delmål till miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö som rör avfall samlas under ett och samma delmål. I inledningen till delmålet bör en övergripande inriktning för avfallshanteringen fastställas. Regeringen föreslår vidare att det nya delmålet kompletteras avseende materialåter- av hushållsavfall och återföring av fosforföreningar från avlopp som det ändras avseende genereringen av avfall som flyttas till inledningen. Förslagen beskrivs närmare nedan. Regeringen anser att de olika punkterna under delmålet bör följas upp var för sig. En rad åtgärder har vidtagits för att bättre ta till vara den resurs som avfall utgör och för att minska miljöpåverkan från omhänder- tagandet. I regeringens proposition Ett samhälle med giftfria och resurs- snåla kretslopp (prop. 2002/03:117) framgår att regeringen avser att fort- sätta detta arbete. Regeringen föreslår därför att en övergripande inrikt- ning för minskad generering samt omhändertagande av avfall inleder del- målet. Minskad mängd genererat avfall kan dock inte uppnås genom åt- gärder i avfallsledet, utan är beroende av att produktionen och konsum- tionen av varor förändras. Regeringen har därför tillsatt en utredning (dir. 2004:37) med uppgift att bl.a. föreslå en handlingsplan för hållbar kon- sumtion. Utredaren har lämnat ett delbetänkande, Hållbara laster (SOU 2004:119), och slutredovisning skall ske . Åt- gärder i denna proposition för att nå en giftfri och resurssnål konsumtion och produktion behandlas i avsnitt 21.3. Inför nästa fördjupade utvärdering av miljökvalitetsmålen bör utvärderas om målet kan ut- tryckas med inriktning på en ökad resurshushållning för produktionen och konsumtionen av varor. Det är viktigt att en ökning i tillväxten inte leder till motsvarande ökning av avfallsmängderna. Inriktningen ligger väl i linje med EU:s avfallspolitik och dess på- gående arbete på området inom bl.a. den tematiska strategin för före- byggande och återvinning av avfall (avsnitt 21.3 och kapitel 23). Reger- ingen anser dock att förslag om ett övergripande del- mål för avfallshanteringen till 2020 är alltför oprecist. I stället föreslås en övergripande inriktning för avfallshanteringen, som ständigt bör efter- strävas. föreslog dessutom att mer detaljerade mål skall beslutas i den nationella avfallsplanen. Regeringen anser dock att det i möjligaste mån bör undvikas att mål beslutas på olika nivåer, eftersom det ger en svåröverskådlig bild av de befintliga målen. Ett av avfalls- Prop. 2004/05:150 planens huvudsyften är i stället att översätta de nationella miljökvalitets- målen och delmål samt andra mål på avfallsområdet till praktisk hand- ling. För att minska deponeringen har en rad kraftfulla åtgärder vidtagits, såsom införandet av deponeringsförbud och skatt på deponerat avfall. Deponeringen av avfall har totalt sett minskat kraftigt och utvecklingen tyder på att minskningen kommer att fortsätta. bör inför nästa fördjupade utvärdering av miljökvalitetsmålen utvärdera om mål för ytterligare minskning av deponering av avfall behövs. Enligt internationellt rapporterade statistik utgjorde material- återvinningen och den biologiska behandlingen av det totala omhändertagandet av hushållsavfall . Regeringen anser det angeläget att ytterligare öka materialåtervinningen av avfall och föreslår att minst hälften av hushållsavfallet återvinns genom material- återvinning inklusive biologisk behandling . Detta ligger väl i linje med den beslutade avfallshierarkin och den svenska avfallspolitiken i stort. Med utgångspunkt i propositionen Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp har regeringen vidtagit flera åtgärder för att öka materialåtervinningen, bl.a. genom att främja fastighetsnära insamling av hushållens källsorterade avfall. Därtill har regeringen infört ett inve- steringsstöd till fastighetsägare av flerbostadshus som inrättar källsorter- ingsutrymmen från . Vidare har regeringen uppdragit (dir. 2004:150) att i den pågående översynen av plan- och bygglagstiftningen särskilt utreda möjligheten att ställa krav på fastighetsägare att inrätta utrymmen för källsortering. Ytterligare en åtgärd som kan väntas öka materialåtervinningen är att regeringen ställer högre krav på servicenivå i samband med insamling av förpackningar och returpapper. Regeringen har dess- utom tillsatt en särskild utredare (dir. 2003:96) med uppdrag att föreslå hur en skatt på avfall som förbränns kan utformas lagtekniskt, bedöma lämpligheten av en sådan skatt eller om andra ekonomiska styrmedel bättre uppfyller de avfallspolitiska målen (se avsnitt 21.3.6). Utredaren redovisade sitt delbetänkande om skatt på avfall som förbränns (SOU 2005:23) . Delbetänkandet remissbehandlas f.n. Slutredovis- ningen skall ske .