rfr · GS0WRFR3 · 2005-01-01 00:00:00 — dan ratificerade konventioner. Det föreligger dock , som framgår av rådgivande kommitténs rapport och av flera intervjusvar, fortfarande hinder innan minoriteterna fullt ut kan känna en tydlig delaktighet i frågor som berör dem. Regeringen påpekar att minoritetspolitiken är ett nytt område för och ser rådgivande kommitténs kommentarer som ett stöd i det vidare arbetet med att utveckla minoriteternas medinflytande. Detta måste ses som en slags utfästelse från statens sida om framtida förbättringar i detta avseende. 3 Tillgång till medier på minoritetsspråken I detta avsnitt behandlas delfråga tre i vårt uppdrag, dvs. huruvida tillgången till medier på minoritetsspråk har ökat på grund av minoritetspolitiska beslut. Enligt ramkonventionens artikel 9 skall nationella minoriteter inte utsättas för diskriminering när det gäller deras tillträde till massmedier. Dessutom får staten enligt samma artikel inte hindra dem som tillhör nationella minoriteter från att framställa och använda tryckta media. Staten skall vidare säkerställa att de som tillhör nationella minoriteter medges möjlighet att framställa och använda sina egna media. refererar i sin rapport till särskilt till public serviceföretagen, som enligt sändningstillstånden är skyldiga att beakta språkliga och etniska minoriteters intressen. I rapporten sammanfattas vidare antalet sändningstimmar och program på respektive minoritetsspråk i () och (). Dessutom nämns kort- och dokumentärfilmsproduktion om den samiska befolkningen samt de projekt som gäller filmproduktion på meänkieli. Angående pressen hänvisar rapporten till det statliga stödet för kulturtidskrifter, där nationella minoriteter särskilt skall beaktas. Därutöver nämns de särskilda regler som gäller statligt presstöd till dagstidningar som vänder sig till språkliga minoriteter. Presstödet till dagstidningar är av två slag: driftsstöd och distributionsstöd. Driftsstöd lämnas till dagstidningar som är andratidningar på sin utgivningsort. Distributionsstöd utgår till alla dagstidningar som deltar i organiserad samdistribution. Enligt presstödsförordningen (1990:524 2 kap. 11 §) skall en tidning skriven på ett annat språk än svenska ha rätt till driftsstöd om den uppfyller förutsättningarna för dagstidning. I praktiken betyder det att tidningen normalt skall komma ut med minst ett nummer och ha ett redaktionellt innehåll som utgör av dess totala innehåll, den skall vända sig till språkliga minoriteter i , dess upplaga skall uppnå minst NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK 2000 exemplar, huvudredaktionen skall ha sitt säte i och av den abonnerade upplagan skall vara spridd i . I fråga om radiosändningar framgår av SR:s public service-redovisning 2003 att program sänds på fyra av de inhemska minoritetsspråken: finska, meänkieli, samiska och . När det gäller finska och meänkieli ansvarar SR Sisuradio för både rikssändningar och regionala sändningar. Programmen på finska sänds både analogt (i P 2 och P 4) och digitalt (i P 7). Det digitala utbudet finns tillgängligt även på Internet samt via kabel på över 35 orter. har antalet sändningstimmar på finska/meänkieli legat på ungefär samma nivå, förutom vad gäller de digitala sändningarna där en ökning skett (figur 1). Sändningstimmar i radio på finska/meänkieli 2001-2003 (SR, 2003). Av utredningstjänstens kompletterande genomgång framgår dock att de egenproducerade faktaprogrammen på finska över perioden fick mindre utrymme. När det gäller samiska har SR Sameradion med huvudredaktion i genom sina sändningar på samiska till uppgift att bevara, stärka och utveckla det samiska språket och den samiska kulturen. Sameradion erbjuder också ett svenskspråkigt utbud i syfte att stärka identiteten för de samer som inte är samisktalande och för att minska informationsklyftan mellan samer och ickesamer. omfattade verksamheten ungefär lika många rikssända som regionala program över och . Sändningarna fördelades på en och en halv timmes programverksamhet varje vardag. Därutöver samarbetar SR Sameradion med norska NRK och finska YLE i produktionen av dagliga nyhetssändningar. På består det nuvarande utbudet av två veckomagasinsprogram: Radio och . Medan det första programmet innehåller romska nyheter och reportage om romer i och den romska kulturen samt samhällsinformation och musik, fokuserar det andra programmet på frågor som berör vardagen genom direktkontakt med publiken. Radio leds av två programledare/producenter som använder två av de romska varieteter som talas i . Program sänds även i utlandet genom Internet och Real Audio. NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK I figur 2 sammanställs antal sändningstimmar på de olika minoritetsspråken (SR:s public service-redovisning 2003:74). Den ökning som speglas i fråga om finska beror på den ökade tiden för digitalsändningar; sändningstiden för de övriga språken ligger på ungefär samma nivå. Figur 2: Sändningstimmar i radio på fyra minoritetsspråk 2001-2003 (SR, 2003). Vad gäller TV-sändningar framför i sin rapport att SVT sänder nyheter, aktualitetsmagasin, barnprogram och dokumentärfilmer på finska. Därtill redovisas att SVT sänder program på samiska, och även på meänkieli; sändes tre rikstäckande program på meänkieli. Av SVT:s public service-redovisningar framgår att sändningstiden för finska minskade . Enligt uppgifter från utredningstjänstens kompletterande genomgång drabbade denna minskning egenproducerade fakta- eller aktualitetsprogram. För samiska skedde en ökning, och för meänkieli och har sändningar kommit i gång med . rådgivande kommitté konstaterar att mycket gjorts på medieområdet, särskilt när det gäller radio- och TV-sändningar på samiska och finska. Man uppmärksammar dock neddragningarna i TV-sändningar på finska, och att en tydligare tillsyn bör komma till stånd av hur public serviceföretagen uppfyller kraven vad gäller minoriteter och minoritetsspråk. Man menar att det är positivt att digitalsändningarna på finska ökat, men pekar på problemet med att inte alla har teknisk tillgång till dessa sändningar. Kommittén framhåller vidare vikten av att TV-sändningar på minoritetsspråken textas till svenska, då detta skulle kunna vara en källa för information om minoriteterna. Den rådgivande kommittén har också ifrågasatt presstödsreglerna och föreslagit att presstödet skall beakta minoritetstidningarnas särskilda situation. I enlighet med minoritetsspråkskonventionens artikel 11 om massmedier har ratificerat ett antal punkter som i korthet innebär följande: landet 2004/05:RFR3 NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK skall vidta åtgärder så att radio- och TV-program sänds på minoritetsspråken, uppmuntra och/eller underlätta produktion och distribution av sådana program, uppmuntra att minst en tidning grundas och/eller upprätthålls på landsdels- eller minoritetsspråk, tillämpa gällande bestämmelser för finansiellt stöd även till TV-program på landsdels- eller minoritetsspråk samt garantera friheten att ta emot radio- och TV-sändningar på det egna språket från grannländerna, liksom friheten att yttra sig på olika varieteter av dessa språk i tryckt press m.m. som är relaterat till yttrandefriheten. I sina två rapporter med anledning av minoritetsspråkskonventionen framför i stora drag motsvarande information som ingick i ramkonventionsrapporten. Viss ytterligare information ges dock. Så nämns t.ex., vad gäller filmproduktion på samiska och om samer, Filmpool Nord som ett regionalt resurscentrum för film. Vad gäller tryckta medier hänvisar regeringen i sina rapporter med anledning av minoritetsspråkskonventionen till presstödsreglerna samt till det statsbidrag som delar ut till kulturtidskrifter. Därutöver kan tidningar på samiska få stöd genom . Distributionsstöd ges till de finskspråkiga Ruotsin Sanomat och Ruotsin och till som har vissa inslag på meänkieli. Vad gäller medier kan man nämna att regeringen beslutade att ge en parlamentarisk kommitté i uppdrag att ta fram ett underlag om de villkor som skall gälla för public service-företagen under nästa tillståndsperiod.2 Denna kommitté skall bl.a. pröva om de nu gällande villkoren tillgodoser de krav på tillgänglighet som språkliga och etniska minoriteter enligt den svenska minoritetspolitiken nu kan ställa. Kommittén skall redovisa sitt arbete . Därtill tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté med uppdrag att göra en översyn av det statliga presstödet. Kommittén skall bl.a. analysera behovet av presstöd till dagstidningar som riktar sig till nationella minoriteter. Uppdraget skall redovisas . ansåg i sin rapport att den inte hade möjlighet att utröna om produktion och distribution av program på minoritetsspråk uppmuntras och/eller underlättas tillräckligt. Vad gäller grundandet av minst en tidning ansåg kommittén att detta åtagande inte var uppfyllt. Man föreslog att myndigheterna borde utröna om en tidning på samiska skulle kunna komma till stånd genom samarbete med tidningar i grannländerna och i så fall vara flexibla i fråga om finansieringen. Kravet om finansiellt stöd för TV- produktion ansågs vara uppfyllt, eftersom medel står till förfogande för produktion på samiska, men man vill i framtida rapporter se bevis för att detta också sker i praktiken. 2 Radio och TV i allmänhetens tjänst, dir. 2003:119 och 2004:67. NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK De fem nationella minoriteterna skiljer sig avsevärt från varandra när det gäller produktion av och tillgång till medier på det egna språket. Det utbud på de nationella minoritetsspråken som tillkommit sedan ratificeringen av konventioner beskrivs allmänt i positiva termer av de intervjuade. T.ex. uppfattas det av romer som viktigt för den romska identiteten att det numera finns radio- och TV-program om romer som dessutom är gjorda av romer. Dessa programs viktiga roll i att skapa förebilder framhålls. I intervjuerna framhålls det viktiga i att TV- och radioprogram på meänkieli har startats efter ratificeringen av konventionerna. regional-TV har fått i uppdrag att genomföra intervjuer på finska och/eller meänkieli. Sverigefinländarna uttrycker sig generellt positivt om SR Sisuradio. Bara för att nämna en ej oviktig synpunkt så framfördes att den sverigefinska populärmusiken som sänds där har bidragit till ungdomarnas värdering av sitt ursprung. Man visar också stolthet över de finskspråkiga tidningarna, speciellt att det tillkommit en dagstidning. Finskspråkiga har givetvis också tillgång till finskspråkiga medier från , vilket många använder sig av. regional-TV, Utbildningsradions planer på att starta ett program för unga samer nämns också som en positiv utveckling. Likaså att det numera sker regelmässiga sändningar både på lulesamiska och på sydsamiska; samerna själva har haft det avgörande inflytandet vad gäller utvecklingen på etermedieområdet. Det framgår dock att situationen av olika orsaker ännu inte upplevs som tillfredsställande. Så betraktas utbudet av romska program som för litet och sändningstiderna som problematiska. Detsamma gäller för vissa samiska sändningar. Till exempel visar en enkätundersökning genomförd av (2002) att morgonnyhetssändningen är svårtillgänglig för människor som arbetar eller studerar. I fråga om finska påpekar de intervjuade att antalet program och sändningstimmar inte har ökat i enlighet med avtalet mellan staten och . Som exempel kan man ta nedläggningen av aktualitetsmagasinet EKG . Nedläggningen bemöttes av ett antal protester från sverigefinländarnas sida. Bl.a. har Sverigefinländarnas delegation skriftligen påpekat problemet för Public serviceutredningen. Inte heller utbudet av radioprogram är oproblematiskt. Det största utbudet ligger på den digitala kanalen P 7. Det faktum att tillgänglighet av digitala mottagare är begränsad på grund av höga kostnader och att Internet är mer spritt bland de yngre generationerna bidrar till att många, särskilt äldre sverigefinländare, saknar möjlighet att lyssna på program på finska. När det gäller tryckta medier upplevs utbudet av några intervjuade som ganska magert. I fråga om meänkieli kan man nämna att ger ut en tidskrift . innehåller också några spalter på meänkieli. Dessa inlägg begränsas dock till kåserier. Med andra ord saknas det mer seriösa artiklar på språket, vilket kan ge intryck av att det inte lämpar sig för användning i sådana sam- 2004/05:RFR3 NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK Meänkieli har dock uppmärksammats mer och mer, bl.a. tack vare och givetvis författarskap. Bland samerna pekas på den stora brist det innebär att inga i tryckta medier på samiska existerar; de samiskspråkiga tidningar som svenska samer läser kommer från . Utöver detta uppfattas det som ett specifikt problem att Sa- mefolket, en av de få skrifter som produceras i egen regi, som nämnts tidigare, nästan enbart har ett svenskspråkigt innehåll. Den besvärliga situationen för tryckta medier på minoritetsspråk har tolkats av bl.a. Camaëur (2004) som ett resultat av brist på stöd specifikt riktat till minoriteternas behov. Verksamheten kan ofta bedrivas endast tack vare enskildas personliga engagemang och ideella arbete, vilket gör det omöjligt att uppfylla kraven för statligt presstöd. Vad gäller synlighet i majoritetsmedierna anges från romskt håll att karakteristiken av romer är snäv och att gruppen är underrepresenterad. Romer presenteras fortfarande ofta på ett delvis romantiserat sätt, även om man numera är mer försiktig i fråga om ett stereotypt förhållningssätt. Sverigefinländare och tornedalingar upplever sig delvis som osynliga i majoritetsmedier. Särskilt svårt är det att komma fram på riksplanet. Detta antas bl.a. bero på att deras finska karakteristika inte framträder eller urskiljs. T.ex. intervjuas man i radio och TV på svenska, vilket döljer det förhållandet att man också talar finska och att finska i många sammanhang är det språk som ligger närmast till hands att uttrycka sig på. Ett sätt att öka synligheten som föreslås av minoritetsrepresentanter skulle vara att minoritetsspråkstalare när så är möjligt i TV-inslag skulle bli intervjuade på sina egna språk av reportrar som behärskar dessa och att programmen eller programinslagen textades på svenska enligt mönstret i t.ex. det ovan nämnda programmet EKG. Detta är något som redan förekommer i regional-TV där finsk- och meänkielitalande journalister i möjligaste mån intervjuar på finska eller meänkieli och där programmen sänds textade på svenska. Det framhålls också vid intervjuerna att synligheten annars också begränsas av att vissa av de lokala majoritetsmedierna i förvaltningsområdena har en tämligen njugg inställning till att ta in spalter på finska, meänkieli eller samiska, trots att detta skulle kunna attrahera många minoritetsmedlemmar att läsa tidningarna. Det gäller t.ex. enligt utsago NSD, medan som nämnts ovan innehåller spalter på meänkieli. Även samiska har förekommit. Mot bakgrund av vår genomgång i detta avsnitt kan vi konstatera att bilden är något oklar vad gäller ökad tillgång till medier på minoritetsspråk. I stora drag har utbudet av program i etermedier ökat, i vissa fall i betydande omfattning, som t.ex. i fråga om digitala radiosändningar på finska. Å andra sidan kan konstateras att det parallellt skett en minskning i TV-sändningar på finska. I fråga om press har det skett en utökning i första hand vad gäller finska, NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK som fr.o.m. fått en daglig tidning i och med att veckotidningen övergick till Ruotsin Sanomat. För de övriga minoritetsspråken, inklusive samiskan, ser situationen tämligen dyster ut. I sammanhanget kan man peka på de möjligheter till förbättringar som kan komma ut av de pågående utredningarna om presstöd och public serviceföretag som vi nämnt tidigare. 4 stöd till minoritetsspråken tillräckligt för att de ska kunna leva vidare och utvecklas? I detta avsnitt behandlas uppdragets huvudfråga, nämligen huruvida de nationella minoritetsspråken fått det stöd de behöver för att kunna leva vidare och utvecklas (fråga ett i uppdragsbeskrivningen). Låt oss inledningsvis konstatera att det är en svår eller omöjlig uppgift att precisera när åtgärder och insatser är tillräckliga för att säkra ett språkbevarande. Detta beror på att ett språks öde bestäms av en komplex samverkan mellan faktorer på olika samhällsnivåer och att det är omöjligt att klart förutse hur alla dessa faktorer kan komma att samverka eller motverka varandra i skilda framtidsscenarion. finns det en betydande teoribildning om vilka processer som är inblandade, och det är därför möjligt att säga en hel del om vilka villkor som åtminstone måste vara uppfyllda för att ett språk skall kunna leva vidare. Den absolut grundläggande förutsättningen är att språket används i daglig kommunikation om alla ämnen som dess talare har behov av att kommunicera om. Att stödja ett språks överlevnad är därför i vidaste bemärkelse en fråga om att skapa eller understödja en sådan samhällsstruktur där det blir möjligt och relevant för minoritetsspråkstalare att använda sitt språk i såväl informell kommunikation med nära familjemedlemmar, vänner och andra enskilda som i mer formell kommunikation i det offentliga livet i samhället och där det också finns utrymme för att med språkvårdande insatser utveckla språket så att det blir ett smidigt instrument för all slags språkanvändning. Den allmänt omfattade teoretiska förståelsen av varför språk försvinner eller bevaras bygger alltså på uppfattningen att det är de sociala och socialpsykologiska förhållandena som gäller för ett språks talare som i slutändan avgör om dessa kontinuerligt fortsätter att använda sitt nedärvda språk, det språk som de uppfostrats på och som är det verktyg med vilket de från början systematiserat och organiserat sin värld och som i många fall spelar en avgörande roll för deras världsbild livet igenom. Av det skälet måste stöd för minoritetsspråk vars existens ofta är hotad i det moderna samhället i första hand riktas inte mot vad man skulle kunna kalla språket självt, utan mot det 2004/05:RFR3 NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK nätverk av politiska, ekonomiska, sociala och socialpsykologiska förhållanden som utgör språkets sociala miljö. I samhällen där etniska grupper lever i nära kontakt med varandra råder en maktobalans. De förhållanden som karakteriserar en flerspråkig samhällssituation med maktobalans mellan språkgrupper har i litteraturen om språkbyte/språkbevarande beskrivits med hjälp av ett antal specifika faktorer som har betydelse för om ett språk ska kunna bevaras i en given majoritetssituation - minoritetssituation. Vi kommer i det följande att diskutera de nationella minoritetsspråkens situation i förhållande till ett urval av faktorer som ingår i en taxonomi utarbetad av Hyltenstam & Stroud (1990, 1991) utifrån en genomgång av litteraturen omkring språkbyte och språkbevarande. Skälet till att vi belyser den aktuella situationen för de fem inhemska minoritetsspråken mot en sådan teoretisk bakgrund är att den ger en bild av vad som krävs för att ett minoritetsspråk ska kunna leva vidare. Det ger alltså en möjlighet att relatera de vidtagna svenska åtgärderna till en slags behovsnorm. Hur förhåller sig de vidtagna åtgärderna till behovet? I Hyltenstams och Strouds taxonomi grupperas de inverkande faktorerna i förhållande till om de berör relationen mellan minoritet och majoritet i samhället i stort (faktorer på samhällsnivå), om de gäller interna förhållanden inom minoriteten (faktorer på gruppnivå) eller om de hänför sig till individuella talares beteenden eller uppfattningar (faktorer på individnivå). Inom ramen för det här aktuella utredningsarbetet är det dock inte möjligt att belysa nationella minoritetsspråk i förhållande till samtliga samverkande faktorer. Efter en kortfattad förklaring av de enskilda faktorer som ingår i taxonomin, och som alltså samtliga kan ha betydelse för språkens situation, belyses därför situationen för nationella minoritetsspråk i förhållande till ett urval särskilt relevanta faktorer.3 Faktorerna på samhällsnivå beskriver fenomen som speglar och i viss utsträckning bestämmer minoritetens status i förhållande till majoriteten eller inom samhället i stort. a) politisk-legala förhållanden, dvs. huruvida minoritetsgruppen i fråga har någon grad av politisk autonomi eller allmänt om dess medlemmar har rättigheter att själva besluta om frågor som rör den egna gruppen, b) majoritetssamhällets ideologi, som har att göra med hur majoritetssamhället uppfattar minoriteten och vilken behandling olika uppfattningar leder till, t.ex. i termer av pluralistisk, segregativ eller assimilatorisk policy gentemot minoritetsgruppen, c) språklagstiftning vilken hänför sig till om det i storsamhällets lagverk finns specificerade särskilda stödåtgärder för minoritetsspråket, 3 Faktorerna är utförligt beskrivna i Hyltenstam & Stroud (1990 s. 81-120; 1991 s. 75-113). NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK d)implementering av minoritetspolitik, vilket berör huruvida och i vilken utsträckning politiska beslut angående minoriteten i praktiken genomförs enligt sin avsikt eller ej, e)ekonomiska förhållanden, t.ex. i vilken utsträckning industrialisering och urbanisering, företagsidkande och företagsägande, arbetsmarknaden och samhällets kommunikationer och infrastruktur i övrigt är orienterade mot minoritetens eller majoritetens intressen eller om det finns balans mellan grupperna, f)sociokulturella normer, dvs. huruvida normer i vanor, beteende, klädsel, språk etc. som gäller inom minoriteten är synliga i majoritetssamhället g)utbildning, dvs. vilka utbildningsresurser som är tillgängliga för minoriteten respektive majoriteten och således om dessa resurser är jämnt fördelade och på likvärdiga villkor, bl.a. likvärdiga språkliga villkor. I förhållande till denna grupp faktorer kan allmänt sägas att en minoritetsgrupp som har en stigmatiserad identitet i storsamhället, som har tillgång till få lagliga medel för att hävda sina intressen, som lever i ett samhälle som är karakteriserat av en assimilatorisk ideologi och som är missgynnad i förhållande till majoriteten med avseende på ekonomiska och utbildningsmässiga resurser kan förväntas ha jämförelsevis större svårigheter att i det långa loppet bevara sitt språk. Faktorerna på gruppnivå berör som nämnts ovan de interna förhållandena inom minoritetsgruppen. h)demografiska karakteristika, dvs. sådant som gruppens storlek, geografiska utbredning (särskilt om gruppens språk talas i ett tätare befolkat kärnområde eller ej, och om gruppens bosättning är geografiskt avskild eller blandad med majoritetsbefolkningens), ålders- och könsfördelning, i vilken utsträckning giftermål sker inom eller utom den egna gruppen och gruppens mobilitet, i)språkförhållanden, dvs. om språket har status av officiellt språk, om det är officiellt språk i annat land, om det talas i flera dialekter och vilken grad av standardisering som gäller samt förhållandet mellan tal och skrift liksom graden av tvåspråkighet, minoritetsmedlemmarnas behärskning av respektive språk och vilken syn gruppen har på språklig purism samt minoritetsspråkets status i förhållande till majoritetsspråket, j)heterogenitet/homogenitet inom gruppen, dvs. existensen av social, kulturell och professionell variation, k)näringar, dvs. om speciella sysselsättningar eller ekonomiska nischer innehas av gruppen, l)typ av etnicitet som kan bestämma vilken typ av mobilisering för t.ex. språkbevarandefrågor som förekommer inom gruppen, eller om sådana frågor betraktas som viktiga över huvud taget, m)intern organisation, t.ex. om det förekommer organisationer och sammanslutningar inom gruppen, om man har tillgång till (karismatiska) ledare eller talesmän samt om gruppen omfattar en utbildad elit, NATIONELLA MINORITETER OCH MINORITETSSPRÅK n)egna institutioner för t.ex. utbildning, religionsutövning, forskning, medieproduktion, språkvård och kulturaktiviteter, o)medier, dvs. om gruppen har egna tidningar, radio- och TV-sändningar, särskilt på minoritetsspråket,