urf · GSA5URF2 · 2005-01-01 00:00:00 — Mer än ett år tillsammans med de 24 72 (+33) 60 (+32) val utgick också 33 st. visstidspensioner och val 32 st. (siffrorna inom parentes). betalas ett antal inkomstgarantier ut. betalades totalt för pensionsgrundande inkomstgarantier, dvs. Därutöver betalades inkomstgarantier som inte är pensionsgrundande om . Beloppen som betalades ut preliminärt till den enskilde varierade kraftigt. Som mest fick en f.d. ledamot och som . 7.2.1 Portalparagraf och jämkningsregel Som vi framhållit i avsnitt 3 är uppdraget som riksdagsledamot det främsta förtroendeuppdraget i landet. Det är av stor vikt att lämpliga personer kan ställa sig till förfogande för ett sådant uppdrag. För att underlätta detta fordras att den som åtar sig uppdraget får en viss ekonomisk trygghet. Uppdraget som riksdagsledamot är speciellt. Det råder inte ett anställningsförhållande mellan och ledamoten. Arbetsrättsligt är det inte heller att jämställa med ett uppdragsförhållande. Riksdagsledamotens förhållanden regleras i stället genom speciallag, bl.a. ersättningslagen. Riksdagsledamotskapet blir alltså ett slags uppdragsavtal av egen art. Innebörden härav är att riksdagsledamöterna inte omfattas av skyddet mot uppsägning eller av arbetslöshetsförsäkringen. I uppdragets karaktär ligger att riksdagsledamoten såväl formellt som reellt saknar den trygghet som gäller på svensk arbetsmarknad i övrigt. Ledamoten måste, om han eller hon vill ha kvar sitt uppdrag, ställa upp till omval. Det kan i princip förekomma att uppdragsperioden blir kortare om skulle upplösas och nyval utlysas. Ledamoten har ofta lämnat en anställning, med den anställningstrygghet som råder, för sitt 7 INKOMSTGARANTI 2004/05:URF2 Även den riksdagsledamot som har kvar den formella möjligheten att återvända till sitt gamla arbete när han eller hon lämnar , t.ex. i kraft av tjänstledighet, kan i praktiken ha mycket svårt att återuppta arbetet. Arbetsinnehållet kan ha förändrats som ledamoten har verkat i . Förhållandena på arbetsplatsen kan ha förändrats på ett sådant sätt att det inte ter sig rimligt för den avgångne ledamoten att återvända. De rent personliga förutsättningarna för att utföra de tidigare arbetsuppgifterna kan också ha förändrats. Även om ledamotskapet i inte är att betrakta som ett arbete i konventionell mening hindrar inte detta att den som lämnar en vanlig anställning, eller lämnar en verksamhet som egen företagare, för att bli riksdagsledamot i praktiken byter yrke. Ju längre en ledamot har sitt uppdrag i , desto mera uppenbart blir det att ett sådant byte har skett. Starka skäl talar för att en riksdagsledamot skall vara tillförsäkrad en garanti för sin försörjning när han eller hon lämnar riksdagsuppdraget. är det viktigt att vidmakthålla den allmänt gällande principen om försörjning genom eget arbete. Den bör bilda utgångspunkt för utformningen av inkomstgarantin enligt ersättningslagen. Detta kommer till uttryck i vårt förslag till en portalparagraf, 12 kap. 1 §, där det anges att inkomstgarantin syftar till att ge trygghet . Den närmare regleringen återfinns sedan i 12 kap. 4 §. Av denna framgår att inkomstgarantin likväl kan bli varaktig såtillvida att den som har varit riksdagsledamot och har fyllt vid avgången kan uppbära inkomstgaranti fram till tidpunkten för sin pensionering. Det är viktigt att notera att reglerna inte heller för denna grupp ger någon ovillkorlig rätt till utbetalning av inkomstgaranti. Även för dem gäller den grundläggande principen om försörjning genom eget arbete. Prövningen om en avgången ledamot tillhörande denna kategori gjort tillräckliga ansträngningar för att försörja sig genom eget arbetet sker med tillämpning av jämkningsregelns tredje punkt, 12 kap. 16 § 3. Det är mot denna bakgrund som reglerna om inkomstgaranti måste ses. De siffror vi presenterat rörande inkomstgarantins användning (avsnitt 7.1.4) visar också att den kommit till användning i betydande omfattning. har dessutom avslagit motioner om ändring i inkomstgarantin (bet. 2002/03:KU19 och bet. 2003/04:KU5). Våra direktiv anger inte heller att vi skall göra en allmän omprövning av inkomstgarantin. Det finns ingen anledning att tro annat än att de som lämnat gör vad de kan för att skaffa sig ett arbete. Inkomstgarantins konstruktion med endast delvis avräkning av arbetsinkomster innebär också ett visst incitament för detta. Det har dock ibland visat sig svårt att få lämpligt förvärvsarbete, särskilt när ledamoten är äldre och suttit i . I den debatt som förekommit har det emellertid pekats på fall där inkomstgarantin framstått som stötande eller alltför generös. Det gäller särskilt de fall där riksdagsledamoten skilts från sitt uppdrag på grund av brott. Man har också pekat på fall där ledamoten uppburit garanti och arbetat för. t.ex. ett bolag som ägs av närstående och där ledamoten inte tagit ut någon ersättning för egen del. Det har vidare framhållits att de 2004/05:URF2 7 INKOMSTGARANTI nuvarande reglerna inte innebär ett tillräckligt incitament för avgångna ledamöter att ta ett arbete. Man har jämfört med arbetslöshetsförsäkringens skyldighet att söka arbete och påpekat att systemet i vissa fall innebär en livsvarig försörjning. Vi har ansett att den förda debatten ger anledning att ta upp riskerna för missbruk och att föreslå regler för att förhindra detta utan att i grunden ompröva systemet med inkomstgaranti. Eftersom vi föreslår att den särskilda talmanspensionen slopas innebär det att de nya föreslagna inkomstgarantireglerna även skall gälla talmannen. Riksdagsledamot eller garantitagare som begår brott En ledamot eller en ersättare kan enligt 4 kap. 7 § 3 regeringsformen av domstol skiljas från sitt uppdrag om han genom brott visat sig uppenbarligen olämplig för uppdraget. I 20 kap. 4 § sägs att den som valts till sådant uppdrag hos staten eller kommun med vilket följer myndighetsutövning får av rätten skiljas från uppdraget om han begår brott för vilket är stadgat fängelse eller därutöver och han därigenom har visat sig uppenbarligen olämplig att inneha uppdraget. Följande fall kan bli aktuella. En ledamot som begår brott och av domstol fråntas sitt uppdrag. En ledamot som begår brott men avgår självmant. En garantitagare som döms för brott han eller hon har rätt till inkomstgaranti. I de två sistnämnda fallen måste det vara fråga om så allvarliga brott att den f.d. ledamoten hade skiljts från sitt uppdrag om han eller hon varit kvar i . Självfallet måste lagföringen ha skett genom lagakraftägande dom. I alla dessa fall anser vi det stötande att inkomstgarantin utgår och föreslår därför ett stadgande som gör det möjligt att dra in den. Garantitagare som arbetar åt annan utan att uppbära ersättning för detta Den situation det här gäller är den då avgångna ledamöter förvärvsarbetar åt annan, t.ex. i ett eget bolag eller ett bolag som ägs av en närstående, utan att lyfta skälig ersättning för detta. Ledamöter som fått beslut om inkomstgaranti kan efter riksdagsåren äga och aktivt driva företag. Det kan ske i särskilda associationsformer som aktiebolag eller handelsbolag. Det kan också ske i form av enskild näringsverksamhet. Inkomst av sådan affärsrörelse kan skattemässigt för den enskilde gälla som inkomst av tjänst, kapital eller annan näringsverksamhet. När det gäller inkomst av tjänst skall inkomsten samordnas med inkomstgarantin, dvs. När det gäller bolag bör den aktuella inkomsten rimligen vara den uttagna lönen från bolaget. Den som driver enskild firma har sin ekonomi starkt länkad till rörelsen. Om rörelsens intäkter överstiger kostnaderna föreligger en vinst som reducerar garantibeloppet för ägaren. 7 INKOMSTGARANTI 2004/05:URF2 Inte sällan kan den enskilde styra sina inkomster i tiden. Bolagsformerna innebär att en inkomst kan skjutas upp genom att någon lön inte tas ut, trots att bolaget visar vinst och alltså värdet på bolaget ökar. Den före detta riksdagsledamoten kan välja att vänta med att ta ut lön till inkomstgarantin upphört och då med ett högre belopp. Det kan i vissa lägen vara förmånligt att uppbära inkomstgaranti från och i ett senare skede ta ut lön från sitt bolag. Om en närstående äger bolaget är det möjligt att i stället överföra inkomsterna på denne. För att göra det möjligt att ingripa mot de kringgåenden som kan ske genom sådana förfaranden som beskrivits ovan föreslår vi att inkomstgarantin skall kunna minskas eller helt upphöra om garantitagaren arbetar åt annan men inte uppbär skälig ersättning för detta. Som ovan nämnts finns det ingen anledning att tro att riksdagsledamöter när de lämnar normalt underlåter att ta ett förvärvsarbete och att de i stället förlitar sig på inkomstgarantin. Det kan naturligtvis förekomma något sådant fall. Det ger oss anledning att betona att inkomstgarantin normalt bör vara ett stöd som den avgångne ledamoten söker ett förvärvsarbete efter riksdagsåren. är detta inte möjligt som när den avgångne ledamoten bara har till pensionsåldern eller har vacklande hälsa. Huvudregeln bör dock vara en återgång till arbetslivet. Detta vill vi uttrycka genom en portalparagraf om att syftet med garantin är att ge stöd och inte en livsvarig försörjning. Frågan blir då hur man rent praktiskt skall gå till väga för att se till att detta syfte med inkomstgarantin fullföljs. Det är ibland möjligt för den f.d. ledamoten att återgå till sin tidigare verksamhet. Vi är dock medvetna om att det kan vara svårt bl.a. på grund av att man inte haft möjlighet att följa kompetensutvecklingen inom sitt yrke. Till viss del måste ändå den f.d. ledamoten anstränga sig. Även den som före riksdagsuppdraget varit företagare bör undersöka möjligheterna att kunna ta upp den tidigare verksamheten eller på annat sätt försörja sig. I sammanhanget skall man beakta de kunskaper som förvärvats som ledamot. Den avgångne ledamotens arbete skall stå i rimlig proportion till den enskildes kompetens. Man skall också ta hänsyn till ålder och hälsotillstånd. En som underlåter att ta ett arbete som står till buds och som bedöms lämpligt utifrån de kriterier vi tidigare nämnt och i stället väljer att uppbära inkomstgaranti, kan då få förklara varför han eller hon avböjt att ta arbetet. Det är dock endast i fall där det är uppenbart att syftet med inkomstgarantin åsidosätts som det kan bli aktuellt med en jämkning. Vi utesluter inte att det finns andra situationer där ett handlande från garantitagarens sida kan så uppenbart bryta mot syftet med inkomstgarantin att det är rimligt att det finns en möjlighet att pröva skäligheten av att garanti betalas ut. 2004/05:URF2 7 INKOMSTGARANTI Med hänsyn till konstruktionen av denna prövning torde dock endast uppenbara fall komma att prövas. Enligt nuvarande bestämmelser skall garantitagaren i samband med att han eller hon ansöker om att få inkomstgarantin utbetald lämna en redogörelse för sina inkomster. Det ankommer sedan på garantitagaren att lämna preliminära inkomstuppgifter eller delår. Ändras inkomstförhållandena skall det anmälas eller senast efter det att förhållandet som utgör grund för uppgiftsskyldigheten inträtt (18 och 19 §§). Den som fått inkomstgaranti utbetalad under skall året efter utbetalningsåret redogöra för de inkomster som han eller hon haft . Den som fått utbetalning under endast en del av året skall lämna inkomstuppgifter då garantin utbetalats. Sistnämnda uppgifter skall lämnas inom efter det att rätten till inkomstgaranti upphörde. Detta innebär att garantitagaren själv upprättar en förteckning över de inkomster som kan ha betydelse för prövningen av garantibeloppets storlek. SPV kan begära in uppgifter när det t.ex. i den årsuppgift som skall lämnas följande år (se vidare avsnitt 8) lämnas en uppgift som i betydande omfattning avviker från dem som lämnats tidigare. Arbetsgivare och annan som har betalat ut ersättning eller en förmån är skyldig att på begäran lämna uppgifter för en person som kan ha betydelse för tillämpningen av bl.a. bestämmelserna om inkomstgaranti (20 §). I samband med dessa inkomstrapporteringar anser vi att det skall lämnas uppgifter även om möjligheterna att skaffa sig en förvärvsinkomst. Det är oundvikligt att känsliga uppgifter kan komma att lämnas i dessa sammanhang. Ärenden om inkomstgaranti innehåller ofta uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden som kan omfattas av sekretess. Huvudregeln är att sekretess gäller om det kan antas att den enskilde lider men eller skada om uppgifterna röjs. Det särskilda intresse av insyn som finns i denna typ av ärenden gör dock att många uppgifter torde kunna lämnas ut utan begränsning. Som exempel på uppgifter som normalt sett betraktas som känsliga och som inte kan lämnas ut kan nämnas uppgifter om pensionsförsäkringar och arvodesinkomster som är hänförliga till opinionsbildande arbete. Sekretessen gäller inte beslut i ärenden (9 kap. 28 § sekretesslagen). Närmare bestämmelser om administrativa rutiner för hur riksdagsförvaltningen och SPV skall inhämta en redogörelse från garantitagaren kan tas in i de tillämpningsföreskrifter till den nya lagen som riksdagsstyrelsen utfärdar. Vi anser att riksdagsstyrelsen skall pröva om inkomstgarantin skall begränsas eller helt upphöra enligt den föreslagna jämkningsregeln. 7 INKOMSTGARANTI 2004/05:URF2 dessa ärenden bör lämnas till en särskilt utsedd föredragande. Uppdraget är grannlaga och ställer stora krav på en sådan person. Det bör vara en person med stor integritet och med betydande erfarenhet av samhällslivet och med goda insikter i riksdagsuppdraget. Han eller hon skall utses av riksdagsstyrelsen för att handlägga dessa frågor. Föredraganden skall granska de årliga redogörelser om inkomster m.m. som en garantitagare lämnar in till SPV. Han eller hon skall självmant initiera de ärenden som finns anledning att närmare granska. Utöver de årliga rapporter som garantitagaren lämnar till SPV skall föredraganden också ta initiativ till att granska ett inkomstgarantiärende om det finns anledning till det, t.ex. genom skriverier om en garantitagare i pressen eller på grund av att en garantitagare dömts för brott av allvarligare slag. Föredraganden skall utreda ärendet och komplettera det med information från garantitagaren om det behövs. Föredraganden kan ta del av SPV:s handlingar i ärendet trots att det kan förekomma sekretessbelagda uppgifter i inkomstgarantiärendet hos SPV, eftersom det blir fråga om att ompröva rätten till utbetalning av garantin (14 kap. 2 § 1 p. 2 sekretesslagen). I förekommande fall föredras ärendet för riksdagsstyrelsen. Det ankommer på styrelsen att ta slutlig ställning till om garantin skall jämkas eller inte. Jämkningsbeslutet gäller tills vidare. En garantitagare kan, trots ett jämkningsbeslut, på nytt ansöka om utbetalning av garantin när nya förhållanden inträtt för garantitagaren. En sådan ansökan om utbetalning efter ett tidigare jämkningsbeslut skall också handläggas av föredraganden för beslut av riksdagsstyrelsen. Vi vill påpeka att reglerna om sekretess i 9 kap. 28 § sekretesslagen (se föregående avsnitt Förfarandet) även gäller uppgifter i inkomstgarantiärenden hos riksdagsförvaltningen. Ett jämkningsbeslut kan enligt 5 och 8 §§ lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av riksdagsförvaltningen och myndigheter överklagas till (se vidare avsnitt 11.3). Underlaget för att beräkna inkomstgarantin utgörs av vissa arvoden som ledamoten har vid avgångstillfället. Sådana arvoden är ledamotsarvodet, eventuella tilläggsarvoden och vissa fasta arvoden enligt lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen). Ledamotsarvodet betalas ut med ett månadsbelopp som enligt lagen (1993:1426) med instruktion för fastställer. Arvodet är f.n. . Tilläggsarvode betalas till vice talman , till utskottsordförande och till vice utskottsordförande av ledamotsarvodet. är det 72 ledamöter som får tilläggsarvode i någon form. De fasta arvodena som inkomstgarantin beräknas på är arvoden för uppdrag i riksbank, 2004/05:URF2 7 INKOMSTGARANTI riksdagsstyrelsen, styrelsen i , svenska delegation och . Ersättningarnas storlek framgår av tabellen nedan. Tabell 7.4 Arvodesnivåer enligt ersättningslagen och arvodeslagen kr (2004) Företrädare för partigrupp utan vald Ledamot som inte är ordförande eller Ledamot av arbetsutskottet som inte är ordförande i delegationen Med dagens förhållanden (nov. 2004) minskas en f.d. ledamots inkomstgaranti med alla månadsinkomster som överstiger om denne endast hade ledamotsarvode vid avgången. Inkomster som motsvarar eller överstiger berättigar inte till någon inkomstgaranti första året. Den som helt saknar andra inkomster kan första året få i inkomstgaranti. 7 INKOMSTGARANTI 2004/05:URF2 som man är berättigad till inkomstgaranti minskar ersättningen beroende man tjänstgjort i . uttalade i förslaget om inkomstgaranti att man, i varje fall för de lägre beloppen, utgick ifrån att den ersättningsberättigade skaffar sig kompletterande försörjning (försl. 1987/88:13). Vi menar att det i och med detta finns ett incitament för f.d. ledamöter att söka sig en annan försörjning. Däremot anser vi att inkomstgarantin endast bör beräknas på ledamotsarvodet och inte på tilläggsarvoden och andra fasta arvoden. Så var förhållandena när inkomstgarantin infördes . I samband med vissa ändringar 1994 konstaterade i sitt av godkända betänkande att tilläggsarvoden och de uppräknade fasta arvodena var av sådan karaktär att de borde ingå i underlaget för egenpensionsförmåner och inkomstgaranti (bet. 1993/94: KU43, rskr. Ledamotsarvodet har höjts. Enligt vår uppfattning är det tillräckligt att en f.d. ledamot tillförsäkras en inkomstgaranti som beräknas på enbart grundarvodet för att ha en rimlig ekonomisk trygghet. Vi menar därför att de andra arvoden som räknas med i garantiunderlaget tilläggsarvoden och andra fasta arvoden som redovisats ovan slopas. En annan sak är att även dessa arvoden bör ingå i pensionsunderlaget när det gäller ålderspension och andra egenpensionsförmåner. I det avseendet föreslår vi inga ändringar. Förslaget gäller endast underlaget för att bestämma inkomstgarantibeloppets storlek. Som framgår av redogörelse krävs det för att ha rätt till inkomstgaranti att tjänstgöringen i varit sammanhängande . kan enligt dispensregeln i 13 kap. 5 § ersättningslagen och 9 kap. 5 § företrädarlagen vid särskilda skäl bl.a. medge att även tjänstgöringstid som inte är sammanhängande får tillgodoräknas. I ett sådant beslut kan garantin bestämmas till ett lägre belopp. Anledningen till denna bestämmelse var att undvika ett alltför stelbent regelverk. Om det visar sig att en ledamot kommit i försörjningssvårigheter som har samband med frånvaron från arbetsmarknaden eller med sjukdom kan således en förlängning komma i fråga (försl. 1987/88:13, KU42, rskr. Vidare anges i riksdagsförvaltningens föreskrifter (RFS 2003:2) att vid bedömningen av om särskilda skäl föreligger för tillgodoräknande av tjänstgöringstid som inte är sammanhängande skall hänsyn tas till garantitagarens förvärvs- och kapitalinkomster samt förmögenhetsförhållanden. beslutade riksdagsstyrelsen med stöd av dispensregeln att en f.d. ledamot fick tillgodoräkna sig tio hela riksdagsår trots att de inte var sammanhängande. Den f.d. ledamoten hade mellan tjänstgjort som ersättare, ledamot och statsrådsersättare i sammanlagt tio hela riksdagsår uppdelat på fem olika perioder. 2004/05:URF2 7 INKOMSTGARANTI relsen anförde bl.a. att ledamoten med kort varsel i omgångar hade inträtt för tjänstgöring i och att den korta tid ledamoten varit utanför inte varit tillräcklig för att kunna inträda på arbetsmarknaden (dnr 720- 7818-01/02). Förutom den ovan redovisade situationen menar vi att det kan vara lika svårt att återgå till arbetsmarknaden för en ledamot som vid upprepade tillfällen tvingas lämna sitt uppdrag som för en ledamot som tjänstgjort . Vi föreslår därför att kravet ändras till en sammanlagd tid . Vi anser att dispensregeln bör ersättas med en särskild bestämmelse i detta avseende. Syftet med detta är att genom en uttrycklig bestämmelse förbättra förhållandena för ledamöter som tillfälligt gör avbrott i riksdagsuppdraget och för ersättare. Som en följd av detta förslag kommer dispensregeln endast att gälla möjligheten att förlänga garantitiden. Vidare innebär förslaget, vilket i och för sig redan tidigare var fallet, att en ledamot kan få tillgodoräkna sig samma uppdragsår två gånger. Så kan det bli om en ledamot efter ett uppehåll på nytt väljs in i eller i . Den tidigare ledamotstiden kan då läggas till grund för en inkomstgaranti efter den senare uppdragsperioden. Denna situation uppstår om t.ex. en ledamot har tjänstgjort en mandatperiod och fått inkomstgaranti och efter ett upphåll på nytt väljs in i . Om ledamoten, som är , tjänstgör under ytterligare en mandatperiod och därefter avgår kan de två mandatperioderna läggas samman och grunda rätt för varaktig inkomstgaranti. Vi anser att den senare garantiersättningen inte skall påverkas av att inkomstgaranti tidigare utgått. Den första inkomstgarantin beräknades och betalades ut efter då kända förhållanden och syftade till att vara ett ekonomiskt stöd efter den tiden i . Den senare inkomstgarantin fyller samma syfte och skall därför utgå utan hänsyn till den tidigare beslutade inkomstgarantin. Däremot skall det fortfarande krävas en sammanhängande treårig tjänstgöringstid direkt före avgången för att det skall utgå en garanti om av garantiunderlaget under det första garantiåret. 7.2.4 Samordning med andra inkomster En allmän regel är att egenpensionsförmåner till riksdagsledamöter inte får betalas ut med arvode eller inkomstgaranti (7 kap. 1 § ersättningslagen). Vidare är idén med inkomstgaranti bl.a. att garantibeloppet minskar om den ersättningsberättigade uppbär annan ersättning såsom sjukersättning och aktivitetsersättning, förvärvsinkomster och pensionsförmåner (13 kap. 9 och 10 §§ ersättningslagen och 9 kap. 9 och 10 §§ företrädarlagen). Inkomster som är pensionsgrundande påverkar garantins storlek. I sådana inkomster ingår inkomster av anställning och av annat förvärvsarbete. Vidare ingår socialförsäkringsersättningar och andra ersättningar som har karaktär av ersättning för uteblivna arbetsinkomster. Även inkomster från anställning eller uppdrag utomlands, som inte beskattas här i riket, räknas med vid Pensions- och livränteförmåner på grund av tidigare förvärvsarbete påver- kar också inkomstgarantin. Detta gäller inte bara pensionsförmåner från den allmänna försäkringen utan även pensionsförmåner som utgår på grund av statlig eller eller från pensionsförsäkringar m.m. som beta- lats av en arbets- eller uppdragsgivare. Inkomster av kapital påverkar dock En arbetsgivare och annan som har betalat ut en ersätt- ning eller en förmån är skyldig att på riksdagsförvaltningens begäran lämna upplysningar i detta avseende (13 kap. 20 §). För statsråden och chefsanställda finns liknande regler i chefsförordningen (10 §). De innebär att garantin minskas med inkomst av anställning eller något annat förvärvsarbete. En avvikande regel jämfört med bestämmelserna för riksdagsledamöterna är att statsrådens och chefsanställdas inkomstgaranti även minskas med andra förmåner på grund av anställning eller uppdrag (10 § andra stycket 5). Även och rekommenderar regler Om den avgångne förtroendevalde har förvärvsinkomst eller annan förmån som avser att ersätta inkomst av anställning eller annat för- värvsarbete (t.ex. sjuklön, sjukpenning, tjänstepensionsförmån eller annan ersättning från avtalsgruppsjukförsäkring) skall visstidspensionen minskas. Minskningen sker av sådan inkomst multiplicerad med en tidsfak- Från minskningen undantas först ett belopp som för månad räknat mot- svarar en tolftedel av x gånger det prisbasbelopp som gäller utbetal- ningen av visstidspensionen avser (10 § mom. 3 PBF). Det står varje kom- mun/region fritt att bestämma hur många prisbasbelopp som skall undantas. Den enskilde är skyldig att lämna uppgifter om sådana inkomstförhållanden