rfr · GS0WRFR3 · 2005-01-01 00:00:00 — bor i ungefär 450 000 första eller andra generationens sverigefinnar och cirka 250 000 använder finska . Majoriteten av dem flyttade till efter , en immigration som kulminerade . Efter det har inflyttningen minskat.58 Det finska språket i har 52 Se exempelvis 1990 passim och Lainio, (red. ), Finnarnas historia i 52 2001, s.244 ff. : SHS/NM, s.17-105. 53 2001, s.244 ff. 54 Lainio, , (1996), Finskan i utbildningsväsendet och sverigefinnarnas utbildning i , i (red. ), Finnarnas historia i 3. : SHS/NM, s.322 ff. 55 Hyltenstam & Tuomela 2001, s.9. 56 Se exempelvis motion 1999/2000:K11 och remissvar från , , , , . 57 Regeringens proposition 1998/99:143, Nationella minoriteter i , s.34 och betänkande 1999/2000:KU6, s 27. 58 Ibid, s.24. sina historiska rötter i det finska språkets utveckling i . Ordförrådet har följt finskans förändring i under moderniseringsprocessen. Den arkeologiska forskningen har visat att det fanns en finsktalande bosättning i området kring älv redan före medeltiden.59 har historiskt fungerat som en central mötes- och handelsplats på . Regionen kom därför tidigt att starkt präglas av flerspråkighet. Från medeltiden har finska dominerat bland allmogen i området. Efter kriget med 1808-1809 fick avträda . En gräns drogs genom och delade området i två delar. Fram till förlusten av 1809 och långt därefter talades en och samma finska dialekt i svenska och finska . av folkskola skedde undervisningen i huvudsakligen på finska. Därefter inledde staten en språkpolitik i som avsåg att införa svenskt språk och svensk kultur i området. De tidiga drivkrafterna till den förändrade språkpolitiken var att ville motverka inflytandet från den laestadianska väckelserörelsen. Därefter blev språkpolitiken alltmer nationalistisk till sin karaktär där det politiska och militära hotet från , och det kulturella hotet från det nationalistiska , ingick i den allmänna hotbilden. började svenska användas som enda undervisningsspråk i vissa folkskolor, en pedagogik som allteftersom vann insteg i hela . Det innebar att det finska språket i (sedermera meänkieli) hämmades i sin utveckling.60 Målsättningen med statens minoritetspolitik i var att närmare integrera landsdelen med övriga samt att språkligt assimilera tornedalingarna i en harmoniserad helsvensk kultur. Som nämnts ovan under avsnittet om sverigefinnarna gjordes de första ansatserna att tillåta en undervisning på finska i i mitten av 1930-talet.61 Meänkieli som muntligt språk undertrycktes i skolan framöver. Så sent som finns exempel på elever i som blivit bestraffade för att de pratade finska på rasten i skolan.62 föreskrev att skoleleverna i inte skulle få förbjudas att tala finska (meänkieli) på rasterna eller i skolhemmen.63 Inte förrän med hemspråksreformen, som trädde i kraft , fick 59Sundström, Hans, Bönder bryter mark (1984); Wallerström, , , och medeltiden. Problem kring makt och bosättning i en europeisk periferi del 1 (1995). 60Elenius 2001,s.134 ff och 328 ff.. 61Ibid., s.244 ff. Primärmaterialet, Intervju av 36-årig kvinna, kommun. 63Slunga 1965, s.99; Kenttä och (1968). Lärarutbildningen och den finsktalande befolkningen i . tornedalsbarnen möjlighet att läsa finska (meänkieli) som skolämne.64 Undervisningsspråket i skolan var fortsatt svenska. Vid läroverket i bedrevs undervisning i finska, som beskrivits under avsnittet om sverigefinnarna ovan. Trots den förda minoritetspolitiken har det tornedalska språket och den tornedalska kulturen levt vidare. bor ungefär 50 000 tornedalingar i framför allt , och kommuner men också i delar av och kommuner. skedde en kraftig utflyttning från dessa områden som bland annat innebar att invånarantalet i minskade med hälften. Denna utflyttning har mattats. Många tornedalingar bor också i andra delar av och i . Enligt regeringens proposition särskiljer sig tornedalingarna från den svenska majoritetsbefolkningen i första hand genom sitt språk. Tornedalingarna har även en egen matkultur, hantverk och byggnadsstil. Också den laestadianska väckelserörelsen har stor betydelse. 65 Tornedalingarnas vilja att värna om det egna språket, kulturen och historien lyfts fram som viktigt skäl för att betrakta meänkieli som ett eget språk. påpekar propositionen att finska och meänkieli bör behandlas på likartat sätt inom regionen eftersom de har sitt ursprung i samma finska språk.66 Tornedalingarnas nutida språk, meänkieli (på svenska vårt språk), har inlemmat en rad svenska ord i ordförrådet som ger dess särprägel. Det skiljer sig också från finska genom sin mer ålderdomliga karaktär. 4 Genomförandet av minoritetsspråkslagarna Lagstiftningen om den enskildes rätt att använda samiska, finska och meänkieli i kontakter med förvaltningsmyndigheter och domstolar är en nationell lagstiftning med regional tillämpning. Lagarna gäller enbart för myndighetsutövning i de tidigare namngivna kommunerna i där samiska, finska och meänkieli har använts . Eftersom lagstiftningen avser myndighetsutövning som på något sätt berör minoritetsspråkskommunerna så finns myndigheter både på regional och på nationell nivå som berörs av lagen. Spektrumet på myndigheter sträcker sig alltså från lokal nivå, där det finns en daglig kontakt med minoritetsspråksanvändare, till mer perifera myndigheter där ärenden som har beröring med minoritetsspråkslagarna är relativt få. I utredningen har hänsyn tagits till den spännvidden för att förklara variationer i tillämpningen av lagarna. Minoritetsspråkslagarna är också en del i en samlad svensk minoritetspolitik i syfte att stärka de nationella minoriteterna i och deras språk. Till de rikstäckande insatserna hör utbildning, kulturverksamhet, medier, arkiv, 64Hyltenstam & Tuomela 2001, s.9 ff. 65Regeringens proposition 1998/99:143, Nationella minoriteter i , s.24-25. 66Ibid., s.34. äldreomsorg, översättning av vissa författningar, inflytande och samarbete över nationsgränserna. På regional och lokal nivå ingår uppdraget att på lång sikt stärka de nationella minoriteternas språk och kultur, som en del i en europeisk strategi för kulturell och språklig mångfald. Sedan lagarna trädde i kraft har ett antal utvärderingar om minoritetsspråken i genomförts. kartlade och redovisade exempel på hur äldreomsorg kan organiseras så att äldre sverigefinnars behov kan tillfredställas. Utvärderingen konstaterar att det inom förvaltningsområdet finns goda förutsättningar för en sådan organisering. fick i uppdrag att redovisa utvecklingen av modersmålsundervisning och tvåspråkig undervisning med fokus på nationella minoriteter. Alla minoriteterna har varit och är i viss utsträckning fortfarande utsatta för diskriminering. Även om det är i enlighet med den officiella politiken, så finns ett tryck från majoritetssamhället på de enskilda individerna inom minoritetsgrupperna att assimilera sig.68 Utredningen konstaterar att avvikelsen mellan lagstiftningens löften och den begränsade reella tillgången till undervisning i och på modersmålet är ett tecken på denna inställning. Utredarna menar också att kommunerna redovisar för låga antal minoritetselever. Detta märks, menar utredarna, i kommuner där det saknas lämpliga lärare eller där undervisningen begränsas av ekonomiska skäl. Dessa brister kan medföra att eleverna inte får tillgång till berättigad undervisning.69 utreder i En rapport om nationella minoriteters deltagande i folkbildningen i vilken utsträckning de nationella minoriteterna deltar i folkbildningsverksamheten och vad som krävs för att bredda dessa gruppers deltagande. Utvärderingen konstaterar att tillgången på kurser och deltagande är tillfredsställande.70 fick 1999 i uppdrag av regeringen att utreda hur de nationella minoriteterna i skulle få mer utrymme i svenskt kulturliv. Utredningen konstaterar att lagarna har skapat ett helt nytt politikområde som kräver nya frågeställningar och bedömningsgrunder. Bland annat pekar utredningen på att de samiska, romska och tornedalska kulturerna i stort sett är muntliga och att det finns en vilja och ett behov att nedteckna detta.71 I betänkandet Mål i mun har minoritetsspråken satts in i ett demokratiskt sammanhang med målsättningen att alla ska ha rätt till det svenska språket, 67Socialstyrelsen, Äldreomsorg för finsktalande i (2001). 68Skolverket, Undervisning i och på nationella minoritetsspråken kartläggning av situationen 2001 (2001), s.60. 70Folkbildningsrådet, , En rapport om Nationella minoriteters deltagande i folkbildningen (2001). 71Statens kulturråd 2001:4, De nationella minoriteterna och kulturlivet. men också till sitt modersmål och till främmade språk.72 i , som koordinerar genomförandet av minoritetsspråkslagarna på regional nivå, har fortlöpande utvärderat och utrett lagarnas genomförande i . Resultaten av dessa undersökningar redovisas som en integrerad del i beskrivningen nedan av myndigheternas och förvaltningarnas genomförande av lagstiftningen. Den nya lagstiftningen från innebar att ett nytt politikområde introducerades hos lokala och regionala myndigheter i , till viss del också hos myndigheter utanför i den mån deras myndighetsutövning påverkar förvaltningsområdena för samiska, finska och meänkieli. Genomförandet av lagstiftningen organiserades så att fick i uppdrag att följa tillämpningen av lagstiftningen och redovisa erfarenheterna till regeringen. Initialt var det som utfärdade regleringsbrevet för implementering av lagstiftningen. utfärdades det av . utfärdades det av Justitiedepartementet.73 Den hoppande ansvarsfördelningen på departementsnivå verkar inte ha medfört någon synbar påverkan på det regionala genomförandet eftersom regelverket behållits och personalen i de flesta fall följt med vid förflyttningen till ett nytt departement.74 Eftersom minoritetsspråkslagarna äger giltighet endast i de utvalda kommunerna i utsågs i till ett förmedlande organ mellan departement och den lokala nivån. Som en del i det uppdraget inrättades en särskild minoritetsgrupp med representanter från lokala och regionala myndigheter samt från minoritetsgrupperna. Som ordförande i arbetsgruppen har juristen , , verkat från inrättandet . insatser har inriktats på tre huvudområden: 1. att implementera lagstiftningen inom den egna myndigheten 2. att administrera och fördela de ekonomiska medlen till genomförandet av lagstiftningen 3. att utvärdera lagstiftningens genomförande. Implementeringen i den egna myndigheten behandlas på en generell nivå på annan plats i utredningen. Här nedan beskrivs hur genomfört de två andra uppgifterna. I arbetet har även ingått att informera berörda kommuner och myndigheter om innebörden i lagstiftningen. 72Mål i mun. Förslag till handlingsprogram för svenska språket. SOU 2002:27, s.45. 73Regleringsbrev enligt regringsbeslut KU2000/3958/IM, N2001/11079/IM och N2002/1165/IM, N2002/11958/IM och N2002/11988/IM, Ju2002/9915/IM. Primärmaterialet, Intervju med minoritetsansvarige vid i . 4.1.1 Administration och fördelning av ekonomiska medel Uppgiften att följa tillämpningen av lagstiftningen och redovisa resultaten har i arbete fått en vidare betydelse än att bara administrera och fördela de statliga medlen. Det har inte minst gällt behovet av information om lagstiftningen samt tolkningen av hur de särskilda ekonomiska medlen skulle användas. Statsbidrag har utgått till , , , , , och kommuner och till åtgärder för att stödja användningen av samiska, finska och meänkieli.75 Det statliga anslaget har sedan lagstiftningens genomförande legat på samma nivå, . Det har fördelat sig på följande poster (kr): 76 Statsbidrag till kommuner och landsting 3.Inflytande för nationella minoriteter och Två huvudprinciper har använts för fördelning av det statliga anslaget till kommunerna i de två förvaltningsområdena. Enligt den ena principen har beloppen räknats utifrån ett basbelopp per språk. Det innebär att kommunerna i det samiska förvaltningsområdet fått räkna varieteterna sydsamiska, lulesamiska och nordsamiska som separata språk, vilket ger tillgång till tre basbelopp ur det statliga stödet. Meänkieli och finska har räknats med ett basbelopp per språk. Enligt den andra, kompletterande principen, har beloppen räknats utifrån hur många invånare i kommunerna som tillhör någon av minoriteterna. Fördelningen har skett i dialog och samverkan med kommunerna.77 Fördelningen av statsbidraget till de olika kommunerna har utifrån de redovisade principerna fördelats enligt nedanstående (kr):78 75SFS 2000:86, Förordning om statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av samiska, finska och meänkieli. 76Regleringsbrev enligt regeringsbeslut KU2000/3958/IM, N2001/11079/IM, N2002/1165/IM, N2002/11958/IM och N2002/11988/IM, Ju2002/9915/IM. Primärmaterialet, Intervju med minoritetsansvarige vid i . Hapranda kommun; Handlingar från i angående fördelningsprincipen för statsbidrag gällande minoritetsspråkslagen , dnr. Fördelning av statsbidrag för nationella minoritetsspråk för , dnr 00-14491-03. Den nuvarande konstruktionen innebär att varje kommun har en egen budget för att arbeta med minoritetsspråken. En åsikt som förts fram i intervju med vice ordföranden för (STR-T) är att man i vissa frågor borde behandla de två förvaltningsområdena som en gemensam enhet i stället för att varje kommun arbetar med samma fråga parallellt. Ett exempel på detta är arbetet med ett minoritetspolitiskt handlingsprogram.79 En diskussion har förts bland kommunerna om hur lagen om minoritetsspråk skulle tolkas vid användningen av statsbidraget. pekade tidigt på att lagstiftningens konstruktion kunde skapa en osäkerhet hos den enskilde om vid vilka tillfällen lagstiftningen kan tillämpas, genom de många begränsningar som finns för situationer när den enskilde har rätt att använda sitt minoritetsspråk. En konsekvens av detta kunde vara att minoritetsspråken inte nyttjades i kontakter med förvaltningsmyndigheter. Med anledning av diskussionen begärde regleringsbrev att skulle lämna en särskild redovisning kring användningen av statsbidraget där det särskilt skulle framgå hur kommunerna och använt de tilldelade medlen. Därför gjordes en särskild utredning om insatser och kostnader för kommunerna och med anledning av minoritetsspråkslagarna samt en undersökning av kommunernas kompetens i minoritetsspråken.81 Arbetet inleddes med ett möte på i . Inbjudna var de minoritetsansvariga inom de berörda kommunerna. Mötet tjänade som underlag för en diskussion om fördelning och användning av statsbidrag för merkostnader med anledning av den särskilda minoritetsspråkslagstiftningen.82 En särskild frågelista skickades därefter ut till kommunerna. Den berörde särskilt frågeställningar kring äldreomsorgen och förskoleverksamheten samt övrig verksamhet. Av svaren på frågorna framgick att policyn skiljde sig något mellan kommunerna. Detaljredovisningen ges i avsnittet om och kapitlet om kommunernas genomförande av lagstiftningen. initierade en översyn av fördelningen av statbidrag. Enligt regleringsbreven avser statsbidraget att användas för kostnader som följer av den särskilda lagstiftningen kring rätten att använda samiska respektive finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter och domstolar. Från flertalet kommuner och landsting har önskemål framförts om att få använda statsbidraget till merkostnader som har stor betydelse för den enskilde minoritetsspråksanvändaren, men som inte direkt följer av lagstiftningen. Intervju med vice ordförande i (STR-T) . 80Länsstyrelsen i : Brev från , i , till (100-8028-04). 81Regleringsbrev enligt regeringsbeslut Ju2002/9915/IM. 82Länsstyrelsen i : Kallelse till möte om diskussion om fördelning och användning av statsanslag, daterat . 2004/05:RFR3 ETT UTHÅLLIGT SPRÅK Som exempel har angetts användning av minoritetsspråk kopplat till lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). ville också bredda användningen av statsbidraget till serviceverksamhet och aktiviteter som många kommuner erbjuder i olika sammanhang, vilket i sig självt går utöver lagstiftningen, men som betraktas som nödvändigt om språken ska bevaras och utvecklas enligt målet för den svenska minoritetspolitiken. Aktiviteterna bidrar till att olika språkdomäner förstärks och nya skapas, vilket är nödvändigt för minoritetsspråkens fortlevnad.83 De lärdomar som dragit av det fyraåriga arbetet är bl.a. att den integrerade verksamheten är viktig på lång sikt. I inledningen var informationen om lagarna mycket viktigt men arbetet bör nu inrikta sig på mer långsiktiga resultat. Sådana nås bäst när minoritetsspråken integreras som en naturlig del i respektive förvaltnings eller myndighets verksamhet. Inom kommunerna är förskolan och äldreomsorgen prioriterade områden. Att uppmuntra till användning av minoritetsspråk där är viktigt för lagarnas genomförande i ett längre perspektiv.84 Bakgrunden till undersökningar har presenterats mer utförligt i avsnittet om metod tidigare. I kapitel fyra sammanfogas resultaten till en syntes av hur lagstiftningen implementerats i förvaltningsområdena. En viktig del av verksamhet har utgjorts av informationsverksamhet, både till de särskilda kontaktpersoner som ingår i minoritetsgrupp, förvaltningsmyndigheterna på lokal och regional nivå, minoritetsorganisationerna, allmänheten samt till departementsnivå. I syfte att göra detta har en lång rad seminarier och informationsmöten hållits, liksom presskonferenser vid särskilda tillfällen. Här nedan följer i kronologisk ordning en förteckning över seminarier och möten som hållits, en del som arrangerat, andra som tillkommit på lokalt eller centralt initiativ. -Seminariet Nationella minoriteter med representanter för kommuner, statliga myndigheter, samt minoritetsorganisationer i . -Seminariet Problem och möjligheter i tvåspråkiga regioner vid Sverigefinska folkhögskolan i . -Samrådsmöte med minoritetsminister om minoritetspolitiken i . , Sverigefinländarnas delegation, Torni- 83Länsstyrelsen i : Brev om uppdrag från , i , till (100-8028-04). Primärmaterialet, Intervju med , minoritetssamordnare vid i . onlaaksolaiset (STR-T), , Judiska . -Minoritetsseminarium med , Norra Distrikt, i . -Seminariet Individen i äldreomsorgen ur språkligt och kulturellt perspektiv arrangerat av Kraftfält Norr i . -Samrådsmöte med minoritetsminister om minoritetspolitiken i . -Program för rådgivande kommitté för ramkonvention om skydd för nationella minoriteter i och . -Konferensen och myndigheter i i samarrangemang med i . -Möte med utredarna av en ev. utökning av förvaltningsområdet för sverigefinnarna, , i . -Konferensen har rätt i samarbete med bl.a. i . -Seminarium till stöd för kommuner och landsting att ta fram en handlingsplan kring minoritetsfrågor . Ett viktigt inslag i utformningen av minoritetsspråkspolitiken är samarbetet med rådgivande kommitté för ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter. Kommittén har till uppgift att kontinuerligt följa upp att de länder som ratificerat konventionen också efterlever dess innehåll. Kommittén besökte som ett led i utvärderingen av den svenska minoritetspolitiken. Två av ägnades åt besök i för att på ort och ställe möta företrädare för kommuner, länsstyrelse och minoritetsrepresentanter. 85 Kommitténs undersökning av den svenska minoritetspolitiken mynnade ut i en rapport där olika delar i den svenska minoritetspolitiken kommenterades.86 minoritetsgrupp liksom minoritetsorganisationerna och var engagerade i kommitténs besök i länet. Eftersom den nya lagstiftningen enbart gäller i de namngivna kommunerna i utsågs till samordnande myndighet under ansvarigt departement. Som en del i uppdraget inrättades en särskild regio- minoritetsgrupp, Program 2002-11- European Charter for Regional or Minority Languages. nal minoritetsgrupp med representanter från lokala och regionala myndigheter samt från minoritetsgrupperna. insatser har inriktats på att implementera lagstiftningen inom den egna myndigheten, administrera och fördela de ekonomiska medlen till genomförandet av lagstiftningen, informera om lagstiftningen samt att utvärdera genomförandet. En osäkerhet har funnit bland kommunerna om hur de ekonomiska medlen ska användas. Från flertalet kommuner och landsting har önskemål framförts om att få använda statsbidraget till merkostnader som har stor betydelse för den enskilde minoritetsspråksanvändaren, men som inte direkt följer av lagstiftningen. Det har lett till en särskild utvärdering kring detta . framhåller vikten på lång sikt av att minoritetsspråksanvändningen integreras i den ordinarie verksamheten, likaså betydelsen av att de ekonomiska medlen kan användas till aktiviteter och verksamheter som bidrar till att olika språkdomäner förstärks och nya skapas, vilket betraktas som nödvändigt för minoritetsspråkens fortlevnad. Ett flertal seminarier kring minoritetsspråkslagarna har hållits med aktörer på lokal, regional och central nivå. 4.2 Minoriteternas användning av lagstiftningen De enskilda språkanvändarna är de som lagen i sista hand har tillkommit för. De tillhör språkliga minoriteter som vuxit upp i ett samhälle som tillämpat en språklig homogeniseringspolitik mot dem under större delen av deras liv. Homogeniseringspolitiken har på många sätt satt sin prägel på deras språkliga mönster, inte minst i deras kontakt med olika slags myndigheter. Det är omöjligt att värdera inrättandet av minoritetsspråkslagarna utan att sätta in dem i deras långa historiska perspektiv och därigenom också i minoriteternas egna livshistorier. Många av de intervjuade har vuxit upp i familjer där minoritetsspråket varit det enda språk som användes inom familjen när de var barn. Det var deras modersmål och som sådant en självklar del av tillvaron. I dåtidens skolväsende ifrågasattes deras modersmål i skolan. Inom skolans väggar trängde svenskan undan modersmålet. Svenska var ett språk som talades av andra än föräldrarna. Det var också det språk som därefter fick en helt dominerande plats i alla kontakter med myndigheter och offentliga inrättningar som de av någon anledning hade behov av att kontakta eller blev kontaktade av. Kunskaperna i svenska bestämde graden av medborgerlig integration i samhället. Till detta ska läggas stigmatiseringen av den egna kulturen och det egna språket som följde av tvångsmetoder för inlärning av svenska i skolan, liksom medborgarskapets anknytning till det svenska språket och den svenska kulturen. Det var inte fullvärdigt att prata samiska, meänkieli eller finska i kontakten med myndigheter. Medborgarskapet räknades som monokulturellt, och minoriteternas språk betraktades som någonting privat som man nyttjade i Allt detta har påverkat den nutida användningen av minoritetsspråken, inte minst i kontakten med myndigheter. Språklagarnas koppling till ratificeringen av ramkonvention om skydd för nationella minoriteter, och de långsiktiga mål för kulturell mångfald i som där betonas, gör att de regionalt tillämpade språklagarna i måste sättas in i den större kontext som berör stödet till, och bevarandet av, nationella minoriteter. Det är just kluvenheten mellan konkret myndighetstillämpning och långsiktigt minoritetsstöd som är orsak till de olika tillämpningarna i användningen av statsbidraget som nämnts tidigare. Det beskrivs mer detaljerat under avsnittet om kommunernas genomförande av lagstiftningen. Den uppenbara konsekvensen av lagstiftningen är att den har öppnat möjligheten för individen att använda sitt modersmål i kontakten med myndigheter, en möjlighet som en del valt att använda sig av och en del att avstå ifrån. 4.2.1 Användningen av språket i vardagen Nästan samtliga av de 79 intervjuade angav att de haft ett av de nuvarande minoritetsspråken som huvudspråk som barn, ibland i kombination med ett annat språk. Dessutom angav att de inte kunde svenska innan de började skolan. Deras språkliga värld hade förvandlats till en aktiv tvåspråkighet. angav att de fortfarande använde sitt minoritetsspråk som samtalsspråk i hemmet, ofta i kombination med svenska, och angav också att de använde både minoritetsspråket och svenska som språk utanför hemmet.87