rfr · GS0WRFR3 · 2005-01-01 00:00:00 — Likaså efterlyses ett synliggörande av det samiska språket i samhället.153 Det finns på annat håll åsikten att lagstiftningen kräver betydligt större ekonomisk uppbackning till språkvårdande åtgärder om det samiska språket som helhet ska bli mer använt i samhället. Det gäller också inom samernas kärnverksamhet, rennäringen, där många yngre renskötare inte kan uttrycka sig på samiska i verksamheter som rör renskötsel och slakt.154 SSR ställer liknande krav som på en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska, samt att personal på myndigheter bör få lära sig samiska på arbetstid. Sällskapet (Lapska odlingens framtid) bildades med uppgift att främja framför allt samisk slöjd, det samiska språket och konstytt- 152 KU 2004. Intervju med avdelnings- och språkchefen vid samt . 153 KU 2004. Intervju med projektledaren och kultursekreteraren vid SSR i , . 154 KU 2004. Primärmaterialet, Intervju 54-årig man, kommun 2004-11- 08. ringar inom det samiska området. Ordförande i , , menar att lagstiftningen har symbolisk betydelse på så vis att den har uppmärksammat det samiska språket och bekräftat att språket finns. Same-Ätnam har sameföreningar i hela , men har känt sig utanför hela processen vid lagstiftningens tillkomst. På så vis menar hon att minoritetsspråkslagen är ett top-down-beslut. Hon menar att det är frustrerande att inte har någon skyldighet att bidra med översättningar ifall behov skulle finnas. Informationen från statligt håll har varit dålig. Den har man fått finna på egen hand.155 (), tidigare Vattjen Samien Sijte, bildades och blev 1980 ett förbund med namnet . Förbundets uppgift är att tillvarata samernas kulturella, sociala och ekonomiska intressen. Medlemmar är sameföreningar och enskilda samer. Förbundet bildar även ett sametingsparti. Uppgiften är att främja samisk kultur, samiska näringar och samiska värderingar. Organisationen bildar även ett sametingsparti. bildades som en yrkes- och näringsorganisation med enskilda renägare som medlemmar. Den huvudsakliga uppgiften är att bevara och utveckla rennäringen. Förbundet bildar även ett sametingsparti. Andra förbund av betydelse är ungdomsförbundet som bildades , kvinnorörelsen Sáráhkká som bildades och . De sverigefinska organisationerna omfattar en ganska stor innehållslig spännvidd som rör sig mellan etnopolitiska, religiösa och språkvårdande intresseorganisationer, en del av dem med stark anknytning till . Den svenska statens tidigare betraktande av sverigefinnarna som en invandrargrupp återspeglas i att ett av bidragen kommer från , vilket varken samerna eller tornedalingarna har. Stödet till kultur och utbildning uppgår till . Det är i förhållande till deras antal relativt lågt. Bland nedanstående organisationer är de flesta verksamma i , men ett samarbete förekommer med de verksamma lokalföreningarna i . är den mest betydelsefulla sverigefinska organisationen. Den bildades och fungerar som en paraplyorganisation för olika föreningar i . Förbundet arbetar för att verksamhet ska finnas på finska språket inom alla områden av intresse för sverigefinnarna. är ordförande i finska förening och sitter med i i minoritetsgrupp. Han konstaterar att minoritetsspråkslagen hade en positiv inverkan på den lokala finska föreningen. Många fler sverigefinnar vände sig till föreningen efter lagens genomförande, en del 155 KU 2004. Primärmaterialet, Intervju med ordföranden i Same-Ätnam , , . för att de var osäkra på lagens innehåll, andra för att de kände en stolthet över sin sverigefinska identitet. Medlemsantalet har ökat. Samarbetet med kommunen har varit mycket positivt med ett ömsesidigt utbyte. Föreningens medlemmar har exempelvis hjälpt till med enklare tolkningar eller vid kommunalvalen mot en mindre ersättning. Avsaknaden av koppling mellan förskola och skola, vad gäller möjligheten till användning av sitt minoritetsspråk upplevs som en nackdel med lagstiftningen. Likaså upplevs det lite märkligt att sverigefinnarna enligt lagstiftningen är en liten minoritet i , när sverigefinnarna uppgår till närmare en halv miljon i som helhet och utgör den största av de tre minoriteter som berörs av minoritetsspråkslagarna.156 Sverigefinländarnas delegation bildades på initiativ av och agerar som en intresseorganisation i sverigefinska frågor samt engagerar sig i minoritetssamråd och olika former av stöd. I delegationen ingår representanter från bl.a. sverigefinska riksorganisationer, finska arbete och Finska . Delegationens uppgift är att stärka och bevara finskt språk och kultur i . är det sverigefinska ungdomsförbundet. är ett kulturhus i med uppgift att synliggöra finländsk kultur i . Institutet finansieras av finländska staten. Bilaterala avtal finns mellan den svenska och den inom bl.a. kulturområdet och utbildningsområdet. finns en gemensam arbetsgrupp för minoritets- och minoritetsspråkfrågor mellan och . bildades för att vårda och utveckla det finska språket i . Verksamheten finansieras av . Tornedalingarna är den av de tre minoriteterna som har den svagaste organisationen. Till viss del återspeglar det säkert den långvariga assimilations- och integrationspolitik som förts mot tornedalingarna från senare delen av 1800- talet . Den låga organisationsgraden återspeglas även i det låga statliga anslaget, men det finns även andra skäl till detta. Ett är att det statliga bidragssystemet är utformat efter organisationer med en rikstäckande verksamhet. Där har tornedalingarna som regionalt förankrad grupp hamnat i kläm. Stödet till kultur och utbildning uppgår till . De tornedalska minoritetsorganisationerna är till stor del koncentrerade på kultur- och språkfrågor. Tornionlaaksolaiset (STR-T) bildades . Förbundet tillvaratar tornedalingarnas språkliga och kulturella behov och intressen. I arbetet med att standardisera meänkieli bildades ett språkutskott som strävar efter att få status som språknämnd. STR-T var aktivt engagerat under tillkomsten av minoritetsspråkslagarna. 156 KU 2004. Primärmaterialet, Intervju med ordföranden i i , tillika medlem i i minoritetsgrupp 2004- 12-16. skede var det tänkt att meänkieli inte skulle räknas som ett eget språk, utan vara inräknat som en del i det finska språket. Enligt , vice ordförande i förbundet, spelade STR-T en aktiv roll för att meänkieli skulle räknas som ett eget språk. Hon är med i den arbetsgrupp som arbetar för att utveckla en ordbok i meänkieli. Den fråga som har högsta prioritet är dock att meänkieli får en egen statligt sanktionerad språknämnd, vilket bedöms som avgörande för att språket ska användas på , samt att organisationen får ett statligt verksamhetsstöd för att kunna arbeta på liknande villkor som de övriga nationella minoriteterna. Språklagarna bedöms som positiva för tornedalingarna genom att de varit statushöjande för meänkieli som språk. Önskemål har framkommit om att språklagen för finska och meänkieli även ska gälla rätten att få skriftliga handlingar på meänkieli. Likaså efterlyses att meänkieli blir mer synligt i den offentliga miljön. Samarbetet med den regionala minoritetsgruppen inom bedöms som positivt, om än förbundets svaga resurser gör att det har haft svårt att få tid till mer utvecklingsarbete. kultur- och forskningscentrum i inrättades för digitaliseringar av kulturarvsmaterial i form av ljudinspelningar, pappers- och skriftsamlingar, bilder och fotografier m.m. Material ska göras tillgängligt för forskare och andra intresserade i digitaliserad form. Centrat administrerar även Nordkalottbiblioteket och arbetar med att göra materialet sökbart i den nationella databasen . Dessutom arrangerar centret verksamhet i form av föreläsningar, kulturmöten, utställningar, sång, musik m.m. är kultursekreterare i kommun och sitter med i referensgruppen för kultur- och forskningscentrum. Hon menar att språklagarna har betytt mycket för kulturen i genom att statusen höjts för meänkieli, och ser även kultur- och forskningscentrumets tillkomst som en del i den utvecklingen.158 Tornedalsteatern, To-Te, är en mycket aktiv kulturinstitution som betytt mycket för revitaliseringen av den tornedalska kulturen. Den bildades utifrån den amatörteaterrörelse som vuxit fram under 1980- talet. Tornedalsteatern har en betydelse som går långt utöver teaterverksamheten. Academia tornedaliensis/Meän akateemi är en stiftelse som har till uppgift att stödja viss bokutgivning. Ambitionen är att även genomföra akademiska kurser på meänkieli. Primärmaterialet, Intervju med vice ordföranden i (STR-T) . Primärmaterialet, Intervju med kultursekreteraren i kommun, medlem i referensgruppen för kultur- och forskningscentrum . Minoritetsspråkslagarnas användning av de enskilda språkanvändarna måste sättas in i ett längre historiskt perspektiv av statlig minoritetspolitik för att bli förståeliga. Medborgarskapet räknades fram som monokulturellt och minoriteternas språk betraktades som någonting privat som man nyttjade i hemmet eller . Det har påverkat den nutida användningen av minoritetsspråken, inte minst i kontakten med myndigheter. Lagarna måste även sättas in i den europeiska strategin för kulturell och språklig mångfald. Undersökningen har visat att en stor del av de samer, sverigefinnar och tornedalingar som är medelålders eller äldre fortfarande använder sitt modersmål i hemmet och ute i samhället. I kontakt med myndigheter är det bland de 103 intervjuade som använder sitt modersmål i kontakt med myndigheter. De främsta hindren för genomförandet av språklagarna anses vara olika slags lingvistiska hinder, särskilt bland samer och tornedalingar. Ungefär en femtedel inom alla tre språkgrupper anger psykologiska hinder som en svårighet för att genomföra lagen. För att närmare undersöka hur mötet mellan myndighetsperson och språkanvändare påverkar användningen av minoritetsspråk har två kommuner, och , valts ut för en närmare undersökning. Av resultaten från en individuell enkät från 126 slumpvis utvalda kommunalt anställda framgår att av de anställda i talar och förstår samiska ganska bra. I är motsvarande andel för finska och för meänkieli. Den låga språkkompetensen i samiska bland personalen i leder till att de samisktalande i mindre grad försöker använda sitt modersmål i kontakt med myndigheter. Låg språkkompetens bland personalen och en frustration hos de samisktalande leder till en ond cirkel som innebär ett osynliggörande av det samiska språket i . På så vis förvandlas kompetensbristen i samiska till ett upplevt icke-behov hos de anställda. I är det i stället så att närheten till , likheten mellan finska och meänkieli och den höga andelen sverigefinnar och tornedalingar gör att minoritetsspråken stöder varandra. Både vad gäller servicegrad och effektivitet i kommunikationen är det finska språket i bäst rustat, följt av meänkieli. Samiskan är på alla områden marginaliserad som minoritetsspråk inom den kommunala förvaltningen. Det gäller ännu mer som privat samtalsspråk mellan kolleger inom kommunen. av den tillfrågade personalen i anger att finska används privat som samtalsspråk mellan kolleger, och vad gäller meänkieli. Den höga andelen privat användande av minoritetsspråk bidrar till en myndighetskultur som befrämjar medborgarnas användning av sina modersmål. Av de tillfrågade i är det som kunnat lösa kommunikationen på samiska när de blivit tilltalade på samiska. För sverigefinnarnas del är motsvarande andel bland de tillfrågade i och för meänkieli. Som största språkliga hinder för lagarnas genomförande anger av de anställda i att de inte kan tala samiska. För finska anger av de anställda i , och för meänkieli , att det största hindret är att facktermer saknas på minoritetsspråket. av de tillfrågade har angett att beslutet på begäran kan översättas muntligt till minoritetsspråket. Det gäller för samtliga språk. Jämförelsen mellan och visar att inflyttningen av sverigefinnar till har stärkt finska och meänkieli inom den kommunala förvaltningen. Till detta bidrar även närheten till och samarbetet mellan och . I är samiskan mer marginaliserad och isolerad. Man kan även urskilja olika språkliga och etniska strategier mellan de nationella minoriteterna. I är samerna urskiljda och profilerade som etnisk grupp på ett mycket tydligare sätt än sverigefinnar och tornedalingar i . I är minoritetspolitiken en mer integrerad del av den kommunala verksamheten med ett nära samarbete med minoritetsorganisationerna. Demografiska skillnader bidrar också till skillnader i myndighetskulturen. Det finns många fler anställda med finsk- och meänkielispråklig kompetens i kommun jämfört med samisktalande i kommun. Till detta ska fogas de anställdas attityd till minoritetsspråk som också påverkar användningen. Lagen verkar ha låg legitimitet bland de tillfrågade i . De tror att lagen till viss del har betydelse för att öka samernas självkänsla för den egna minoritetskulturen, men att lagen i mycket liten grad har någon praktisk betydelse för samerna i myndighetsärenden. I är tilltron till lagens betydelse, både för självkänslan och praktiska ändamål, för båda minoriteterna avsevärt högre. Inget av språken är särskilt visuellt synliggjort i tätorterna , inte heller i kommunhus eller på hemsidor. Samtliga minoritetsorganisationer är positiva till minoritetsspråkslagarna för att de ökat legitimiteten för de nationella minoriteterna och gett ett erkännande till minoritetsspråken. Bland minoritetsorganisationerna är samerna mest kritiska. kräver bl.a. att förvaltningsområdet ska utsträckas till det sydsamiska området och att det samiska språket får en officiell ställning och blir likvärdigt med det svenska språket i hela det samiska området. 4.3 Myndigheterna och språklagarna Lagarna om rätten att använda minoritetsspråk ska tillämpas hos statliga, landstingskommunala och kommunala förvaltningsmyndigheter i ärenden som berör myndighetsutövning i det samiska samt tornedalska/sverigefinska förvaltningsområdet. Det innebär ett brett spektrum av myndigheter liksom en stor geografisk spridning. Merparten av de berörda förvaltningsmyndigheterna är lokaliserade på lokal eller regional nivå i , men en del av de centrala myndigheterna finns även utanför länet. 2004/05:RFR3 ETT UTHÅLLIGT SPRÅK På lokal nivå är en stor del av personalen rekryterad från det omgivande lokalsamhället, vilket ger bättre förutsättningar för kompetens i något av minoritetsspråken än bland myndigheter på regional och lokal nivå. Vid utformningen av enkäten () till myndigheter i KU 2004 har hänsyn tagits till den skillnaden för att kunna jämföra myndigheternas genomförande på lokal nivå jämfört med på regional/central nivå. Resultaten i tabellerna 18-27 nedan bygger på de 96 svar som kommit in från olika myndigheter. Vid läsningen av tabellerna bör beaktas att svaren levererats av en enda person på varje myndighet och därför är att betrakta som en individuell bedömning av språkanvändningen hos respektive myndighet. Procenttalen i tabellerna avser andelen svar från myndigheterna för olika kategorier av svar. 4.3.1 Bedömning av behovet av att använda minoritetsspråk En genomgående fråga i utvärderingsarbetet sedan lagarnas tillkomst har varit bedömningen av efterfrågan av lagstiftningen bland de tvåspråkiga minoriteterna. Kartläggningen i LS 2000 visade att få myndigheter () redovisade en ökning av antalet kontakter på nationella minoritetsspråk efter att lagen trädde i kraft. Efterfrågan på att få använda sitt minoritetsspråk tycktes ha varit liten eller ingen alls hos många tillfrågade myndigheter. Så många som menade att efterfrågan hade varit oförändrad eller ingen alls. Resultatet visade också att efterfrågan att använda sitt minoritetsspråk varierade kraftigt både mellan de tre minoritetsspråken och mellan olika kommuner i de två förvaltningsområdena. I och uppgav av myndigheterna att de haft kontakt med enskilda som velat använda finska. För meänkieli var andelen . I kommun uppgav av myndigheterna att finska förekom medan ett antal kontakter på meänkieli skedde . Endast en myndighet använde samiska i kontakter med enskilda.159 Mot bakgrund av detta har det varit av intresse att i KU 2004 följa upp undersökningen för att se om efterfrågemönstret har förändrats som gått. I den nya enkäten () till myndigheterna ställdes frågan: Hur har efterfrågan att använda ett minoritetsspråk vid kontakt med er myndighet/förvaltning förändrats efter ? Svaren kan avläsas i Tabell 18. 159 LS 2000, s 10. MYNDIGHETERNAS BEDÖMNING AV FÖRÄNDRING I EFTERFRÅGAN ATT ANVÄNDA MINORITETSSPRÅK SEDAN DEN 1 APRIL 2000 (%) Myndighet efter språk, kommun samt reg./nat. ./nationella myndig- ./nationella myndig- ./nationella myndig- Kommentar till data i tabellen: Procentsiffrorna avser andelen svar från myndigheter inom varje kategori. I underlaget till procentsiffrorna i tabellen finns 126 inkomna svar. Att det överstiger den totala summan på 96 myndigheter beror på att vissa myndigheter har en överlappande verksamhet i både det samiska och sverigefinska/tornedalska förvaltningsområdet. Vissa myndigheters svar används alltså två gånger men för olika språk. Svaren gäller dock för respektive språk separat och visar hur efterfrågan på respektive minoritetsspråk har förändrats hos varje enskild myndighet. Under rubriken har samtliga kommuner i det samiska förvaltningsområdet summerats, med en specificering av varje kommun därunder. Samma princip gäller för rubrikerna FINSKA och MEÄNKIELI. Rubriken ./nationella myndigheter avser samtliga myndigheter som till sin funktion är övergripande regionala eller nationella, men berör de två förvaltningsområdena i sin verksamhet. Antal myndigheter i varje kommun i det samiska förvaltningsområdet som svarat: 8, 10, 10, 13. Antal myndigheter i varje kommun i det sverigefinska/tornedalska förvaltningsområdet som svarat: 10, 13, 8, 7, 11. Bland myndigheter på regional och nationell nivå konstateras en svag ökning endast för det finska språket, i övrigt är det oförändrat, en minskning eller ingen efterfrågan. Arbetsdomstolen skriver exempelvis: Såvitt känt har det aldrig inträffat att någon önskat använda något av minoritetsspråken i AD. Skulle önskemål om det framställas i enlighet med bestämmelserna i de aktuella lagarna kommer AD naturligtvis att anlita tolk och översätta i den utsträckning lagstiftningen så kräver.160 På lokal nivå varierar svaren stort, se Tabell 18. Bland de lokala myndigheter som svarat (kategorierna SAMISKA, FINSKA, MEÄNKIELI) anger 38,9-68,att efterfrågan är oförändrad dvs. att den bör ligga på ungefär samma nivå som i LS 2000. Ingen av de lokala myndigheterna har redovisat någon stor ökning, medan 6,7-13,redovisat en viss ökning och 0-2,en minskning. Vad gäller finska och meänkieli menar 12,5-42,av de tillfrågade myndigheterna i de traditionella tornedalskommunerna att en viss ökning skett i efterfrågan. I Malmfältskommunerna anser omvänt av myndigheterna att ingen efterfrågan på användning av minoritetsspråk finns. Den högre procentandelen gäller samiska. Malmfältskommunerna med sin dominerande industristruktur och sitt starka ideologiska mönster från den traditionella arbetarrörelsen visar den svagaste ökningen på samtliga språk. är den enda kommun som inte visar någon ökning för något av språken. I och noterar av myndigheterna en viss ökning i efterfrågan på finska, vilket är de högsta noteringarna för finska. I bedömer av myndigheterna att en viss ökning för meänkieli skett. Med tanke på den redan tidigare stora användningen av meänkieli i måste detta betraktas som en stabilisering av språkmönstret. Den ökade efterfrågan bekräftas av en tjänsteman vid kommun som märkt att fler människor använder meänkieli i kontakten med kommunen. Användningen underlättas av att så många tjänstemän i kommunförvaltningen kan prata meänkieli.161 Att användningen av meänkieli är ungefär lika stor i bekräftas av följande svar från socialförvaltningen i kommun: Stor del av muntlig kommunikation inom sker på meänkieli. De alla flesta kunder förstår dock svenska. Skriftligt beslut är fortfarande på svenska. Ingen efterfrågan/behov har funnits av minoritetsspråk. För samiska noteras en genomgående viss ökning av efterfrågan i samtliga kommuner utom i . Efterfrågemönstret i kan tjäna som exempel på efterfrågan i en liten kommun. Av de åtta myndigheter i kommunen som svarat har samtliga myndigheter inom kommunförvaltningen angett att ingen efterfrågan finns. Tre noterar att efterfrågan är oförändrad och en enda Primärmaterialet, nr 16. Primärmaterialet, Intervju med kultursekreteraren i kommun, medlem i referensgruppen för kultur- och forskningscentrum . Primärmaterialet, nr 95. att en viss ökning skett. Miljö-, bygg- och räddningsnämnden/skriver: Vid vår förvaltning har det inte förekommit någon efterfrågan att använda minoritetsspråk som samiska. Däremot så förekommer efterfrågan att använda tyska, engelska, italienska m.m. språk. Förutom de fyra variablerna för förändring finns även en sista variabel som anger att myndigheten inte upplevt någon efterfrågan att få använda ett minoritetsspråk. En jämförelse mellan utfallet visar på en betydande minskning i andelen myndigheter som inte har haft någon efterfrågan. När man i primärmaterialet undersöker samtliga 96 myndigheter anger av myndigheterna ingen efterfrågan på samiska, ingen efterfrågan på meänkieli och på finska.164 Motsvarande variabel i LS 2000 var för samiska, för meänkieli och för finska.165 Den mest dramatiska förändringen har skett med finskan men även de två andra språken visar en betydande förändring. 4.3.2 Personalens språkkompetens och attityd I LS 2002 ställdes frågan till de intervjuade minoritetsspråksanvändarna om de upplevde att det fanns ett behov av minoritetsspråkslagstiftningen. Detta ställdes i relation till graden av bofasthet på hemorten under livscykeln. Det fanns inget direkt samband mellan bofasthet och upplevt behov av lagstiftningen. Mellan i olika kategorier ansåg att det fanns ett behov av lagen. Mer än en tredjedel hade ingen åsikt och resten ansåg inte att lagen behövdes.166 I i KU 2004 har följande fråga ställts: Hur värderar personalen behovet av lagarna i myndighetsutövningen? Det är en enda person på varje myndighet som i enkäten tolkat vilken inställning denne tror att personalen generellt har. Det går därför inte att jämföra med de individuella frågorna i LS 2002, men ger ändå en fingervisning om attityder till lagarna hos olika myndigheter. I Tabell 19 redovisas svarsmönster hos lokala myndigheter jämfört med myndigheter på regional och central nivå. Om man tolkar kategorin Vet ej och Ej uppgift som uttryck för okunskap eller osäkerhet om förhållandena, är andelen osäkra på lokal nivå och på regional/central nivå . En ganska hög andel säger sig alltså inte vilja eller kunna uttala sig om saken. Primärmaterialet, nr 15. 165LS 2000 s 10. 166Elenius & Ekenberg 2002, s 66. BEDÖMNING AV HUR PERSONALEN VÄRDERAR BEHOVET AV LAGARNA I MYNDIGHETSUTÖVNINGEN, EFTER HUR MÅNGA MYNDIGHETER SOM NÄMNER ÅTGÄRDEN (%) Bland dem som uttrycker en åsikt skiljer sig svaren tydligt mellan den lokala och den regionala/centrala nivån. av myndigheterna på lokal nivå uttrycker att språklagarna är ett nödvändigt stöd i verksamheten. På regional/central nivå är motsvarande andel . Viktigt att notera är att mer än en tredjedel av myndigheterna både på lokal och på regional/nationell nivå anser att minoritetsspråkslagarna är ett stöd för kunderna. Även här är andelen högre bland lokala myndigheter. Polisen i skriver: För att kunna bedriva polisverksamhet i Sv. effektivt och serviceinriktat är det nästan ett måste att behärska meänkieli. Tyvärr försvinner meänkieli mer och mer p.g.a. att språket inte går i arv till yngre generationer. 80-talisterna behärskar ej språket.167 Bland de regionala myndigheterna skriver i angående kontakter med samerna om trafikdödade renar: De renägare som kontaktat BV har pratat svenska vid kontakt angående renpåkörning.168