rfr · GS0WRFR3 · 2005-01-01 00:00:00 — Primärmaterialet, Intervju med minoritetsansvarige i kommun . Minoritetsspråk inom kommun. Verksamhetsrapport , s.6-7. Minoritetsspråk inom kommun. Verksamhetsrapport , s 5; KU 2004. Primärmaterialet, Intervju med minoritetsansvarige i kommun . Primärmaterialet, Intervju av 59-årig man, kommun. kommuner.113 Av resultaten från undersökningen framgick att bara av de tillfrågade använt samiska i kontakt med myndigheter och att sade sig ha fått information om minoritetsspråkslagen. Den person som arbetade i växeln i kommun sade sig bara en enda gång ha fått en förfrågan om att använda samiska sedan lagens införande år 2000.114 kommun tog beslut om att inrätta en arbetsgrupp för att inkomma med förslag till hur statsbidraget för nationella minoritetsspråk skulle användas. Till arbetsgruppen utsågs tre politiker och en tjänsteman med uppdrag att inhämta synpunkter från sameföreningar, samebyar m.fl. De utsedda politikerna hade samtliga samisk bakgrund.115 Kommunens revisorer gav en utomstående revisionsfirma i uppdrag att granska genomförandet av minoritetsspråkslagarnas intentioner i kommun. Omdömet var att kommunen hade god kontroll och bra uppföljning av minoritetsspråksanslaget samt efterlevde lagens och förordningarnas intentioner på ett bra sätt. De anmärkningar revisorerna hade var: 1.Rutiner och riktlinjer för minoritetsspråkslagens genomförande bör fastställas. 2.Påskynda processen med att utforma ett minoritetspolitiskt program. 3.Öka processen med att få in ytterligare förslag på idéer från förvaltningarna över hur arbetet enligt lagen ska utvecklas. 4.Redan nu aktualisera frågan om vad som ska gälla ifall statsbidraget förändras.116 De åtgärder som kommun vidtagit visar på kommunens ambitioner att utforma verksamheten i enlighet med minoritetsspråkslagarna. Den samiska kulturen är väl synlig i , exempelvis i form av samemuseet eller sameslöjdföreningen . I är samerna även politiskt synliga genom ett särskilt samepolitiskt parti, Samernas väl, och kommunen profilerar sig offentligt med en samisk profil. Inom kommunen finns en särskild minoritetsgrupp bestående av samepolitiker och en tjänsteman med samisk bakgrund, som arbetar med samiska frågor. 113En särskild enkät riktades till 979 personer som fanns på röstlista inför valet till med frågor om minoritetsspråkslagens genomförande. Av dem svarade 249 personer. Dessutom gjordes intervjuer med en del minoritetsansvariga samt med ett mindre antal tjänstemän i kommun. Se Wesel, (2002), The right to use : reality or just another empty letter. , , s.22 ff. och 37 ff. 114Wesel 2002, s 37 ff. Kommunstyrelsen, Sammanträdesprotokoll . Kommunstyrelsen, Sammanträdesprotokoll . dnr. 2004/05:RFR3 ETT UTHÅLLIGT SPRÅK Finska och meänkieli i kommun Med norrbottniska mått är kommun, med en yta på 927 km², en relativt liten kommun. Den avgränsas till öster av älv och till . hade kommunen 10 346 invånare, varav var kvinnor. hade kommunen ett födelseunderskott på 383 personer och ett flyttningsunderskott på 210 personer. På andra sidan älven finns den finländska staden . grundades som en friköping efter att tillfallit i freden . var då en liten bondby som snabbt växte till administrativa centrum och utbildningscentrum. fick stadsrättigheter och är en av minsta städer till invånarantal. Kommunen hade 10 334 invånare. Av dem var 3 915 personer finländska medborgare och 2 864 födda i med minst den ena av föräldrarna född i . Personer med näraliggande finländsk bakgrund utgör alltså av den nuvarande befolkningen. Antalet sverigefinnar i ökade från 4 1997 till 6 2002. Ökningen har alltså varit påtaglig under dessa år. Efter 1970-talet har in- och utflyttningen i kommun varit mycket stor. ökade till exempel befolkning, till skillnad från de flesta andra Norrbottenskommuner. Till stor del var de inflyttade sverigefinnar, som immigrerat från till och bott där under sin yrkesaktiva tid, men på grund av acklimatiseringsproblem valt att flyttat till . Om man till detta lägger att en omfattande arbets- och äktenskapsmigration pågått från till samt att fram till långt in var finskspråkigt (meänkieli) så inser man att det finska språket har en mycket stark historisk ställning i . Kommunen har språkligt präglats av en tvåspråkig kultur där svenska och finska varit de två kompletterande språken. Befolkningspyramiden skiljer sig från övriga på så vis att man har betydligt lägre andel invånare i åldern samt . I motsvarande grad är andelen vuxna betydligt högre. Det innebär att , precis som , har en betydligt lägre andel människor i produktiv ålder. Av dem som arbetar är en högre andel verksamma inom utbildning/forskning och inom offentlig förvaltning än i riket som helhet. Inom utbildning/forskning finns en betydligt högre andel kvinnor. Jämfört med riket som helhet är det en lägre andel verksamma inom handel/kommunikation, tillverkning/utvinning samt finansiell verksamhet/företagstjänster. 117Källa: SCB. Kommunfakta , hämtat från Internet: Minoritetspolitiskt program (2004), s.3; kommun. Kommunkansliet, Konsekvensanalys av minoritetsspråkskommitténs förslag till bestämmelser om rätt att använda finska vid kontakt med kommunala förvaltningsmyndigheter. Andelen invånare i åldern med eftergymnasial utbildning är , jämfört i och i som helhet. Andelen öppet arbetslösa var dubbelt så hög, dvs. som helhet och andelen i arbetsmarknadsåtgärder fyra gånger så hög.119 Tornedalingarnas västfinska dialekt var huvudsakligen ett muntligt språk , och minskade kraftigt användningen av finska i undervisningen, även om merparten av den ökade skrivkunnigheten fortfarande försiggick på finska. grundades ett småskollärarseminarium i med målsättningen att utbilda småskollärare för det finskspråkiga behov. Undervisningen bedrevs både på finska och svenska, men började undervisningen bedrivas enbart på svenska i enlighet med övergång till svenska som undervisningsspråk i folkskolan. I de statligt finansierade skolor som byggdes ut var svenska obligatoriskt undervisningsspråk.120 Med den offentliga sektorns framväxt har de meänkielitalande tornedalingarna tagit plats inom olika statliga och kommunala förvaltningar. Resultatet av den statliga språkpolitiken inom utbildningsväsendet medförde att de offentliganställda tornedalingarna inte lärde sig att vare sig läsa eller skriva på sitt modersmål. Många av de yngre tornedalingarna har bara en passiv användning av meänkieli, alternativt att de inte talar språket alls. Språkkulturen i stad och på landsbygden har alltid skiljt sig åt. Stadsbarnen var i högre grad svenskspråkiga än de från byarna i kommunen, vilket , , berättar om: Jag vet att det var mycket ungdomar från byarna som pratade finska med varann, dom pratade finska , när dom stod och väntade på bussen Stadsbarnen gick i egna klasser så att det vart nog inte så integrerat mellan stadsbarn och dom som bodde på landet. Men man visste att när det kom en klunga ungdomar som pratade finska, att det var tornedalingar.121 skedde en gradvis förändring i språkmönster bland tornedalsbarnen som föddes . Skiljelinjen gick rakt igenom familjerna. De som var födda fortsatte att prata meänkieli med föräldrarna, medan de som var födda i slutet av decenniet övergick till att prata svenska i hemmet.122 För sverigefinnarna är förhållandena annorlunda. De som emigrerade till i vuxen ålder gick i skola i innan och lärde sig läsa och skriva på sitt modersmål. De som är födda i och gått i svensk skola har haft 119Källa: SCB. Kommunfakta , hämtat från Internet: 120Elenius 2001, s.284. Primärmaterialet, Intervju med förre minoritetsspråksansvarige i kommun . 122Elenius & Ekenberg 2002, s.43 ff. möjlighet till hemspråksundervisning . Sverigefinnarna har därför en jämförelsevis god läs- och skrivkunnighet på det finska modersmålet, vilket skiljer dem från samerna och tornedalingarna. De flesta av de anställda inom den kommunala förvaltningen i har en finskspråkig bakgrund antingen som tornedalingar eller sverigefinnar.123 Det har medfört att minoritetsspråkskompetensen är väl tillgodosedd i kommunen. Kommunen har haft en medveten informationsstrategi vid genomförandet av minoritetsspråkslagarna. användes till information om lagarna, en summa som året efter minskades till 100 000 kr.124 (STR-T) föreslog att en arbetsgrupp skulle bildas för att ta fram ett minoritetspolitiskt program. I förslaget ingick att företrädare för de nationella minoriteterna skulle ingå i arbetsgruppen. Syftet med handlingsplanen skulle vara att underlätta mätbarheten vad gäller uppnådd effektivitet av den nya lagen.125 Samma månad gav kommunens arbetsutskott i uppdrag till kommunledningskontoret att ta fram ett minoritetspolitiskt program. I arbetsgruppen ingick representanter från de politiska partierna samt från minoritetsorganisationerna. gav i uppdrag till kommunledningskontoret att ta fram ett minoritetspolitiskt program.126 Programmet var färdigskrivet då det gick ut på remiss. Remissvar inkom från Sverigefinska Pensionärer () som var positiva och tyckte att programmet var sakligt och bra. Beslut togs i kommunstyrelsen men med inhämtande av synpunkter från barn- och ungdomsnämnden och socialnämnden.127 Särskilt sverigefinnarna har varit aktiva med initiativ till kulturarrangemang i . Språkanvändning bland de anställda Som framgått av avsnittet Åsikter och värderingar om lagen anser minoritetsspråksanvändarna att lingvistiska hinder är det största hindret för lagarnas genomförande. Det har också framgått av tidigare beskrivna undersökningar att minoriteternas vilja att använda sitt minoritetsspråk är olika beroende på vilket språk det handlar om och var det används. En grundläggande förutsättning är emellertid att det finns någon anställd på förvaltningen/myndigheten som kan tala minoritetsspråket i fråga. Ännu viktigare för viljan att använda sitt minoritetsspråk är att myndighetspersonen behärskar minoritetsspråket så pass bra att det känns meningsfullt för minoriteten att använda det. Primärmaterialet, Intervju med förre minoritetsspråksansvarige i kommun . Kommunledningskontoret , Kommunstyrelsens arbetsutskott, Angående användande av minoritetsspråksmedel 2001. Brev från , STR-T, till kommunstyrelsen . dnr. 00/183.100. Kommunstyrelsens arbetsutskott, Sammanträdesprotokoll . dnr 2003.5 samt Sammanträdesprotokoll . dnr 2003.147. Kommunstyrelsen, Sammanträdesprotokoll , Minoritetspolitiskt handlingsprogram. Som framgår av Tabell 3 har sverigefinnarna i den största chansen att träffa på en person i den kommunala förvaltningen som talar det egna modersmålet. I tabellen har frågan ställts: I hur hög grad behärskar Du att muntligt uttrycka dig på minoritetsspråket? Slår man samman kategorierna relativt hög och mycket hög grad ser man att sammanlagt av de tillfrågade kommunanställda i anser att de kan tala och förstå finska ganska bra. Motsvarande andel för meänkieli är . Lägger man därtill att finska och meänkieli till stor del är ömsesidigt begripliga, kan man konstatera att minoritetsspråksmiljön är väl tillgodosedd i . I är det däremot av de tillfrågade som anser att det kan tala och förstå samiska i relativt hög eller mycket hög grad. anser att de inte alls behärskar samiska. Motsvarande andel i för meänkieli är och för finska . MUNTLIG SPRÅKBEHÄRSKNING I ETT MINORITETSSPRÅK BLAND PERSONALEN ÅR 2004 (%) Skillnaden i språkmönstret bland de anställda i och kommuner visar på den stora spännvidden som finns mellan förvaltningsområdena och mellan språken. Den låga språkkompetensen i samiska bland personalen i leder till att de samisktalande i mindre grad försöker använda sitt modersmål i kontakt med myndigheter. En samisk kvinna i en by utanför uttrycker problemet med att försöka använda samiska i kontakt med en myndighet: Ja det är svårt i det fallet att använda det. Jag försöker göra det men i regel finns det ju inte någon som kan det. Jag försöker använda på och på kommunen och där jag är. Men det är svårt för det finns ingen och då måste de ju ta in någon som kommer. Låg språkkompetens bland personalen och en frustration hos de samisktalande leder till en ond cirkel som innebär ett osynliggörande av det samiska språket. En kommunanställd 56-årig kvinna, som enbart är svensktalande, skriver: 128 KU 2004. Primärmaterialet, Intervju av 59-årig kvinna, kommun. Samtliga som bor i vår kommun och är flerspråkiga tror jag inte anser att dom behöver använda enbart sitt språk i kontakt med myndigheterna. Samtliga talar svenska alltså.129 På så vis förvandlas kompetensbristen i samiska till ett upplevt icke-behov hos de anställda. En hel del samer vittnar om samma problematik, att alltför få myndighetspersoner kan samiska, och att alla samer känner till det eftersom man på mindre orter vet vilka som arbetar på olika myndigheter. En helt annorlunda kommentar har en kommunanställd 41-årig svensktalande kvinna i om det finska språket: Jag har svårt att tro att någon finsktalande i har svårt med myndighetskontakter. På vissa ställen kan det vara tvärt om. Är du svensktalande är det inte säkert du gör dig förstådd. Är du dålig på finska och talar helst svenska kan det gå en hel arbetsdag utan att man behöver prata. Det pratas bara finska. När det är någon person som bara pratar finska så pratar jag alltid det lilla jag kan. Men i är inte minoritetsspråket finska utan svenska.130 Tabell 3 och de tre exemplen visar på den stora skillnaden för minoritetsspråksanvändarna i jämfört med . Det finns en demografisk skillnad som påverkar språkanvändningen. Den består i att det helt enkelt finns många fler anställda med finsk- och meänkielispråklig kompetens i kommun jämfört med samisktalande i kommun. Till detta ska fogas de anställdas attityd till minoritetsspråk som också påverkar användningen. Skrivkunnighet brukar i vissa sammanhang användas som ett mått på modernisering på grund av den förmåga skrivkunnigheten ger den enskilde att utnyttja sina medborgerliga rättigheter. Ser man till skrivkunnighet på minoritetsspråken anser av de tillfrågade i att personalen i relativt hög grad eller mycket hög grad är skrivkunniga i samiska. Motsvarande andel för finska och meänkieli i är i finska och i meänkieli.131 Återigen framträder skillnaden mellan finskan, vars användare ofta lärt sig sitt minoritetsspråk i skolan som ett modersmål, och samiska och meänkieli som bland befolkningen huvudsakligen varit ett muntligt språk inom familjen och i lokalsamhället. Den relativt höga andelen skrivkunniga i meänkieli bör rimligtvis förklaras med närheten till , den språkliga närheten mellan finska och meänkieli och det faktum att man haft en tvåspråkig tidning, , i . Den låga andelen skrivkunniga i samiska kan omvänt förklaras med att det är ett litet språk utan externt nationalstatligt stöd, som fallet är för finska. Samerna är befolkningsmässigt mycket små i i förhållande till den svenska majoritetsbefolkningen, jämfört med sverigefinnarnas och tornedalingarnas andel av befolkningen i . Primärmaterialet, Individuell enkät nr 56. Primärmaterialet, Individuell enkät nr 99. 131Se Tabell 4 i Bilaga 4. Av stor betydelse för beredskapen och öppenheten att använda ett minoritetsspråk i kontakt med medborgarna bör den egna användningen av minoritetsspråk på myndigheten/förvaltningen vara. I Tabell 8 har ställts frågan: Hur använder Du minoritetsspråket i vardagslag inom din myndighet mellan Dig själv och dina kolleger/arbetskamrater? (Gäller dig som mer eller mindre behärskar ett minoritetsspråk. VARDAGLIG ANVÄNDNING AV MINORITETSSPRÅKET INOM MYNDIGHETEN/FÖRVALTNINGEN MED KOLLEGER/ARBETS- KAMRATER (%) Även här är jämförelsen mellan samiska och de två finska varieteterna slående. av de tillfrågade i kommun använder samiska i mycket hög grad, relativt hög grad eller alltid. Samiska används aldrig i kontaktskapande syfte eller annat privat sammanhang i fika- eller lunchrum. Bland de tillfrågade i används finska i samtliga tre situationer på arbetet bland och meänkieli i . En jämförelse mellan Tabell 3 och 8 visar att bland de samisktalande är det av enkätsvararna som anser sig muntligt behärska samiska i relativt hög eller mycket hög grad, men det är ingen som använder språket i kontaktskapande syfte med sina arbetskamrater. En förklaring till diskrepansen ligger i få anställda med tillräcklig kompetens i samiska för att skapa en samisk språkmiljö. Men det finns även andra förklaringar som framskymtat i olika sammanhang, exempelvis stigmatiseringen av det egna språket som gör att man skäms för att använda samiska, eller hänsyn till majoritetsbefolkningen. Så här säger en samisk kvinna i : Jag kan minnas en episod för jag har jobb inom äldreomsorgen här i och vi kunde tala samiska där. Det var bara en som inte kunde och det var chefen för äldreomsorgen. Det betydde då att vi bytte språk till majoritet från minoritetsspråk fast vi kunde tala samiska och så har det varit för oss alla. Är det med nån från majoritetsbefolkningen måste vi byta språk. Det har aldrig varit tvärtom för det har varit som en artig- 132 För en mer detaljerad beskrivning av den vardagliga användningen av minoritetsspråken mellan kolleger, se Tabell 5, 6 och 7 i Bilaga 4. het att göra det. Det är det som är det, eftersom vi lever i det svenska offentliga samhället 133 Hänsyn till majoritetsbefolkningen är alltså ytterligare en förklaring till osynliggörandet av samiskan. I kommun ingår både finska och meänkieli i hög grad i den språkrepertoar som används av de anställda både för att kommunicera sakfrågor och prata personliga relationer vid fikabordet. Så dominerande är finska och meänkieli att de svenskspråkiga förvandlas till minoriteter på vissa arbetsplatser. En kommunanställd 57-årig kvinna i kommun, som är enbart svenskspråkig, skriver i en kommentar i enkäten: Eftersom av invånare kan någon form av finska är språket inte problem. Däremot är vi tioprocentare som enbart kan svenska (eller rättare sagt inte kan finska) en språklig minoritet. Det gör sig gällande i fikarum, personalrum där det ofta pratas jobb. Vi missar mycket även socialt. Utanförskapet stort på arbetsplatser. Som icke finskspråkig har många det jobbigt när de blir gamla och måste vårdas av enbart finskspråkig personal på vårdhem och med hjälp av hemtjänst. Läget i är så att man får inte jobb ens i en korvkiosk om du inte kan finska, men om du kan svenska spelar ingen roll. Finskan är så oerhört mycket starkare i än svenskan.134 Beskrivningen ovan ger uttryck för en upplevd frustration av att inte behärska det minoritetsspråk som på arbetsplatsen, i det sociala sammanhanget, är ett majoritetsspråk. Den ger också uttryck för en negativ attityd till finska, som verkar rinna fram ur den sociala frustrationen. Exemplet visar på betydelsen av kontakter mellan de olika språkgrupperna, samt information om minoriteterna till den svenska majoritetsbefolkningen, för att överbrygga motsättningar. Av stor betydelse för att minoriteterna ska använda sitt modersmål vid myndighetskontakter är att kommunikationen blir tillräckligt effektiv. I Tabell 9 har frågan ställts: I de fall olika minoritetsspråksanvändare velat kommunicera muntligt med Dig på sitt minoritetsspråk: på vilket sätt har du då löst kommunikationen? I är det av de tillfrågade som säger att de har kunnat bemöta besökande samer på deras modersmål. I är motsvarande andel för sverigefinnar och för tornedalingar. Till viss del har språkkommunikationen för alla tre språken kunnat lösas med hjälp av en språkkunnig kollega. Primärmaterialet, Intervju av 59-årig kvinna, kommun. Primärmaterialet, Individuell enkät nr 117. ETT UTHÅLLIGT SPRÅK 2004/05:RFR3 SÄTT ATT LÖSA KOMMUNIKATIONEN DÅ MINORITETSSPRÅKS- ANVÄNDARE VELAT KOMMUNICERA MUNTLIGT PÅ SITT MINORITETSSPRÅK (%) Muntligt bemötande med hjälp Muntligt bemötande på svenska Inte blivit tilltalad på något Ur effektivitetssynpunkt kan man konstatera att mycket saknas för att samiska på ett effektivt sätt ska kunna användas i myndighetskommunikationen. av de tillfrågade kunde över huvud taget lösa kommunikationen på samiska när de blivit tilltalade på samiska. För sverigefinnarnas del var det av de tillfrågade i som antingen själv, eller med hjälp av en kollega, kunde lösa kommunikationen på finska. Motsvarande andel för kommunikationen på meänkieli var . I det sistnämnda fallet illustreras hur finskan har tagit över som dominerande minoritetsspråk i . I de två kommunerna är det bara sverigefinnarna i som på ett tillfredsställande effektivt sätt kan bli bemötta på sitt modersmål i kontakter med kommunens olika förvaltningar. Myndigheternas servicenivå gentemot språkanvändarna Sammanhängande med effektivitetsgraden är den allmänna servicenivån hos myndigheterna vad gäller minoritetsspråk. En åtgärd som finns inskriven i de två lagarna är att myndigheterna i skriftligt beslut ska ange att myndighetsbeslut på begäran kan översättas muntligt till minoritetsspråket. I Tabell 10 har frågan ställts: I hur hög grad har Du i skriftliga beslut angett att beslutet på begäran kan översättas muntligt till minoritetsspråket? Det visar sig att av de tillfrågade är det ytterst få som inom något av minoritetsspråken skriftligt meddelat att ett beslut kan översättas muntligt till minoritetsspråket. I VILKEN GRAD TJÄNSTEMANNEN I SKRIFTLIGA BESLUT ANGETT ATT BESLUTET PÅ BEGÄRAN KAN ÖVERSÄTTAS MUNTLIGT TILL MINORITETSSPRÅKET (%) Eftersom inga intervjuer gjorts med dem som svarat på enkäten går det inte att svara på varför andelen är så låg. Delvis kan det säkert hänga samman med att en del av dem som svarat inte har den typen av arbetsuppgifter att de lämnar skriftliga beslut till enskilda. En annan tänkbar förklaring är att inga sådana rutiner utarbetats vid myndigheten. Vad gäller frågan i vilken grad olika minoritetsspråksanvändare begärt tolkning eller översättning i myndighetsärende är andelen som aldrig har fått någon sådan förfrågan för samiska . För finska är motsvarande andel och för meänkieli . Bland de tillfrågade har angett att de i relativt hög grad eller mycket hög grad har fått sådan förfrågning för finska. För meänkieli är motsvarande andel och för samiska 0 procent.135 Förklaringen till den låga andelen bland samer och tornedalingar är att de i så hög grad behärskar svenska att någon tolkning eller översättning inte är nödvändig. Som framkommit i Tabell 1, i avsnittet om minoriteternas användning av lagstiftningen ovan, upplevs bland språkanvändarna själva att lingvistiska problem är det största hindret mot en effektiv användning av lagstiftningen. I Tabell 11 har frågan i stället riktats till de anställda i och : Vilket anser Du är största språkliga hindret för att ge bra service på minoritetsspråket? (Kryssa för svar på alla språk. Flera alternativ kan kryssas för.) Även här skiljer sig samiskan från de andra två språken. Enligt av de kommunanställda som svarat på enkäten är det grundläggande hindret för att ge bra service på samiska att de inte behärskar språket. Avsaknaden av facktermer kommer högst på listan för finska och meänkieli och näst högst för samiska. Därefter kommer på alla tre språken att man över huvud taget inte anser sig kunna använda minoritetsspråket tillräckligt bra. 135 Se Tabell 32, Bilaga 4. STÖRSTA SPRÅKLIGA HINDRET FÖR ATT GE BRA SERVICE PÅ MINORITETSSPRÅKET (%) Kan inte facktermer på minoritets- Skäms för att använda min.språket Kan minoritetsspråket för dåligt Kan inte alls prata minoritets- En jämförelse mellan myndigheternas åsikter om de största hindren och medborgarnas åsikter om de största hindren för lagarnas genomförande visar att de till stor del överensstämmer.