urf · GSA5URF2 · 2005-01-01 00:00:00 — Den ändring som gjorts i förhållande till nuvarande bestämmelse i 13 kap. 8 § är att förmånsnivåerna beräknas med inkomstbasbeloppet och inte som med det förhöjda prisbasbeloppet. (Jfr 7 § förordningen [2003:55] om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning.) Se vidare avsnitt 7.1.1. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1996/97:RFK2, bet. 1997/98:KU6, rskr. 59 och försl. 2001/02:RS1, bet. KU12, rskr. 11 § För den som varit ledamot i sammanlagt minst sex anknyts den fastställda inkomstgarantin till det prisbasbelopp som enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring gäller för avgångsåret och omräknas vid förändring av detta. Bestämmelsen om värdesäkring av garantibeloppet har förts över från nu gällande 14 kap. 3 § till inkomstgarantikapitlet. I övrigt hänvisas till förarbetena (1996/97:RFK2, bet. 1997/98:KU6, rskr. 12 § Inkomstgarantin minskas med vad ledamoten får i form av sjukersättning och aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring inkomstgarantin betalas. Enligt bestämmelsen tas hänsyn till sjuk- och aktivitetsersättning när garantin betalas. Bestämmelsen motsvarar nu gällande 13 kap. 9 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (prop. 2001/02:84, bet. SfU12, rskr. 13 § Inkomstgarantin minskas också, på det sätt som framgår av 14 §, med följande inkomster: 1.inkomst som är pensionsgrundande enligt 2 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, 2.sådan inkomst av anställning eller uppdrag utomlands som inte beskattas i , 3.delpension enligt kollektivavtal, 4.pension och livränta i andra fall än som avses i 12 §, 5.andra kontanta förmåner på grund av anställning eller uppdrag än de som avses i 14. Av bestämmelsen framgår vilka inkomster som minskar storleken på garantin. Se vidare avsnitt 7.2.4. 2004/05:URF2 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 14 § Minskningen skall utgöra den procentandel, som anges för varje särskilt fall i 10 § av den sammanlagda inkomst enligt 13 § som överstiger ett prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Bestämmelsen talar om i vilken omfattning minskningen av garantibeloppet skall göras, och motsvaras av nu gällande bestämmelse i 13 kap. 11 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (1995/96:RFK5, bet. KU27, rskr. 15 § Betalas inte inkomstgaranti under ett helt kalenderår, skall endast inkomster som hänför sig till den tid då inkomstgarantin betalas medräknas vid minskningen. Minskningen fördelas på det antal kalenderdagar garantin betalas. Om den som har inkomstgaranti även tar emot avgångsförmåner på grund av uppdrag som statsråd, arbetstagare med statlig chefsanställning eller förtroendeman, och avgångsförmånerna skall minskas med hänsyn till andra inkomster, får minskningen enligt första stycket jämkas om det behövs med hänsyn till de sammanlagda effekterna av de olika regelsystemen. beslutar efter samråd med berörda pensionsgivare om sådan jämkning. Bestämmelsens två första stycken överensstämmer med nu gällande 13 kap. 12 §. Här hänvisas till förarbetena (försl. 1993/94:RFK4, bet. KU43, rskr. Tredje stycket är nytt och innebär att när en avgången ledamot får andra avgångsförmåner med inkomstgaranti och även de skall samordnas med andra inkomster, kan SPV jämka inkomstgarantin. Se vidare avsnitt 7.2.5. 16 § får besluta att utbetalningen av inkomstgarantin skall minskas eller helt upphöra om en garantitagare 1.förvärvsarbetar i väsentlig omfattning åt någon annan och inte tar ut skälig ersättning för detta arbete, 2.döms för brott som kan anses göra honom eller henne olämplig för ett uppdrag som riksdagsledamot, eller 3.handlar på ett sätt som strider mot syftet med garantin enligt 1 §. Enligt förslaget kan riksdagsstyrelsen i vissa fall jämka rätten till utbetalning av inkomstgaranti. Se vidare avsnitt 7.2.1. 17 § Ett efterlevandeskydd betalas till eget arvsberättigat barn som inte fyllt efter den som vid sin död var berättigad till inkomstgaranti enligt 5 § andra stycket 1 och 2. Bestämmelsen innehåller en rätt till efterlevandeskydd för barn i vissa fall och motsvaras av nu gällande 13 kap. 13 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1993/94:RFK4, bet. KU43, rskr. 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2004/05:URF2 18 § Om det finns särskilda skäl får riksdagsförvaltningen bevilja efterlevandeskydd till efterlevande make. Ett sådant beslut kan omprövas. Vid särskilda skäl kan även en efterlevande make enligt bestämmelsen få efterlevandeskydd. Bestämmelsen motsvaras av nu gällande 13 kap. 14 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1987/88:13, KU 42, rskr. Hur länge efterlevandeskydd betalas 19 § Efterlevandeskyddet gäller i högst och betalas till utgången av den månad då rätten till skyddet upphör eller den berättigade avlider. Bestämmelsen talar om hur länge efterlevandeskyddet betalas och överensstämmer med nu gällande 13 kap. 15 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1993/94:RFK4, bet. KU43, rskr. 20 § Efterlevandeskyddet betalas med ett belopp motsvarande 0,5 prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för varje barn. Av betämmelsen framgår omfattningen av efterlevandskyddet. Bestämmelsen motsvaras av nu gällande 13 kap. 16 §. framgår dock direkt av bestämmelsen att det är prisbasbeloppet som används vid beräkningen. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1993/94:RFK4, bet. KU43, rskr. 21 § Den som vill ha efterlevandeskydd skall ansöka om det hos riksdagsförvaltningen. Efterlevandeskydd kan inte betalas tillbaka än före ansökningsmånaden. För att få efterlevandeskydd krävs att man ansöker om det. Bestämmelsen överensstämmer med nu gällande 13 kap. 17 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 2001/02:RS3, bet. 2002/03: KU14, rskr. 22 § Den som vill att inkomstgaranti skall betalas ut skall skriftligen ansöka om det hos enligt 2 a § 1 lagen (2000:419) om instruktion för riksdagsförvaltningen. Inkomstgaranti kan inte betalas ut tillbaka än före ansökningsmånaden. Bestämmelsen motsvarar nu gällande 13 kap. 18 § med den ändringen att det nu direkt framgår att det är SPV som sköter utbetalningen av inkomstgarantin. Se vidare avsnitt 8. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 2001/02:RS3, bet. 2002/03: KU14, rskr. 23 § Den som ansökt om utbetalning skall skriftligen lämna sådana uppgifter som behöver för att bedöma sökandens rätt till utbetalning. Uppgifterna skall lämnas på heder och samvete. Om den som ansökt om utbetalning inte lämnar de uppgifter som begärts får hålla inne vidare utbetalningar. 2004/05:URF2 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR Om den som har beviljats utbetalning av inkomstgaranti får väsentligt ändrade inkomstförhållanden och dessa kan antas påverka rätten till utbetalning skall han eller hon utan särskild begäran lämna uppgift om detta till . Bestämmelsen motsvarar i sak nu gällande 13 kap. 19 § med den ändringen att det nu direkt framgår att det är SPV som sköter handläggningen av inkomstgarantin sedan riksdagsförvaltningen beslutat om rätten till den. Se vidare avsnitt 8. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 2001/02:RS3, bet. 2002/03: KU14, rskr. 24 § Arbetsgivare och andra som har betalat ut ersättning eller förmån skall på begäran av lämna de uppgifter för en namngiven person om sådana förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av denna lag. Den som inte fullgör sin skyldighet enligt första stycket får föreläggas att fullgöra skyldigheten. Föreläggandet får förenas med vite. Bestämmelsen motsvarar nu gällande 13 kap. 20 § med den ändringen att det nu direkt framgår att det är SPV som sköter handläggningen av inkomstgarantin. Se vidare avsnitt 8. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 2001/02:RS3, bet. 2002/03: KU14, rskr. 25 § Om inkomstgarantin har betalats ut med ett för högt belopp skall garantitagaren betala tillbaka mellanskillnaden. Ett belopp som skall betalas tillbaka skall, när det är lämpligt, minska kommande utbetalningar av inkomstgarantin. Om det finns särskilda skäl får återkravet efterges helt eller delvis. Bestämmelsen, som reglerar vad som sker när det har betalats ut ett för högt garantibelopp, motsvarar nu gällande 13 kap. 21 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 2001/02:RS3, bet. 2002/03: KU14, rskr. 26 § Om inkomstgarantin har betalats ut med ett för högt belopp och mellanskillnaden inte har betalats tillbaka inom efter det att krav på återbetalning framställts, skall garantitagaren betala ränta för tid därefter till dess betalning sker. Räntan skall bestämmas efter den räntesats som anges i räntelagen (1975:635). Om det finns särskilda skäl får kravet på ränta efterges helt eller delvis. Bestämmelserna i första stycket skall också gälla om garantitagaren försummat att lämna uppgifter som behövs för bestämmande av det belopp som skall betalas tillbaka. I ett sådant fall skall ränta tas ut från den dag då uppgifterna senast skulle ha lämnats in. Bestämmelsen, som reglerar vad som sker när det har betalats ut ett för högt garantibelopp och mellanskillnaden inte betalas tillbaka , motsvarar nu gällande 13 kap. 22 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 2001/02:RS3, bet. 2002/03: KU14, rskr. 13 kap. Försäkrings- och sjukvårdsförmåner 1 § En riksdagsledamot skall vara grupplivförsäkrad, tjänstereseförsäkrad och arbetsskadeförsäkrad på bekostnad. 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2004/05:URF2 Bestämmelsen anger vilket försäkringsskydd tecknar för en ledamot och motsvarar nu gällande 15 kap. 1 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1995/96:RFK5, bet. KU27, rskr. 2 § Om det finns särskilda skäl kan en riksdagsledamot efter prövning av riksdagsförvaltningen få ersättning för kostnader för insatser i rehabiliteringssyfte. Av bestämmelsen framgår att en ledamot kan ersättas för rehabiliteringskostnader i vissa fall. Bestämmelsen motsvarar nu gällande 15 kap. 2 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 2001/02:RS1, bet. KU12, rskr. 1 § Ett beslut av riksdagsförvaltningen enligt denna lag får överklagas hos . Av den nya bestämmelsen framgår var beslut av riksdagsförvaltningen överklagas. Se vidare avsnitt 11.3. 2 § Ett beslut av enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Av den nya bestämmelsen framgår var beslut av SPV överklagas. Se vidare avsnitt 11.3. 3 § Ett beslut överklagas skriftligt. I överklagandet skall klaganden ange vilket beslut som överklagas och den ändring i beslutet som han eller hon begär. Överklagandet ges in till den myndighet som har meddelat beslutet. Det skall ha kommit in dit från den dag klaganden fick del av beslutet. Den nya bestämmelsen innehåller anvisningar för hur ett överklagande skall gå till. Se vidare avsnitt 11.3. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. De äldre bestämmelserna om egenpensionsförmåner skall dock fortfarande tillämpas på den som före var talman eller ledamot eller ersättare om uppdraget innehas i oavbruten följd. Beslut om rätt till inkomstgaranti enligt äldre bestämmelser gäller fortfarande. 3.Bestämmelserna i de tidigare upphävda stadgan (1941:98) om ersättning för riksdagsmannauppdragets fullgörande, ersättningsstadgan (1971:1197) och lagen (1988:589) om ersättning m.m. till ledamöter skall tillämpas på den som enligt punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen 2004/05:URF2 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter omfattas av de bestämmelserna. En ledamot som vill omfattas av de nya pensionsbestämmelserna skall anmäla det till riksdagsförvaltningen . En sådan anmälan gäller . Den som har valt kan inte ångra valet. Den nya lagen bör träda i kraft . En ledamot skall enligt punkt 4 ha möjlighet att välja att gå över till de nya pensionsreglerna. Se vidare avsnitt 12. 15.2 Förslaget till lag om arvode m.m. till ledamöter i Enligt nuvarande ordning tillämpas bestämmelserna om pensioner och inkomstgaranti i företrädarlagen på de ledamöter som varit både riksdagsledamöter och ledamöter i , oavsett om avgången sker från eller . Enligt förslaget skall bestämmelserna i lagen (2006:000) om arvoden m.m. till ledamöter i skall tillämpas på den ledamot som lämnar , även om han eller hon har varit också riksdagsledamot. På motsvarande sätt skall bestämmelserna i lagen (2006:000) om ekonomiska villkor för ledamöter gälla för de ledamöter som avgår från , även om de tidigare varit Europaparlamentariker. Det innebär att reglerna i den lag gäller där ledamoten senast innehade sitt uppdrag. I sak är det ingen ändring eftersom regelverken om egenpensionsförmåner, efterlevandepension och inkomstgaranti i de båda lagarna motsvarar varandra. Den nya lagen reglerar de ekonomiska villkoren för ledamöter i i den mån nationell ersättning m.m. skall utgå. För en mer utförlig kommentar till de bestämmelser som inte ändrats i sak hänvisas huvudsakligen till förarbetena (försl. 1995/96:RFK5, bet. KU27, rskr. I flera paragrafer har vi endast gjort språkliga förändringar. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts. I övrigt hänvisar vi till våra överväganden eller till andra förarbeten. 1 § En ledamot i har rätt till förmåner enligt denna lag. Om ledamoten är frånvarande eller har beviljats ledighet från sitt uppdrag i under minst en månad i följd, lämnas förmånerna endast om skälet är offentligt uppdrag, sjukdom eller annat förhållande som omfattas av bestämmelserna om rätt till ledighet för arbetstagare hos . Rätt till egenpensionsförmåner, inkomstgaranti och efterlevandeskydd enligt bestämmelserna i 38 kap. har även den som har varit ledamot i och riksdagsledamot. Bestämmelsen anger lagens tillämpningsområde och om förmånerna lämnas vid ledighet som överstiger en månad. Rätten att erhålla förmånerna under militärtjänstgöring har tagits bort eftersom ledamoten får ersättning enligt lagen (1994:809) om totalförsvarsplikt och förordningen (1995:329) om förmåner till totalförsvarspliktiga (jfr nu gällande 1 kap. 1 §). 2 § Med offentligt uppdrag avses i denna lag annat offentligt uppdrag än tjänst. I betämmelsen förklaras vad som menas med offentligt uppdrag. Bestämmelsen motsvarar nu gällande 1 kap. 3 §. 2004/05:URF2 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 3 § Med avses i denna lag . Kan vid beräkning av antalet inte tillgodoräknas som helt år skall, om uppgår till minst , tiden anses som . I bestämmelsen redogörs för vad som menas med . Bestämmelsen motsvarar nu gällande 1 kap. 6 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1995/96:RFK5, bet. KU27, rskr. 4 § får meddela tillämpningsföreskrifter till denna lag. I bestämmelsen ges riksdagsförvaltningen rätt att meddela tillämpningsföreskrifter till lagen. Bestämmelsen överensstämmer med nu gällande 1 kap. 5 §. publiceras i författningssamling (RFS). 1 § Bestämmelserna i detta kapitel tillämpas från och med den dag då ledamoten tillträder sitt uppdrag i till och med utgången av den månad då uppdraget upphör. Av bestämmelsen framgår hur länge arvodet betalas. Bestämmelsen motsvaras av nu gällande 2 kap. 1 §. 2 § Arvode till ledamot i betalas med ett belopp som motsvarar ledamotsarvode enligt 3 kap. 1 § lagen (2006:000) om ekonomiska villkor för ledamöter. Bestämmelsen anger hur ledamotsarvodet fastställs och överensstämmer med nu gällande 2 kap. 2 §. 3 § Ledamotsarvode anses som inkomst av anställning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension och lagen (1991:1047) om sjuklön. En ledamot anses i detta sammanhang som en arbetstagare. Enligt bestämmelsen skall arvodet i vissa avseenden anses som inkomst av anställning. Bestämmelsen överensstämmer i sak med nu gällande 2 kap. 3 §. 4 § Om en ledamot är frånvarande eller har beviljats ledighet från sitt uppdrag i av annat skäl än offentligt uppdrag, sjukdom, vård av barn eller annat förhållande som omfattas av bestämmelserna om rätt till ledighet för arbetstagare hos , skall avdrag göras från arvodet med två tredjedelar från och med den sextonde dagen. Om en ledamot är frånvarande eller har beviljats ledighet från sitt uppdrag i på grund av sjukdom, skall avdrag göras från arvodet i enlighet med de bestämmelser om sjukavdrag som gäller för arbetstagare hos . Avdraget skall dock beräknas på grundval av arvodet delat med antalet kalenderdagar . Om en ledamot får föräldrapenning eller tillfällig föräldrapenning och får ledamotsarvode skall arvodet minskas i enlighet med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2004/05:URF2 Betämmelsen anger vilka avdrag som skall göras på ledamotsarvodet när en ledamot beviljats ledighet, är sjuk eller får föräldrapenning, och överensstämmer med nu gällande 2 kap. 4 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1998/99:RFK2, bet. KU1, rskr. Gemensamma bestämmelser för egenpensionförmånerna Egenpensionernas omfattning 1 § Egenpensionsförmåner är ålderspension, sjukpension och ålderspensionsfribrev. Egenpensionsförmåner får inte betalas med arvode eller inkomstgaranti enligt denna lag eller enligt lagen (2006:000) om ekonomiska villkor för ledamöter. I bestämmelsen lämnas en definition på egenpensionsförmåner. Vidare innehåller den ett förbud mot att betala sådana förmåner med vissa andra förmåner. Egenlivräntan har slopats och ersatts av ålderspensionsfribrev. Se vidare avsnitt 4.5. 2 § Ålderspension och ålderspensionsfribrev bestäms på grundval av ett underlag och en tidsfaktor. Sjukpension bestäms på grundval av ett underlag. Underlaget för egenpensionsförmåner beräknas utifrån ett pensionsgrundande arvode. Bestämmelsen beskriver beräkningsgrunderna för ålderspension, ålderspensionsfribrev och sjukpension. Tidsfaktorn för att beräkna sjukpension har slopats. Se vidare avsnitt 5. Bestämmelsen motsvaras i huvudsak av nu gällande 3 kap. 2 §. 3 § Ledamots pensionsgrundande arvode utgörs av ledamotsarvodet enligt 2 kap. 2 §. Av bestämmelsen framgår vad som utgör pensionsgrundande arvode. Be- stämmelsen motsvaras av nu gällande 3 kap. 3 §. 4 § För den som har varit ledamot i och riksdagsledamot utgörs det pensionsgrundande arvodet av följande arvoden: 1.ledamotsarvode enligt 2 kap. 2 § denna lag och riksdagsarvode enligt 1 § lagen (2006:000) om ekonomiska villkor för ledamöter, 2.tilläggsarvode enligt 3 kap. 2 § sistnämnda lag, 3.arvoden enligt 1 § 14 och 8 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Bestämmelsen beskriver vilka arvoden som är pensiongrundande för den som varit ledamot i både och . Bestämmelsen överensstämmer med nu gällande 3 kap. 4 §. 2004/05:URF2 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 5 § Underlaget för egenpensionsförmånerna beräknas utifrån det pensionsgrundande arvodet för de kalenderår en ledamot innehaft uppdraget närmast före avgångsåret. Det pensionsgrundande arvodet räknas om till nivån för det sista kalenderåret före avgångsåret med hjälp av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Medeltalet av de framräknade beloppen utgör underlaget för egenpensionsförmånerna. Kan en ledamot inte tillgodoräknas pensionsgrundande arvode för fem kalenderår, är pensionsunderlaget medeltalet av beloppen för de hela kalenderår som kan tillgodoräknas. Kan endast ett helt kalenderår tillgodoräknas, är pensionsunderlaget det pensionsgrundande arvodet för . Kan inte ett helt kalenderår tillgodoräknas, är pensionsunderlaget det genomsnittliga pensionsgrundande arvodet för de hela kalendermånader som kan tillgodoräknas multiplicerat med tolv. Bestämmelsen beskriver hur pensionsunderlaget räknas fram och motsvaras av nu gällande 3 kap. 5 §. 6 § Tidsfaktorn för ålderspension utgör förhållandet mellan antalet hela uppdragsår, dock högst trettio, och talet trettio. För den som har varit ledamot i och riksdagsledamot utgör tidsfaktorn för ålderspension förhållandet mellan det sammanlagda antalet som ledamot i och riksdagsledamot, dock högst trettio, och talet trettio. Av bestämmelsen framgår hur tidsfaktorn för ålderspension beräknas. Tidsfaktorn för hel ålderspension har ändrats från 12 till . Se vidare avsnitten 4.1 och 4.3. 7 § Tidsfaktorn för ålderspensionsfribrev utgör förhållandet mellan antalet hela uppdragsår, dock högst trettio, och talet trettio. För den som har varit ledamot i och riksdagsledamot utgör tidsfaktorn för ålderspensionsfribrev förhållandet mellan det sammanlagda antalet som ledamot i och riksdagsledamot, dock högst trettio, och talet trettio. För ledamöter som inte fyllt när tjänstgöringen påbörjades, utgör tidsfaktorn för ålderspensionsfribrevet i stället förhållandet mellan antalet hela uppdragsår och antalet kvarvarande år från uppdragstidens början till pensionsåldern . Nuvarande egenlivränta har ersatts av ålderspensionsfribrev. Tidsfaktorn är densamma, . För ledamöter som påbörjar sitt uppdrag innan de fyllt , beräknas tidsfaktorn enligt bestämmelsens tredje stycke. Se vidare avsnitt 4.5. 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2004/05:URF2 8 § Egenpensionsförmånerna och efterlevandeförmånerna värdesäkras genom anknytning till förändringen av det prisbasbelopp som pensionsunderlaget räknats upp till. Enligt bestämmelsen värdesäkras förmånerna med prisbasbeloppet. Egenlivräntan värdesäkras först året innan den utbetalas (jfr nu gällande 10 kap. 2 §). Se vidare avsnitt 4.5. När det gäller övriga förmåner är det ingen ändring i sak, utan bestämmelsen motsvarar den nu gällande 10 kap. 1 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1996/97:RFK2, bet. 1997/98:KU6, rskr. 9 § Den som vill att ålderspension eller ålderspensionsfribrev skall utbetalas skall skriftligen ansöka om det hos riksdagsförvaltningen. Enligt den nya bestämmelsen krävs det att den avgångne ledamoten ansöker om att få ålderspension eller ålderspensionsfribrev utbetald. Närmare förskrifter om detta får meddelas i tillämpningsföreskrifter. 4 kap. Ålderspension Rätt till ålderspension 1 § Pensionsåldern är och uppnås vid utgången av kalendermånaden före den månad ledamoten fyller . Kraven på en viss ålder, , och en viss uppdragstid, , för rätt till ålderspension har slopats. I stället har i bestämmelsen införts en pensionsålder som motsvarar den i PA 03. Se vidare avsnitt 4.3. Hur länge ålderspension betalas 2 § Ålderspension betalas, om inte uppskjutet uttag enligt 5 § begärs, från och med den månad ledamoten fyller eller från och med månaden efter den senare tidpunkt då uppdraget upphör. Ålderspension betalas till och med utgången av den månad då den pensionerade ledamoten avlider. Bestämmelsen talar om hur länge ålderspension betalas och motsvarar i huvudsak nu gällande 4 kap. 2 §. 3 § För hel ålderspension fordras minst trettio hela uppdragsår. Den som har varit ledamot i och riksdagsledamot har rätt till hel ålderspension om han eller hon har fullgjort sammanlagt minst trettio som ledamot i och riksdagsledamot. 2004/05:URF2 15 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR Kravet på 12 uppdragsår för hel förmånsbestämd ålderspension har ändrats till för att anpassas till bestämmelserna i 03. Se vidare avsnitten 4.1 och 4.3. 4 § Ålderspension utgör tidsfaktorn multiplicerad 1.med 11,5 procent av pensionsunderlaget upp till och med 7,5 gånger inkomstbasbeloppet enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, 2.med 65 procent av den del av pensionsunderlaget som överstiger 7,5 men inte 20 inkomstbasbelopp, och 3.med 32,5 procent av den del av pensionsunderlaget som överstiger 20 men inte 30 inkomstbasbelopp. Hur tidsfaktorn och underlaget beräknas anges i 3 kap. 26 §§. Av bestämmelsen framgår hur man beräknar ålderspensionen. Förmånsnivåerna räknas utifrån inkomstbasbeloppet, vilket är en förändring jämfört med nuvarande bestämmelse. räknas de utifrån det förhöjda prisbasbeloppet. I övrigt motsvarar bestämmelsen nu gällande 4 kap. 4 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1996/97:RFK2, bet. 1997/98:KU6, rskr. Uppskjutet uttag av ålderspension 5 § En avgången ledamot har rätt att begära uppskjutet uttag av ålderspension. Pensionen ökas då för varje påbörjad månad till den månad uttaget sker. Enligt bestämmelsen införs en rätt till uppskjutet uttag av ålderspensionen som beräknas med en fast procentsats för varje påbörjad månad det uppskjutna uttaget sker.