rfr · GS0WRFR3 · 2005-01-01 00:00:00 — SOU 1997:192, Steg mot en minoritetspolitik. konvention om historiska minoritetsspråk. SOU 1997:193, Steg mot en minoritetspolitik. konvention för skydd mot minoriteter. SOU 2000:1, En uthållig demokrati, betänkande. SOU 2002:27, Mål i mun. Förslag till handlingsprogram för svenska språket. 2001:4, De nationella minoriteterna och kulturlivet. Aikio, , Saamelaiset kielenvaihdon kierteessä. Kielisosiologinen tutkimus viiden saamelaiskylän kielenvaihdosta 1910-1980 (1988). Amft, , Sápmi i förändringens tid. En studie av svenska samers levnadsvillkor ur ett genus- och etnicitetsperspektiv (Kulturens frontlinjer 20: 2000). Arell, , Kolonisationen av (Studium: 1979). Beach, , The Saami of Lapland (Report, No. 55: 1988). Börenstam, och , , Språkliga möten. Tvåspråkighet och kontaktlingvistik (: 2001). Castells, , Informationsåldern: Ekonomi, samhälle och kultur. Band 2, Identitetens makt (Daidalos: 2000). Cedersund, , Talk, Text and Institutional Order. A Study of Communication in Social Welfare Bureaucracies (1992). , (2002), Skogsfinner og finnskoger. : Eget forlag. , ., Who Governs? Democracy and in an (: och 1961). , (2001), Både finsk och svensk. (avhandling) (Kulturens frontlinjer 34), : . , , Partition and Redemption, A Machiavellian Analysis of and Basque Patriotism (1997). Fichman, ., The Sociology of Language: An Interdisciplinary Social Science Approach to Language in Society, i (ed. ) Ad- vances in the Sociology of Language, Volume I (Mouton-The 1971). , , Samernas samhälle i tradition och nutid (1985). , (1970). , , /Knowledge: Selected Interviews and Other Writings 1972-1977, sammanställd av (: Harvester 1980). , , The Means of Correct Training, i (ed. ) The (Penguin Books: Harmondsworth 1991). Gal, , Language Shift. Social Determinants of Linguistic Change in Bilingual (New 1979). , , Language Training. A longitudinal and qualitative study of an adult´s learning of Swedish (Nordsvenska 12: 2001). Hansegård, , Den norrbottensfinska språkfrågan: en återblick på halvspråkighetsdebatten (multiethnic papers 19: 1990). , , (1992), Samernas skolgång till 1956. , , Reversing Language Shift in the Far North. Linguistic Revitalization in Northern and (Studia Uralica Upsaliensia 31: 1999). Hyltenstam, och , , Språkbyte och språkbevarande: om samiskan och andra minoritetsspråk (1991). Hyltenstam, , (2001) [1:a tryck 1996], Hemspråksundervisning, i (red.) Tvåspråkighet med förhinder? Invandrar- och minoritetsundervisning i . Hyltenstam, (red. ), sju inhemska språk (: 1997). Hyltenstam, , Inledning: Ideologi, politik och minoritetsspråk, i (red. ) sju inhemska språk - ett minoritetsperspektiv (: 1999). Kenttä, och , (1968). Lärarutbildningen och den finsktalande befolkningen i . Lainio, (red.) (1996), Finnarnas historia i 3. : SHS/NM. Lainio, , (1996), Finskan i utbildningsväsendet och sverigefinnarnas utbildning i , i (red.) Finnarnas historia i 3. : SHS/NM. Lantto, , Tiden börjar på nytt. En analys av samernas etnopolitiska mobilisering i 1900-1959 (Kulturens frontlinjer 32: 2000). Lipsky, , Street-Level Bureaucracy. Dilemmas of the Individual in (1980). , Så länge vi har marker. Samerna och staten under (: 1998). Municio, , The Return of the Repressed Others - Linguistic Minorities and the Swedish Nation-state, from the 1840s to the 1990s (science, : 1997). Mörkenstam, , Om Lapparnes privilegier: Föreställningar om samiskhet i svensk samepolitik 1883-1997 (1999). Pusch, , Nationalism and , i (red. ) Den komplexa kontinenten (2000). , , Bilingualism (Blackwell: 1995). Ruong, , Samerna i historien och nutiden (: 1982). Sillanpää, , Political and Administrative Responses to : A Comparative Study of in Fennoscandia on the Issue of as an Aboriginal (Scientiarum Fennica: 1994). Sillanpää, , A Comparative Analysis of Indigenous Rights, i Fennoscandia Scandinavian Political Studies, vol. 20 (1997). Slunga, , Staten och den finskspråkiga befolkningen i (Tornedalica nr 3: 1965). , Hans, Bönder bryter mark (1984). Wallerström, , , och medeltiden. Problem kring makt och bosättning i en europeisk periferi del 1 (1995). Svonni, och , Språkbyte, språkbevarande, revitalisering. Samiskans ställning i svenska Sápmi, i (red. ) sju inhemska språk - ett minoritetsperspektiv (: 1999). Svonni, , Skolor och språkundervisning för en inhemsk minoritet samerna, i (red. ) Tvåspråkighet med förhinder? In- vandrar- och minoritetsundervisning i (: 1996). Tandefelt, , Mellan två språk. En fallstudie om språkbevarande och språkbyte i (Acta Universitatis Upsaliensis. Studiea Multiethnica Upsaliensia 3: 1988). , (1990), Finnarnas historia i 1. , (1993), Finnarnas historia i 2. : SHS/NM. , , Folkupplysningsarbetet i finnbygd under förra hälften av1900-talet jämte språkdebatten (1963). , (1998), Language Attitudes and Social Identity. Oppression and revival of a minority language in . Applied linguistic association of . Occasional Paper No 27, 1998. Kommunfakta , hämtat från Internet: , Kommunfakta , hämtat från Internet: , hemsida, Språkarbete: , (Tabell enbart i bilagan) SKRIFTLIG SPRÅKBEHÄRSKNING I SAMISKA, FINSKA OCH MEÄNKIELI (%) Kommentar: Enligt språklagarna har minoriteterna inte rätt till skriftligt besked på sitt minoritetsspråk, men däremot ett skriftligt besked i samband med ett beslut, att detta kan översättas till minoritetsspråket. I undersökningen har likväl den skriftliga kompetensen undersökts bland personalen för att kartlägga den allmänna språkkompetensen, vilket har betydelse för den allmänna servicenivån gentemot medborgarna. (Tabell enbart i bilagan) VARDAGLIG ANVÄNDNING AV MINORITETSSPRÅKET INOM MYNDIGHETEN/FÖRVALTNINGEN MED KOLLEGER/ARBETSKAMRATER: I KONTAKTSKAPANDE SYFTE (%) (Tabell enbart i bilagan) VARDAGLIG ANVÄNDNING AV MINORITETSSPRÅKET INOM MYNDIGHETEN/FÖRVALTNINGEN MED KOLLEGER/ARBETSKAMRATER: KOMMUNIKATION OM SAKFRÅGA (%) (Tabell enbart i bilagan) VARDAGLIG ANVÄNDNING AV MINORITETSSPRÅKET INOM MYNDIGHETEN/FÖRVALTNINGEN MED KOLLEGER/ARBETSKAMRATER: I MER PRIVAT SAMMANHANG I FIKA- ELLER LUNCHRUM (%) (Tabell enbart i bilagan) UPPLEVT MOTIV HOS MINORITETSSPRÅKSANVÄNDARE VID MUNTLIG KONTAKT: KONTAKTSKAPANDE SYFTE (%) (Tabell enbart i bilagan) UPPLEVT MOTIV HOS MINORITETSSPRÅKSANVÄNDARE VID MUNTLIG KONTAKT: BÄTTRE BEHÄRSKNING AV MINORITETSSPRÅKET ÄN SVENSKA (%) 2004/05:RFR3 ETT UTHÅLLIGT SPRÅK (Tabell enbart i bilagan) UPPLEVT MOTIV HOS MINORITETSSPRÅKSANVÄNDARE VID MUNTLIG KONTAKT: FÖR BÄTTRE BEHANDLING AV SAKFRÅGAN (%) (Tabell enbart i bilagan) ANSTÄLLDAS UPPLEVELSE AV MINORITETERNAS ÖNSKAN ATT BLI BEMÖTTA PÅ SITT EGET SPRÅK (%) (Tabell enbart i bilagan) I VILKEN GRAD TJÄNSTEMANNEN PÅ BEGÄRAN AV DEN ENSKILDE MUNTLIGT ÖVERSATT SKRIFTLIGT BESLUT TILL MINORITETSSPRÅK, ELLER DET BLIVIT ÖVERSATT (%) ETT UTHÅLLIGT SPRÅK 2004/05:RFR3 (Tabell enbart i bilagan) I VILKEN GRAD OLIKA MINORITETSSPRÅKSANVÄNDARE BEGÄRT TOLKNING ELLER ÖVERSÄTTNING I MYNDIGHETSÄRENDE (%) (Tabell enbart i bilagan) UPPLEVELSE AV MINORITETSGRUPPENS BEHOV AV LAGEN FÖR ATT ÖKA SJÄLVKÄNSLAN FÖR DEN (%) 2004/05:RFR3 ETT UTHÅLLIGT SPRÅK (Tabell enbart i bilagan) UPPLEVELSE AV LAGENS BETYDELSE FÖR ATT MINORITETSGRUPPERNA SKA KUNNA UTTRYCKA SIG BÄTTRE I MYNDIGHETSÄRENDEN (%) Stödet till nationella minoriteter och landsdels- eller minoritetsspråk i fem länder STÖDET TILL NATIONELLA MINORITETER OCH LANDSDELS- ELLER MINORITETSSPRÅK I FEM I de flesta länder i finns det minoriteter som talar ett annat språk och har en annan kultur än majoritetsbefolkningen. Några sådana språk är knutna till en viss region eller landsdel, vilket leder till att de i vissa fall kallas lands- Förhållandena är en följd av olika historiska och politiska proces- Det brukar sägas att det finns ett fyrtiotal nationella minoriteter i och att runt fyrtio miljoner personer tillhör dessa minoriteter. trygga minoriteternas rättigheter har på olika sätt uppmärksammats sedan minoritetspolitiska beslut innebar ett erkännande av Sve- riges nationella minoriteter och deras språk. skottets uppföljning av riksdagsbeslut har varit på vilka sätt de na- minoriteternas möjlighet till inflytande har stärkts samt om minori- tetsspråken har getts sådant stöd att de hålls levande. tjänst har som en del i uppföljning genomfört en över- siktlig belysning av hur stödet till de nationella minoriteterna och minoritets- språken har utformats i , , , och Tysk- Syftet med den internationella utblicken har varit att fördjupa och bred- da utskottets underlag samt att ge några referenspunkter att relatera den svenska utvecklingen till. Nationella minoriteter och landsdels- eller Minoriteternas och landsdels- eller minoritetsspråkens storlek De nationella minoriteter och landels- eller minoritetsspråk som omfattas av utredningstjänstens kartläggning varierar betydligt när det gäller antal perso- ner som ingår i minoriteten och/eller talar språket från några hundra skogs- i till ca 8 miljoner talare av lågtyska i norra . fall är det svårt att bestämma antalet personer som tillhör en nationell minori- tet eller som talar ett landsdels- eller minoritetsspråk eftersom sådan registre- ring i allmänhet inte sker i de undersökta länderna. Ett undantag är , där det sker en registrering av personers modersmål. Minoriteterna och minoritetsspråken hotas enligt av både det moderna samhällets standardisering genom t.ex. medier och genom en ovän- lig omgivning och statlig assimileringspolitik. läggning framgår att ställningen för minoriteterna och minoritetsspråken i de olika länderna varierar. Under historiens lopp har flera minoriteter varit utsat- ta för diskriminering och olika former av assimileringspolitik, vilket är en del STÖDET TILL NATIONELLA MINORITETER OCH LANDSDELS- ELLER MINORITETSSPRÅK I FEM LÄNDER av bakgrunden till framtagandet av konventioner om nationella minoriteter och landsdels- eller minoritetsspråk. Romerna förs ofta fram som exempel på en territoriellt obunden minoritet som i många länder har en svag ställning. I några fall kan regionala minoriteter ha en relativt stark ställning i den region där den är bosatt. Som exempel kan nämnas friserna i nederländska och finlandssvenskarna i de svenskspråkiga kommunerna i . I några länder, t.ex. och vissa tyska delstater, uppmärksammas minoriteterna och deras ställning i grundlagen. En del minoriteter, t.ex. tyskarna i och danskarna i , får på olika sätt stöd från sina moderländer. Det kan t.ex. gälla utbud av litteratur och medier på det egna språket eller möjlighet till utbildning i det egna minoritetsspråket. Andra minoriteter är helt beroende av att själva utveckla sin kultur och språket för att de skall överleva, t.ex. sorberna i . Några minoriteter är utspridda på två eller flera länder. I dessa fall kan både staterna och minoriteterna själva genom gränsöverskridande samarbete skydda och utveckla minoritetens språk och kultur. Som exempel på ett väl utvecklat samarbete med motsvarande minoritet i grannländerna kan nämnas samerna i , och samt friserna i och . Minoritetspolitiken som en europeisk process Av utredningstjänstens kartläggning framgår att i några av de undersökta länderna har minoritetspolitiken en lång historia, som t.ex. insatserna för finlandssvenskarna i , friserna i och sorberna i . I andra fall har minoritetspolitiken kommit igång först genom arbetet med konventioner. Framför allt , men även bl.a. (), har varit pådrivande i utvecklingen av minoritetspolitiken i de olika länderna i . Efter fick särskilt minoriteterna i östra och centrala en starkt ökad uppmärksamhet. Bland annat den tyska har pekat på att man ser efterlevnaden av Europarådskonventionerna och granskningar av ländernas insatser för minoriteterna och minoritetsspråken som en del i en fortlöpande alleuropeisk process. Valet av minoriteter och landsdels- eller minoritetsspråk Utredningstjänstens kartläggning visar att de undersökta länderna har haft delvis olika strategier när det gäller valet av vilka minoriteter och språk som skall ges skydd enligt ramkonvention om skydd för nationella minoriteter (ramkonventionen) och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (minoritetsspråkskonventionen). STÖDET TILL NATIONELLA MINORITETER OCH LANDSDELS- ELLER MINORITETSSPRÅK I FEM När det gäller romer och visar utredningstjänstens kartläggning föl- Romerna är en nationell minoritet i , , och Tysk- I dessa länder och i är ett erkänt minoritetsspråk. Av de undersökta länderna är det endast som inte tillämpar konven- tionerna för romerna. Orsaken till detta är enligt den danska regeringen att romerna har blivit fullständigt integrerade och saknar en långtidsanknytning Romerna har i några länder, t.ex. , och Nederlän- derna, i varierande utsträckning avböjt olika former av statligt stöd och statlig När det gäller judar och jiddisch är bilden i de undersökta länderna mer va- I är judarna en nationell minoritet och jiddisch ett erkänt I är judarna en nationell minoritet, men jiddisch är inget erkänt minoritetsspråk. I är förhållandet det omvända. och är varken judarna som erkänd minoritet eller jiddisch som erkänt minoritetsspråk skyddade av Europarådskonventionerna. I några fall har minoriteterna själva framfört att de inte vill betecknas som Ett exempel är friserna i som i stället för minoritet vill kallas för den frisiska folkgruppen. Ett annat exempel är samer- na i som har framfört att de är en ursprungsbefolkning som har rättig- heter utöver vad som följer av ramkonventionen. traktas samerna både som en ursprungsbefolkning och som en nationell mino- har valt att inte tillämpa Europarådskonventionerna på fär- öingar och grönländare, bl.a. eftersom färöiska och grönländska skyddas på respektive genom självstyrelselagarna. Regionala språk och varieteter Utredningstjänstens kartläggning visar att de studerade länderna har gjort delvis olika bedömningar när det gäller synen på vad som är att betrakta som ett språk och vad som är en regional varietet (dialekt). t.ex. lågtyskan som ett landsdelsspråk som stöds genom minoritetsspråkskon- ventionen och motsvarande bedömning har i gjorts för lågsax- iska språk och limburgiskan, fast dessa språk tidigare ansågs vara dialekter.1 och andra länder har däremot gjort bedömningen att dialekter faller utanför minoritetsspråkskonventionen.2 Diskussionen om vad som är språk och vad som är dialekter har förts även när det gäller t.ex. kvänskans och meänkielis förhållande till finskan. 1 Se t.ex. , 2003. 2 Den svenska minoritetsspråkskommittén gjorde i sitt betänkande Steg mot en minori- tetspolitik (SOU 1997:192) bedömningen att svenskans regionala varieteter (dialekter) faller utanför minoritetsspråkskonventionens tillämpningsområde. att språket skall vara annorlunda i förhållande till det officiella språket, men pekade på att frågan om när ett uttryckssätt skall anses vara en dialekt och när det skall anses vara ett språk är komplicerad och involverar såväl lingvistiska som sociologiska och poli- STÖDET TILL NATIONELLA MINORITETER OCH LANDSDELS- ELLER MINORITETSSPRÅK I FEM LÄNDER När det gäller frågan om vilka varieteter av minoritetsspråken som skyddas enligt konventionerna kan två olika strategier urskiljas. För samiskan har , och i sina ratificeringar valt att inte göra någon uppdelning på samiskans olika varieteter. Som exempel kan nämnas att har valt att ratificera minoritetsspråkskonventionen för samiska som ett språk och att frågan om vilka insatser som skall göras för språkets olika varieteter till stor del har överlämnats till det norska . Sorbiskan och frisiskan är däremot exempel på minoritetsspråk där det i ratificering har angetts vilka olika varieteter som avses, nämligen högsorbiska och lågsorbiska samt nordfrisiska och saterfrisiska. Utredningstjänstens kartläggning visar att i flera av de undersökta länderna motsvarar minoritetspolitiken ett eget politikområde med egna mål, exempelvis i . Både i och är minoritets- och samepolitik två skilda politikområden. I är det övergripande samordningsansvaret för dessa båda politikområden samlat till en avdelning på Kommunalog Regionaldepartementet, medan ansvaret i för politikområdena är delat mellan (minoritetspolitik) och (samepolitik). I , och har inrikesministerierna huvudansvaret för minoritetsfrågor. I definieras insatserna för judarna som en kyrkopolitisk fråga. I är flera ministerier involverade i minoritetspolitiken. Statliga insatser och samordning av insatser De åtgärder som vidtagits i de undersökta länderna för de nationella minoriteterna och minoritetsspråken har likheter, men det finns också skillnader. Bland annat utifrån olika historiska traditioner skiljer sig åtgärderna åt. Vissa minoriteter och minoritetsspråk har på olika sätt fått stöd , bl.a. friserna i , finlandssvenskarna i och sorberna i , medan andra minoriteter och minoritetsspråk har uppmärksammats först . Ansvaret för minoritetspolitikens genomförande ligger hos olika aktörer i de undersökta länderna. I det federala ligger en stor del av ansvaret på delstatsnivån, medan det i t.ex. ligger på central departementsnivå. I har staten valt att lägga en stor del av ansvaret på regional och lokal nivå. Kontakter med myndigheter och domstolar Möjligheten att använda det egna språket i kontakten med myndigheter och domstolar finns reglerat på olika sätt i de undersökta länderna. De regionalt inriktade åtgärderna är liksom i ofta begränsade till ett visst, STÖDET TILL NATIONELLA MINORITETER OCH LANDSDELS- ELLER MINORITETSSPRÅK I FEM Som exempel kan nämnas det norska förvaltningsområdet för samiska språk, den nederländska provinsen , det sorbiska bosätt- ningsområdet i och det samiska hembygdsområdet i . utvärderingar har pekat på problem i olika länder med att leva upp till de krav som ställs i lagstiftningen. Bland annat pekas på brist på personal med till- räckliga kunskaper i minoritetsspråken. Den nya samiska språklagen i är inriktad på att omsätta de språkliga rättigheterna i praktiken. skall bl.a. myndigheterna på eget initiativ se till att samernas språkliga rättig- heter tillgodoses i praktiken. Information till och om minoriteter Av undersökningen framgår att olika insatser görs för att både informera berörda minoriteter om deras rättigheter och för att informera majoritetsbe- folkningen om de minoriteter och minoritetsspråk som finns i de olika länder- I finns samiskspråkiga sidor på regeringens centrala webbplats och flera kommuner i norra har webbinformation både på norska och sa- I lämnas statsbidrag till utgivning av informationsbroschyrer och andra former av utåtriktat arbete. I har t.ex. lagar inom ett flertal politikområden översatts till samiska och i nederländska upplyses tydligt i rättssalarna om rätten att använda det frisiska språket. Insatser inom olika politikområden Ekonomiskt stöd ges i olika utsträckning till olika verksamheter och projekt inom olika politikområden. Stödens omfattning varierar betydligt. inom ramen för utredningstjänstens kartläggning inte varit möjligt att ta fram en rättvisande jämförelse mellan hur mycket ekonomiska resurser de under- sökta länderna satsar på sina minoriteter och minoritetsspråk. I alla undersökta länder görs insatser inom kultur- och medieområdena. Inom kulturområdet ges stödet både till konstnärlig verksamhet och till skydd av minoriteternas kulturarv. I lämnas t.ex. stöd till den tyska biblio- teksservicen i södra och i ges stöd till bl.a. frisisk teater och litteratur. Språkens betydelse för minoriteterna och för den kultu- rella mångfalden betonas i alla undersökta länder. för minoritetsspråken i den organisation som finns för den allmänna språk- vården, vilket även har diskuterats i . Inom medieområdet ges i flera länder stöd till t.ex. minoriteternas tidning- ar och det regleras i olika grad att public service-företagen skall tillhandahålla radio- och TV-sändningar på minoritetsspråk. Som exempel kan nämnas att det i finns ett särskilt presstöd för samiska tidningar. för flera länder pekat på svagheter när det gäller minoriteternas tillgång till medier på det egna språket och detta är också en fråga som har upp- I har t.ex. delstatsparlament i lagform uttalat att det regionala public service-bolaget bör förbättra tillgången till TV-sändningar på sorbiska. STÖDET TILL NATIONELLA MINORITETER OCH LANDSDELS- ELLER MINORITETSSPRÅK I FEM LÄNDER I vilken utsträckning som minoriteterna och minoritetsspråken uppmärksammas inom utbildningsområdet varierar mellan dels olika länder, dels olika minoriteter och minoritetsspråk. Förskolans och skolans betydelse för minoritetsspråkens revitalisering betonas i flera länder. I t.ex. finns särskilda statsbidrag till kommunerna för skolundervisning på samiska och i delar av östra regleras hur undervisning i och på sorbiska skall anordnas. I är den tyska minoriteten hänvisad till privata daghem och skolor. I flera utvärderingar pekas dock på olika brister i undervisningen i och på minoritetsspråk i de olika länderna. I de flesta undersökta länderna genomförs i olika utsträckning forskning kring minoriteterna och minoritetsspråken. Bland annat den norska regeringen har pekat på att det finns behov av mer systematisk forskning kring minoriteterna och deras situation. De nationella minoriteterna i de undersökta länderna är i allmänhet organiserade i föreningar, vilka i flera fall får statliga bidrag. Graden av inflytande för dessa organisationer varierar. I vissa länder finns permanenta samarbetsorgan för kontakter mellan minoriteternas organisationer och respektive lands regering och parlament. Förekomsten och inriktningen på sådana organ varierar mellan länderna. I t.ex. finns ett flertal organ för kontakter mellan minoriteterna och staten. På förbundsnivå finns en ombudsman för nationella minoriteter med uppgift att bl.a. vara kontaktperson gentemot de nationella minoriteterna. Både den tyska förbundsdagen och flera tyska delstatsparlament har inrättat olika fora för minoritetsfrågor. Förbundsdagens samtalsforum för nationella minoriteter leds av inrikesutskottets ordförande och vid olika tillfällen deltar även talmannen i samtalen mellan parlamentsledamöterna och minoritetsorganisationerna. Ett annat exempel är att det i danska finns ett sambandsutskott för den tyska minoriteten. Det kan dessutom nämnas att det i bl.a. och finns politiska partier som är nära knutna till minoriteterna. I , och har samerna folkvalda sameting. I är de nationella minoriteternas partier undantagna från femprocentspärren i valen och dessa partier har rätt till statligt partistöd även om de inte uppnår den röstandel som gäller för övriga partier. Insatser mot diskriminering görs i flera av de undersökta länderna. I t.ex. finns en minoritetsombudsman som bl.a. skall förebygga etnisk diskriminering. Romer har länge varit utsatta för diskriminering. Av utredningstjänstens kartläggning framgår att denna fråga har hanterats på olika sätt i de undersökta länderna. I har regeringen på ett tydligt sätt formulerat ursäkter för den förnorskningspolitik som de nationella minoriteterna har utsatts för och på det sätt som minoriteterna har behandlats av staten. STÖDET TILL NATIONELLA MINORITETER OCH LANDSDELS- ELLER MINORITETSSPRÅK I FEM starkt fördömt de missförhållanden som romanifolket (de resande) har utsatts En annan utsatt grupp har varit judarna. I har den judiska minorite- ten fått en historisk och moralisk ersättning för den ekonomiska likvidering- en av den judiska minoriteten under . tens förhållande till judarna uppmärksammats på många olika sätt, exempel- vis genom avtal mellan staten och det judiska centralrådet om bl.a. stöd till vården av det tysk-judiska kulturarvet. Utvärderingar m.m. av åtgärdernas resultat har i olika rapporter pekat på både problem och positiva resultat när det gäller ländernas insatser för de nationella minoriteterna och minoritetsspråken. Av utredningstjänstens kartläggning framgår att även andra utredningar och utvärderingar har genomförts i varierande utsträckning. I skall regeringen varje mandatperiod överlämna en rapport till om implementeringen av språklagen och språkliga rättigheter.