rfr · GS0WRFR3 · 2005-01-01 00:00:00 — Av de flest framförda åsikterna bland minoritetsspråksanvändarna i Tabell 1 kom myndighetspersonen talar ej minoritetsspråket först (20 st.), därefter dålig information (19 st.), sedan kan ej facktermer på minoritetsspråket (15 st.) och därefter ovana, blygsel eller skamkänslor (15 st.).136 I det sistnämnda fallet kan konstateras att de psykologiska hämningarna mot att använda sitt minoritetsspråk upplevs som betydligt större bland minoritetsspråksanvändarna än bland myndighetspersonerna. Upplevelsen av minoriteternas behov av lagstiftningen För att undersöka vad de myndighetsanställda anser om minoriteternas behov av lagstiftningen, har de tillfrågade kommunanställda i och fått frågor om deras bedömning av motiv och önskan hos respektive minoritetsgrupp att vilja använda sitt minoritetsspråk. I kommentar till enkäten har en del av de tillfrågade förtydligat sina valda alternativ. Svaren kan tänkas återspegla både det faktiskt upplevda språkliga behovet hos minoriteterna, men också den attityd de anställda har till minoriteternas språk. Den minoritetsspråksansvarige i kommunen, , som själv är samiskspråkig, beskriver den språkliga kulturen på följande sätt: Ja, jag tror att det är mer accepterat att prata samiska på nåt sätt det upplever jag. Och är det ju tvåspråkigt. Så här är det mycket mer accepterat att man använder samiskan aktivt. har jag inte bott i sen jag flyttade därifrån men jag kommer ihåg att det inte var nånting man pratade öppet, samiska då, men jag tror det har förändrats där också. Eller så är det jag själv som har förändrats så att jag tar ini- tiativet och pratar på samiska när jag vet att det är nån som kan samiska.137 136Se Tabell 1 tidigare. Intervju med minoritetsspråksansvariga vid kommun . Det bestående intrycket är ändå att samiskan har en mycket liten plats i den dagliga verksamheten i kommun. Det innebär inte att de anställda anser att samerna helt saknar behov av minoritetsspråkslagstiftningen. På frågan i vilken grad minoriteterna har behov av lagen för att öka självkänslan för den egna minoritetskulturen, svarar av de tillfrågade i att samerna har ett relativt stort behov eller mycket stort behov av detta. Bland de tillfrågade i är motsvarande andel för sverigefinnarna och för tornedalingarna.138 Här framträder paradoxen att trots att sverigefinnarna verkar ha den högsta service- och effektivitetsnivån på sitt modersmål i de två jämförda kommunerna, anses de också ha det största behovet av lagstiftningen för att öka självkänslan för den egna kulturen. Det säger någonting om den upplevda värderingen av de tre minoritetskulturerna hos de anställda som svarat. Den samiska kulturen bedöms uppenbarligen ha högst status medan den sverigefinska kulturen bedöms ha den lägsta statusen, följaktligen också det största behovet av statushöjning. På frågan om lagens betydelse för att minoriteterna ska kunna uttrycka sig bättre i myndighetsärenden svarar av de tillfrågade i att samerna har ett relativt stort behov eller mycket stort behov av detta. Motsvarande andel för sverigefinnarna bland de tillfrågade i är och för tornedalingarna 27,2 procent.139 Svaren följer i stort sett samma mönster som i den föregående frågan. En kommunanställd 61-årig kvinna i kommun, som behärskar både finska och meänkieli, skriver i en kommentar i enkäten: Det är mycket viktigt att alla som använder minoritetsspråk, vilket det än är, blir förstådda. Inom äldreomsorgen är det viktigt att kunna kommunicera med boenden med det språk som de använder eller behärskar.140 En kommunanställd 35-årig kvinna i kommun, som även hon behärskar både finska och meänkieli, skriver i en kommentar i enkäten om det upplevda behovet hos minoriteterna: Det är säkert jättebra för de som behöver det. Själv skulle jag gärna utbilda mig mer i att uttrycka mig korrekt på fackspråk i både finska och meänkieli då det behövs här vid gränsen.141 2002 och 2004 har, som tidigare redovisats, framkommit att bl.a. samerna och tornedalingarna gärna vill veta att myndighetspersonen talar minoritetsspråket innan de vill använda sitt minoritetsspråk. I Tabell 15 har följande fråga ställts till de tillfrågade kommunanställda i och : I de fall olika minoritetsspråksanvändare kontaktat Dig muntligt 138Se Tabell 33, Bilaga 4. 139Se Tabell 34, Bilaga 4. Primärmaterialet, Individuell enkät nr 118. Primärmaterialet, Individuell enkät nr 60. på sitt minoritetsspråk: av vilken anledning bedömer Du att de flesta velat använda sitt minoritetsspråk?142 MYNDIGHETSPERSONENS UPPLEVDA MOTIV HOS MINORITETS- SPRÅKSANVÄNDARE ATT ANVÄNDA MINORITETSSPRÅK VID I anser av de tillfrågade att samerna har relativt stort behov eller mycket stort behov av att använda lagen i kontaktskapande syfte, för att de behärskar minoritetsspråket bättre och för att de blir bättre behandlade i sakfrågor. Motsvarande procentandel för de kommunanställda i är för sverigefinnarna och för tornedalingarna . Bland de tillfrågade i tror att ingen önskan att använda minoritetsspråket för de tre ändamålen finns hos samerna. Motsvarande antagande bland de tillfrågade i är för sverigefinnarna och för tornedalingarna . Svaren följer även här tidigare mönster för de tre språken. Det högsta behovet inom alla tre kategorierna antas finnas hos sverigefinnarna, det lägsta hos samerna. I Tabell 16 (se Bilaga 4) lyder frågan: Hur stor har önskan varit bland minoriteterna att hos Dig bli muntligt bemötta på sitt minoritetsspråk enligt din bedömning? Här anser av de anställda i att det finns en mycket liten eller ingen önskan bland samerna att vilja bli bemötta på sitt eget språk. Motsvarande andel bland de anställda i är för sverigefinnarna och för tornedalingarna 50 procent.143 Här är polariseringen i svaren ännu större än i föregående fråga. Det är uppenbart att de anställda i tror att lagen till viss del har betydelse för att öka samernas självkänsla för den egna minoritetskulturen, men att de i mycket liten grad tror att lagen har någon praktisk betydelse för samerna i myndighetsärenden. Lagen har alltså en mycket låg legitimitet 142För en mer detaljerad beskrivning av myndighetpersonernas upplevda behov av lagen, se Tabell 12, 13 och 14 i Bilaga 4. 143Se Tabell 16, Bilaga 4. bland de tillfrågade. I är tilltron till lagens betydelse för minoriteterna avsevärt högre även för den praktiska betydelsen. Det finns även i anställda som anser att lagen har betydelse. En kommunanställd 51-årig kvinna i kommun, som säger sig kunna lite samiska, skriver i en kommentar i enkäten: som vet att jag ej är 1:a språkare, modersmålstalare, talar svenska till mig. Det finns en kod där. Behövs insatser för språkutbildning, speciellt i de utvalda inlandskommunerna för fast b. samiska.144 En kommunanställd 51-årig kvinna i kommun skriver i en kommentar i enkäten: om samer visste att jag kunde språket skulle de vilja prata samiska hellre än svenska men jag bedömer inte att det skulle vara så många personer det skulle gälla. lagen kom har det kanske varit ett par ärenden.145 En kommunanställd 45-årig kvinna i kommun, som behärskar både finska och meänkieli, skriver i en kommentar i enkäten: Meänkieli används enbart talspråk. Inget behov av det skriftliga språket. Finska används både i tal och skrift.146 Svaret återspeglar den återkommande åsikten i att det inte är någon större skillnad mellan finska och meänkieli och att finska är ett mer användbart språk. En kommunanställd 40-årig man i kommun, som behärskar finska, skriver i en kommentar i enkäten: Här vid gränsen är det naturligt att använda finska i vardagen. Jag vet att i många bostadsområden pratar man finska grannar emellan, kanske mer gärna än svenska. Jag själv som arbetar med myndighetsutövning får ganska ofta läsa beslut på finska. Trots att finnarna är skyldiga att översätta till svenska lyckas det inte alltid fullt ut. Vissa facktermer i finsk text går att få reda på via en ordbok. Allmänt sett är det positivt att minoritetsspråkslagarna finns i , men situationen/utvecklingen får ej bli sådan att invånarna helt isolerar sig från svenska språket och inte alls lär sig svenska, eller mycket dåligt. I finska skolor är det numer frivilligt att lära sig svenska, det är alltså inte ett obligatoriskt språk längre.147 Svaren från visar hur självklart många verkar anse det naturligt att flera språk existerar parallellt med varandra. På så vis har en finländsk mentalitet vunnit insteg i gränsstaden, en mentalitet som kommer sig av att svenskan och finskan ända haft samma konstitutionella status som officiella språk i . Finländarna är vana att leva i ett flerspråkigt samhälle. Primärmaterialet, Individuell enkät nr 51. Primärmaterialet, Individuell enkät nr 10. Primärmaterialet, Individuell enkät nr 67. Primärmaterialet, Individuell enkät nr 86. Från samiskt håll är åsikterna om minoritetsspråkslagstiftningen på sina håll ganska kritisk, som framgår i beskrivningen av samiska organisationer nedan. Kritiska åsikter har även framförts av intervjuade sverigefinnar, som menar att det är svårt för den enskilde att veta inom vilket myndighetsområde lagen gäller.148 En synpunkt som kommit fram i samtal med samtliga tre minoritetsgrupper är att språken borde vara mer visuellt synliga i den offentliga miljön. Det handlar exempelvis om att sätta upp informationsskyltar och gatuskyltar på minoritetsspråken och att på andra sätt synliggöra minoritetsspråken och minoritetskulturerna. Trots tal om behovet av synliggörande av minoritetsspråken i den offentliga miljön måste konstateras att de är mycket osynliga i och . Den samiska kulturen är väl synlig i , exempelvis i form av samemuseet eller sameslöjdföreningen , men det samiska språket lyser med sin frånvaro trots att kommunen profilerar sig som ett samiskt centrum. Ett besök i kommunens förvaltningsbyggnad visar inga skyltar eller annan samisk närvaro. Det kunde vara vilket kommunalhus som helst i . Enligt den minoritetspråksansvarige i ska emellertid den inre miljön i på ett tydligare sätt omformas så att den också återspeglar den samiska kulturen.149 Inte heller i andra offentliga miljöer som eller sjukstugan är det samiska språket synligt. Det samiska språket syns inte heller på kommunens hemsida. Hemsidan för världsarvet Laponia har en engelsk språkversion, men ingen samisk. Hemsidan för marknad har en svensk, en engelsk och en samisk språkversion. Den engelska och den svenska fungerar, inte den samiska. Länkarna till samiska aktiviteter står på svenska eller engelska. Även i är minoritetsspråken finska och meänkieli nästan helt osynliga i den offentliga miljön, trots närheten till och långt gånget samarbete mellan och . I kommunens förvaltningsbyggnad finns bara svensk skyltning och broschyrerna i broschyrställen är så gott som uteslutande på svenska. Detsamma gäller i andra offentliga byggnader. har viss information på finska vid ingången, med det är ett undantag som bekräftar regeln. Ett besök i finska på andra sidan älven bekräftar att förhållandena är likadana på den finska sidan. Där är det svenska språket påtagligt frånvarande i gatumiljön. Flerspråkighet som visualiserad kulturell norm verkar vara ett okänt begrepp både i och i . Hemsidan för stad har språkversioner för engelska, ryska, italienska, norska och finska. Där avhandlas kortfattat affärsverksamhet, Eurocity, turistinformation och webblänkar. All övrig medborgerlig information är på 148Elenius & Ekenberg 2002, s. 73 f. Intervju med minoritetsspråksansvariga vid kommun . För de finskspråkiga medborgarna i finns därför ingen större vägledning i kommunala spörsmål. En jämförelse mellan kommunerna Jämförelsen mellan de två kommunerna visar att har haft ett högre födelseunderskott och ett betydligt högre flyttningsunderskott i förhållande till den totala befolkningen. Förklaringen kan bl.a. sökas i den höga inflyttningen av sverigefinnar. Befolkningsstrukturen är relativt likartad med en betydligt lägre andel invånare i förskoleålder samt i den produktiva åldern än riksgenomsnittet. Ett motsvarande betydligt högre andel än riksgenomsnittet finns i åldrarna . Den höga inflyttningen av sverigefinnar har bidragit till att prägla myndighetskulturen i . Den höga inflyttningen av sverigefinnar har ökat användningen av finska också inom myndigheter och förvaltningar, dels för att behovet ökat, dels för att flera anställda behärskar finska. De nationella minoriteterna har haft olika språkliga strategier, som också avspeglar olika slags etnopolitiska strategier. De har delvis utformats som ett resultat av den statliga minoritetspolitiken. I är samerna urskilda och profilerade som etnisk grupp på ett mycket tydligare sätt än sverigefinnar och tornedalingar i . Det finns exempelvis i kommunen ett särskilt samepolitiskt parti och inom kommunförvaltningen en arbetsgrupp bestående av samepolitiker och en tjänsteman med samisk bakgrund. Det finns även utbildnings- och kulturinstitutioner som synliggör den samiska kulturen. Den tydligare etniska profileringen i kan sökas både i samernas etniskt profilerade rennäring, som är ett resultat av den svenska minoritetspolitiken , och i den kulturella statliga segregeringspolitik som fördes mot de renskötande samerna. Det har befrämjat en etnopolitisk mobilisering som starkt betonar egenarten hos samerna. Man kan säga att samerna som etnisk grupp är mer synliga i än sverigefinnarna och tornedalingarna i . Trots detta har sverigefinnarna och tornedalingarna en betydligt bättre tillgång till minoritetsspråkskunnig personal inom den kommunala förvaltningen. I finns inga politiska partier med etnisk profil, inte heller politiker med etnisk profilering i kommunförvaltningens arbetsgrupp för minoritetsfrågor. Här är minoritetspolitiken en integrerad del av den kommunala verksamheten med ett nära samarbete med minoritetsorganisationerna. Inom båda kommunerna spelar den etniska särprägeln in i den högre andelen anställda inom utbildning/forskning och personliga/kulturella tjänster. I finns exempelvis Samernas utbildningscentrum, samemuseet och sameslöjdföreningen . I finns bl.a. Sverigefinska folkhögskolan. har en lång tradition som utbildningscentrum för . Den högre andelen verksamma inom jordbruk/skogsbruk/jakt- /fiske i återspeglar både skogsbrukets större betydelse och rennäringens betydelse som en etniskt utformad näring. har i större utsträckning karaktär av en tjänstemannastad än . len personer med eftergymnasial utbildning betydigt lägre i än i . Andelen arbetslösa och i arbetsmarknadsåtgärder är betydligt högre i än i . Sammanfattningsvis kan konstateras att skillnaderna i myndighetskultur vad gäller minoritetsspråksanvändning till inte så liten del kan hänföras till strukturella skillnader i befolkningssammansättningen. Samerna utgör en betydligt lägre andel av befolkningen i än sverigefinnarna och tornedalingarna i . Det påverkar andelen kommunanställda med kunskaper i minoritetsspråk. Utan tvekan har även närheten till , liksom den stora in- och utflyttningen av sverigefinnar i , påverkat den etniska sammansättningen bland de kommunanställda och därigenom också språkkompetensen. Närheten till , liksom likheten mellan meänkieli och finska som språk, har även bidragit till att de två språken gett stöd till varandra. Det har inte ansetts som särskilt avvikande att människor talar finska eller meänkieli, tvärtom har enkäterna och intervjuerna visat att svenskarna i många fall uppfattat sig som en minoritet i . Det har även återspeglats i den lokala debatten i massmedier. Till detta ska lägga samarbetet mellan och om ett samgående. har ett samarbete mellan och pågått inom områden som infrastruktur, energiförsörjning, sportanläggningar, utbildning, kultur och turism. utvecklades det till målsättningen att utveckla de båda städerna till en sammanhållen stad. En folkomröstning om ett samgående hölls i i samband med det senaste riksdagsvalet, med ett avslag som följd. Samarbetssträvanden påverkar även attityden till det finska språket. Nedanstående organisationer och institutioner knutna till de nationella minoriteterna i norra var verksamma . Av dessa har intervjuer gjorts med företrädare för en del av de organisationer som har sin verksamhet förlagd till förvaltningsområdena för minoritetsspråkslagarna. Det är , ()/Sámiid Riikasearvi, Sällskapet , (), Sáminuorra, Sáráhkká, Svenska Tornedalingars Riksförbund-Tornionlaaksolaiset (SRT-T), Tornedalsteatern, Kultur- och forskningscentrum samt . Deras åsikter om lagstiftningens genomförande beskrivs nedan. Övriga organisationer beskrivs mera översiktligt. Av väsentlig betydelse för att de nationella minoriteterna ska lyckas bevara och utveckla sitt språk och sin kultur på ett långsiktigt sätt är att ekonomiskt stöd utgår både till utbildnings- och kulturändamål, men också till stöd för minoritetsorganisationer. I Tabell 17 har det totala statliga stödet till samerna, sverigefinnarna och tornedalingarna summerats i kategorier. För samernas del har bidraget på ca till Sameskolstyrelsen räknats in i pos- ten Kultur och utbildning. Likaså har bidraget på närmare ca 16,5 miljoner till räknats in i Organisationsstöd. I den ekonomiska sammanställningen ingår för samernas del alltså anslag till ändamål som fanns redan före minoritetsspråkslagstiftningens genomförande liksom anslag till som myndighet. De har ändå tagits med för att man skall kunna jämföra de statliga resurser som de tre minoriteterna får för verksamheter som aktivt bidrar till bevarande av minoriteternas språk och kultur liksom möjligheten till ett aktivt politiskt inflytande i samhället med hjälp av minoritetsspråken. Det sistnämnda är en viktigt demokratisk aspekt av minoritetsspråkslagarna. I jämförelsen bör även beaktas att samerna är en ursprungsbefolkning. STATLIGA ANSLAG/BIDRAG SOM MINORITETSORGANISATIONER DISPONERADE UNDER ÅR 2002 (BELOPP I TKR) Procent kultur & utb. Källa: Bearbetning av Ds 2003:10, Ett sammanhållet bidragssystem för etniska organisationer, s 14 ff. Som framgår av tabellen är statens bidrag till de minoriteter som berörs av språklagstiftningen mycket asymmetriskt. Sammanställningen visar att stödet till samerna uppgår till av det totala statliga stödet till de tre minoriteterna. Motsvarande andel för sverigefinnarna är och för tornedalingarna . Proportionerna är ungefär likadana när man räknar på kultur- och utbildning separat. Som tidigare beskrivits under avsnittet om fördelning av det statliga minoritetsspråksanslaget till de berörda kommunerna i , har beloppen till kommunerna räknats utifrån dels ett basbelopp per språk, dels utifrån hur många invånare i kommunerna som tillhör någon av minoriteterna. Det innebär att kommunerna i det samiska förvaltningsområdet får räkna varieteterna sydsamiska, lulesamiska och nordsamiska som separata språk, vilket ger tillgång till tre basbelopp ur det statliga stödet. Meänkieli och finska ger tillgång till ett basbelopp vardera ur det statliga stödet. Bland de tre minoriteterna som berörs av minoritetsspråkslagstiftningen är samerna den som är mest välorganiserad. Det beror delvis på att samerna har en av riksdag särskild erkänd status som urbefolkning , förutom statusen som nationell minoritet. Den sistnämnda delas med de övri- ga fyra nationella minoriteterna. De samiska intresseorganisationerna är i stort delade på politiska organisationer samt närings- och kulturorganisationer enligt nedanstående. bildades för att ge visst självstyre åt samerna. Åsikterna om minoritetsspråkslagstiftningen bland de samiska partierna i har inte undersökts i denna undersökning. Ett särskilt organ, kulturråd, har inrättats av för att i enlighet med sametingslagen fördela det statliga bidraget till samisk kultur och samiska organisationer. Som en följd av samernas särskilda status och organisation är samerna den minoritet som får överlägset störst ekonomiskt stöd. Det sammanlagda stödet till kultur och utbildning uppgår till per år.150 Huvuddelen av utbildningsbidraget finansierar samebarns skolgång som annars skulle finansieras av kommunerna. har det funnits en samisk språknämnd inom som har haft till uppgift att arbeta med språkvård och språknormer. antog ett nytt handlingsprogram för språkpolitiken. Ett kampanjråd direkt under fungerar som styrgrupp i arbetet. En viktig utgångspunkt är att ska leda det samiska språkarbetet. I det språkpolitiska handlingsprogrammet för det samiska språket ställer långtgående krav på en förändring av de nuvarande minoritetsspråkslagarna. De viktigaste kraven är att förvaltningsområdet för samiska i en första etapp utvidgas till delar av det sydsamiska området samt att en översyn initieras av den samiska språklagen, med syfte att verka för att samiska språket får en officiell ställning och blir likvärdigt med det svenska språket i hela det samiska området.151 Enligt , avdelnings- och språkchef vid , har minoritetsspråkslagen i stort sett bemötts positivt av samerna. Den har gett ett godkännande till samiskan som språk, inte minst på det symboliska planet. Man behöver inte ursäkta sig för att man talar ett minoritetsspråk i kontakt med myndigheter. Det finns emellertid även negativa synpunkter på lagstiftningen. En sådan är att lagen är väldigt vagt skriven. Den känns ofullständig när man inte kan begära skriftliga handlingar på sitt minoritetsspråk. Ett annat problem med lagstiftningen är att den inte ger språkanvändarna möjlighet att utveckla de språkliga färdigheter som behövs för att kunna utnyttja lagen. Avsaknaden av språklig kompetens kan ses på två sätt. Det råder för det första brist på myndighetspersoner som talar samiska. För det andra behövs stora insatser för att öka språkkompetensen hos samerna själva. expertgrupp har också påpekat en del svagheter och oklarheter i lagstiftningen. Synpunkter som kommit fram från anställdas sida med samiskspråkig kompetens är att inga förhandlingar förts med dem om att deras språkkompetens ska 150Bearbetning av Ds 2003:10, Ett sammanhållet bidragssystem för etniska organisationer, s. 19. 151Sametingets hemsida, Språkarbete: , . 2004/05:RFR3 ETT UTHÅLLIGT SPRÅK användas i tjänsten. De har därför fått en extra börda utöver det ordinarie arbetet. Likaså har det efterlysts ett värdesättande av den språkliga kompetensen. Som en stor brist anses att ingen skillnad görs på sydsamiska, lulesamiska och nordsamiska vad gäller lagens utformning. Likaså är det önskvärt med insatser för att utveckla det samiska språket i det moderna samhället, liksom att utveckla forskning om samiskt språk och kultur. är även kritiskt till den begränsade roll som myndighet fått i genomförandet av minoritetsspråkslagen. Det gäller exempelvis tillvaratagandet av den kompetens som finns hos som myndighet. Som medlem i minoritetsgrupp räknas som en minoritetsorganisation bland andra, utan att det beaktas att det är en myndighet som tilldelats en särskild roll i den statliga minoritetspolitiken. riktar även kraftfull kritik mot de begränsade ekonomiska medel som ställts till förfogande för lagarnas genomförande. Näkkäläjärvi Utsi menar att det kan tyckas som att lagen om användning av minoritetsspråk har formulerats för att med minsta möjliga besvär och kostnad uppfylla Europa- Det återspeglas även i tillskjutning av ekonomiska medel.152 ()/Sámiid Riikasearvi organiserar samebyar och sameföreningar. Målsättningen är enligt stadgarna att tillvarata och främja samernas intressen ur ett brett samhälleligt perspektiv med särskild hänsyn till renskötselns och dess binäringars fortbestånd. Organisationen grundades vid ett samiskt landsmöte i . Projektledaren och kultursekreteraren vid SSR i , , upplever att lagen varit positiv för samerna. Äldre samer får exempelvis stöd i att använda sitt samiska modersmål och lagstiftningen har också inneburit en statushöjning för samiskan. Ett hinder för användning av lagen upplevs vara att alltför få tjänstemän är samisktalande.