mot · GT02Ju383 · 2005-09-30 00:00:00 — Regeringen skrev själva i det senaste lagförslaget som gällde utvidgat straffansvar för människohandel (proposition 2003/04:111), att det sammanfattande uttrycket otillbörligt medel är något vagt men att det får överlämnas åt rättstillämpningen att med beaktande av legalitetsprincipen närmare tolka rekvisitet. Av de rättsfall som finns framgår att det i stort sett varit omöjligt att fälla någon för människohandelsbrottet om offret varit , bland annat på grund av att domstolarna tolkar rekvisitet otillbörligt medel mycket snävt. anser att dagens svenska lagstiftning mot människohandel inte är tillräcklig. I betänkandet över lagförslaget om utvidgat straffansvar för människohandel (bet. 2003/04:JuU20), konstaterar justitieutskott att kravet på otillbörliga medel har medfört att fokus vid utredningar om människohandel på ett oönskat sätt förskjutits från den misstänktes handlande till offrets bakgrund och situation i hemlandet. Utskottet anser att det kan ifrågasättas om det alls bör vara relevant för frågan om straffansvar vilka bevekelsegrunder som offret har haft för att hamna i denna verksamhet. Fokus bör i stället sättas på det handlande som är straffvärt, och brottet bör vara så utformat att brottsutredningen koncentreras till gärningsmannen. Utskottet skriver också: Härtill kommer att synen i på köp av sexuella tjänster talar för att kriminaliseringen bör innefatta alla åtgärder som i förlängningen syftar till att någon skall utnyttjas i prostitution eller för andra sexuella ändamål och det oavsett om något otillbörligt medel använts eller inte. Men regeringen har ännu inte presenterat ett nytt lagförslag till . Vi vill betona vikten av att människohandelsbrottet verkligen förändras, enligt ovan eller på motsvarande sätt, så att rekvisiten blir tydligare och att detta sker . Samla krafterna mot människohandeln Människohandel är en fråga som skär igenom en rad politikområden. Det är en fråga som berör bland annat jämställdhets-, justitie-, social-, sjukvårds- och utrikesområdet. Att prostitution, utsatthet, fattigdom och slaveri har en djup social dimension i allmänhet och att således har en särskilt viktig funktion är uppenbart. är politiker oavsett partitillhörighet överens om det angelägna att bekämpa människohandel. Men även om handeln med människor utpekas som ett högprioriterat område, går inte alltid den politiska retoriken hand i hand med den faktiska verkligheten. Under de senaste fem, tio åren, då det blivit uppenbart att inte förskonats från människohandel, har låga öronmärkta anslag till bekämpning av människohandel tillskjutits. Konkreta politiska åtgärdsförslag har uteblivit. Polisen, och andra berörda myndigheter vittnar om både en krisartad ekonomisk verklighet och brist på såväl kunskap som vilja ute i organisationerna. En samordnad styrning saknas av de brottsbekämpande myndigheterna och deras samarbete med och frivilligorganisationer. ansvar sträcker sig inte längre än till att återsända offren till deras hemländer. Men att skicka tillbaka kvinnorna försvårar möjligheten att utreda brotten och lagföra brottslingarna. Det innebär också avsevärda risker för kvinnorna som ofta utsätts för våld, hot och social utfrysning i hemlandet. kräver att myndigheter och andra berörda organisationer får tillgång till effektiva och rättssäkra verktyg, kompetens och resurser. Vi kräver att krafterna på alla plan -samlas för att bekämpa människohandel. Säg ja till arbetskraftsinvandring Möjligheten till arbete är en av nyckelfaktorerna för att bekämpa människohandeln. Om människor på laglig väg ges möjlighet att komma till och för att arbeta, kan risken att hamna i händerna på hänsynslösa människohandlare minska. Om EU:s arbetsmarknad blir öppnare, skulle många av de unga kvinnor som misshandlas och utnyttjas på västeuropeiska bordeller kunna ha vanliga arbeten, med riktig lön och rimliga villkor. I propositionen Människosmuggling och tidsbegränsat uppehållstillstånd för målsägande och vittnen m.m. (prop. 2003/04:35) föreslog den socialdemokratiska regeringen att tillfälliga uppehållstillstånd ska beviljas till de kvinnor och barn som fallit offer för människohandel och som ska vittna i . Men att ge tillfälliga uppehållstillstånd för offer för människohandel avsett att gälla endast för den tid som rättsprocessen kräver är inte tillräckligt. Många offer för människohandel har utsatts för sådana fruktansvärda övergrepp att de ska kunna beviljas permanenta uppehållstillstånd. Hotbilden mot offren måste alltid redas ut. Vi vill att det införs en möjlighet för dem som konstaterats vara offer för människohandel att i normalfallet kunna få rätt att stanna i av humanitära skäl. När det gäller lagstiftningen om uppehållstillstånd för människohandelsoffer i andra länder inom EU, är den italienska lagstiftningen långtgående med syftet att skydda offren och hjälpa dem genom bl.a. tillgång till det sociala välfärdssystemet och genom utbildningsmöjligheter. och EU bör kunna utvärdera det italienska exemplet och titta närmare på möjligheter att införa valda delar i den egna lagstiftningen. Förbättra utbildningen för hela rättsväsendet och Enligt sker en stor del av försäljningen av sexuella tjänster via Internet. Detta är verkligheten i liksom i andra länder. Underrättelseinformation och information från förundersökningar visar att Internet har kommit att spela en allt viktigare roll när det gäller att rekrytera sexköpare. Det är därför av stor vikt att polisen ges möjlighet till bättre utbildning och mer kunskap om hur man ska bekämpa sexhandeln. Men då behöver polisen också tillgång till modern teknik. När det gäller både de brottsbekämpande myndigheterna och vet vi också att kunskap, kompetens, intresse och engagemang för människohandelsfrågan, framför allt inom polisen, varierar. Men tullen, polisen, åklagarna, domstolarna och måste ha kunskap om människohandelns orsaker, konsekvenser och hur den ska bekämpas. Vi vill därför att utbildningen för berörd personal inom samtliga brottsbekämpande myndigheter förstärks. måste ta större ansvar På vilket sätt är det svenska samhället berett att ta hand om offren för människohandeln? har det yttersta ansvaret bland annat för att sexuellt exploaterade barn som påträffas i får viss hjälp. Men insatser varierar stort över landet, bland annat på grund av en svår ekonomisk situation och en verklighet där det bland annat råder brist på lägenheter till skyddat boende för offren. Denna situation innebär att fler flickor och kvinnor har tvingats åka tillbaka till sina hemländer för att där invänta ett fortsatt rättegångsförfarande i . Väl i hemländerna finns det inte någon möjlighet att garantera att kvinnorna i väntan på rättegång får något skydd mot hallickarna eller deras kontakter. Att kvinnorna tvingas tillbaka till sina hemländer är också problematiskt för svenska myndigheter, då rättegångspersonal och polis måste flygas till kvinnans hemland för att där fortsätta förhör med henne. Detta är kostsamt och riskerar också att förlänga hela rättegångsprocessen. Det är därför mycket angeläget att uppdrag förtydligas så att myndigheten kan leva upp till sina skyldigheter. Möjligheten för socialnämnden att ansöka om tvångsomhändertagande enligt lagen om vård av unga när det gäller barn som är offer för människohandel, måste också belysas. startade ett pilotprojekt för samordning av organisationers och myndigheters arbete för människor som fallit offer för människohandel i . Projektet får medel från och samordnare för projektet är Stiftelsen i . , i , och Region är några av deltagarna. Projektets primära syfte är att förbättra stödet till offren samt effektivisera handläggningen av människohandelsärenden. Detta är ett alldeles utmärkt initiativ som vi vill ska permanentas och införas i fler län runt om i . Riktade jämställdhetsinsatser behövs för att stoppa sexhandeln Även om handeln med människor är en konsekvens av fattigdom och maktlöshet har den sin drivkraft ur det faktum att det finns personer som anser sig ha rätt att köpa andra människors kroppar. För att bekämpa inställningen att män har rätt att köpa kvinnor, måste ett intensivt opinionsarbete bedrivas. I grunden handlar det om respekten för mänskliga rättigheter och om synen på kvinnans rätt till sitt eget liv, sin egen fria vilja och sin egen kropp. Vi anser att det bör göras riktade informationsinsatser på till exempel flygplatser, färjeterminaler och andra internationella mötesplatser som beskriver vad människohandel är samt under vilka omständigheter kvinnor, flickor och pojkar tvingas leva under. Uppförandekoder för personal vid internationellt verksamma organisationer och företag måste uppmuntras och stödjas. Svenska staten och kommunerna bör föregå med gott exempel och anta uppförandekoder för alla personer som är verksamma utomlands på deras uppdrag. Vi vill också införa nolltolerans mot att internationella organisationers personal, utnyttjar offer för människohandel eller begår andra övergrepp mot civila. Personal utsänd av internationella organisationer som utnyttjar dessa människor, skall avskedas och sändas hem. Om organisationer där detta förekommer inte medverkar till att utreda och agera mot dessa övergrepp skall detta i särskilt allvarliga fall kunna leda till att minskar sin medfinansiering. EU en central aktör i kampen mot människohandel EU:s polisbyrå Europol startade sin fulla verksamhet i . Europol har till uppgift att förbättra samarbetet mellan medlemsstaternas myndigheter gällande förebyggande och bekämpande av internationell brottslighet som berör två eller flera medlemsstater där organiserad brottslighet är inblandad. Europol fungerar som koordinator genom att sammanställa och analysera information och underrättelser från de brottsbekämpande myndigheterna i varje medlemsland. Materialet kan sedan ligga till grund för det nationella, operativa arbetet och för övergripande analyser. Europol kan samordna insatser som omfattar flera medlemsländer samt tillhandahålla expertis och teknikstöd för brottsutredningar. Europol har inga egna operativa befogenheter och får således inte till exempel gripa eller förhöra enskilda människor eller spana på misstänkta brottslingar. Detta kan endast göras av polisen i varje enskilt medlemsland. Att bekämpa människohandel är ett av Europols huvudområden och en särskild enhet Crimes against persons arbetar mot detta samt med migrationsfrågor, barnpornografi och handel med organ. Europol erbjuder medlemsstaternas rättsliga myndigheter operativt samarbete via de nationella sambandsmännen som är stationerade vid Europols högkvarter i samt genom att Europols egna kriminalunderrättelse-analytiker och experter på människohandel arbetar med att tillföra information till medlemsstaternas operativa arbete. Europol samarbetar även med den internationella polisorganisationen och med EU:s åklagarsamarbete Eurojust. Europol har deltagit i flera framgångsrika projekt för att bekämpa människohandel, bland annat Operation . Det övergripande målet med var att bekämpa människohandel genom koordinerade tillslag/operationer av de rättsliga myndigheterna i de deltagande länderna, bland annat , , , och . Europol stödde projektet genom att samla in, bearbeta och analysera information och därmed även utvärdera hela projektet. Operation är ett exempel på vikten av samarbete det genomfördes och ledde till att 45 personer greps i olika länder, misstänkta för människohandel för sexuella ändamål. Ytterligare 257 personer misstänkta för sådan handel identifierades, 145 utredningar inleddes 216 offer identifierades och 569 förhör gjordes (2004:2, Människohandel för sexuella ändamål). Utöka samarbetet och utbildningen av rättsliga myndigheter Den organiserade brottsligheten som bedriver människohandel känner inga gränser. menar att det är nödvändigt att EU:s brottsbekämpande organ och de nationella rättsliga myndigheterna i medlemsländerna utökar sitt samarbete över gränserna annars kan vi aldrig bekämpa denna typ av brottslighet. Av Europols rapport om trafficking (delrapport ) framgår att Operation har visat att arbetet med att bekämpa människohandel måste stärkas och förbättras mellan medlemsstaternas rättsliga myndigheter både genom samarbete på nationell och internationell nivå. Det har också visat att det finns behov av vidareutbildning av rättsväsendets personal både på nationell och internationell nivå gällande människohandel och för deltagande i framtida operationer som . Medvetenheten om Europol och dess verksamhet är låg hos många nationella rättsliga organ, även i . Av lika stor betydelse är det därför att den nationella enheten, Europol national unit, i varje medlemsland inrättas i tydlig och utvecklad form samt att den fungerar väl och uppnår en viss status i varje medlemsland. Det är mycket viktigt att sådana enheter nu upprättas i de nya medlemsländerna. EU:s tio nya medlemsstater medför också nya möjligheter att samarbeta bättre med länder som utgör ursprungsländer för människohandel. Även EU:s åklagarsamarbete Eurojust måste stärkas i kampen mot den organiserade brottsligheten och människohandel. vill att stöd och utbildningsinsatser riktas särskilt mot de nya medlemsländerna och att arbetet fortsätter utvecklas i de gamla. Samarbetet mellan Europol, Eurojust och måste också bli bättre. Inrätta EU-program för vittnesskydd och brottsoffers säkerhet Brottet människohandel präglas av hot och våld mot offren och även mot deras anhöriga i hemlandet. Offer för människohandel vistas ofta illegalt i destinationslandet vilket gör att de inte gärna tar kontakt med myndigheterna. hotas de och utsätts för våld om de ändå försöker få hjälp. Falska dokument används och offren fråntas pass m.m. när de kommer till destinationslandet. Enligt Europol (delrapport ) visar rapporter att det har skett en stor ökning av offer från och sedan kravet på Visa togs bort till Schengenstaterna. menar att det är av avgörande vikt att offren får det stöd och skydd de behöver både i landet där en eventuell rättegång hålls och när rättsprocessen är över men också i hemlandet om de åker tillbaka. Att vittna i rättegångar där organiserad brottslighet är inblandad är inte riskfritt. En del av vittnena är dessutom själva offer för människohandel och kan därför vara särskilt utsatta. För att kunna genomföra fler rättsliga processer mot människohandelsbrott måste medlemsländerna utveckla ett gemensamt vittnesskyddsprogram. Vi anser även att medlemsländerna måste samarbeta om offrens säkerhet inte minst om de åker tillbaka till ursprungslandet. Ett gemensamt program för brottsoffers säkerhet bör därför utvecklas. Medlemsländernas polismyndigheter måste ha väl utvecklade metoder för riskbedömning och samarbete gällande brottsoffren och deras anhöriga. Harmonisering av lagstiftningen mot människohandel och snabbare implementering I viss mån har man inom EU samordnat, dvs. harmoniserat medlemsländernas straff- och processrättsliga lagstiftning, bland annat gällande människohandel, terrorism, en europeisk arresteringsorder och gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar. En fortsatt harmonisering är nödvändig, olika nationell lagstiftning gällande organiserad brottslighet skapar stora hinder för ett effektiv europeiskt samarbete och kommer sannolikt öka i och med . Det är av stor vikt att också harmonisera befogenheterna för polis- och åklagarmyndigheterna samt för tullen i kampen mot människohandeln. Möjligheter till bland annat hemlig rumsavlyssning (s.k. buggning), infiltration, bevisprovokation och åtalsförhandling är viktiga brottsbekämpande verktyg som till exempel saknar. anser att det är viktigt att även rättsliga myndigheter får tillgång till bättre brottsbekämpande verktyg inte minst för ett effektivare arbete mot människohandel. För den gemensamma brottsbekämpningen inom EU är det av central vikt att medlemsstaterna snabbt ratificerar och genomför de beslut som faktiskt redan har fattats. Detta kan dock dröja för många länder. anser därför att medlemsländerna måste åläggas ett större ansvar för att verkligen snabbt börja tillämpa både nya bestämmelser och de som redan finns. Detsamma gäller medlemsländernas inrättande av nationella enheter som Europol national units och förankringen av dessa samt information och utbildning om deras verksamhet och samordnande funktion. Vi menar också att det är av största vikt att medlemsländerna verkligen satsar resurser så att de nationella rättsliga myndigheterna inte försenar eller försvårar arbetet på den gemensamma nivån. Gällande människohandel måste tillräckliga ekonomiska medel avsättas, en tydlig prioritering av brottstypen göras samt utbildningsinsatser genomföras. Detta gäller i allra högsta grad även . Stärk det internationella samarbetet mot människohandel Förutom ett aktivt arbete inom de nuvarande EU länderna måste EU ställa högre krav på såväl nuvarande medlemsländer som kommande ansökar- och kandidatländer att prioritera bekämpandet av människohandel. Arbetet inom Organisationen för samarbete och säkerhet i () är också viktigt. Organisationens 55 länder från till antog vid sitt toppmöte en gemensam handlingsplan för att bekämpa människohandel och inrättade en s.k. hög representant mot människohandel. Även inom bedrivs arbete mot människohandel, ett arbete som behöver intensifieras. För del bör Sidas insatser mot människohandel i bland annat kraftigt utökas. Det gäller rättsligt samarbete med de länder där många människohandelsoffer kommer ifrån, bistånd för särskilda åtgärder i dessa länder för att motverka kvinnohandel samt åtgärder för att underlätta hemkomsten, skyddet och återanpassningen. Det förekommer stöd till ett antal projekt som i många fall är framgångsrika men omfattningen måste öka. Stödet till Non governmental organisations (NGO:er) behöver även utökas och utvärderas. Många NGO:er har ofta ett bättre kontaktnät och större möjligheter än myndigheterna att kunna nå de mest utsatta kvinnorna.