mot · GT02U386 · 2005-10-05 00:00:00 — 4.2Utbränt uran Depleted Uranium (DU)12 4.4Lätta vapen Small Arms and Light Weapons (SALW)14 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om spridning av kunskap om FN:s resolution om bl.a. kvinnors medverkan i fredsuppbyggnad. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verka för en stor om mansrollen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skynda på implementeringen av den civila fredskår som beslutat om, och som ministerrådet senare godkänt, för fullgörandet av icke-militära uppgifter under konflikter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringens årliga skrivelse om krigsmaterielexporten i fortsättningen bör innehålla en bedömning av i vilken grad denna stämmer överens med de överordnade målen när det gäller samstämmigheten mellan olika politikområden i politik för global utveckling, liksom att i regeringens kommande skrivelser redovisa hur krigsmaterielexporten stämmer överens med de överordnade, globala målen om fattigdomsbekämpning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det generella förbudet även fortsättningsvis måste utgöra den grundläggande förutsättningen för krigsmaterielexporten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att närings- och sysselsättningspolitiska argument för en krigsmaterielexport avvisas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inom EU bör driva en politik mot s.k. materielspecifik krigsmaterielexport till stater där brott mot mänskliga rättigheter begås och att ett demokratikriterium måste införas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att även i EU driver en politik om ökad restriktivitet när det gäller följdleveranser av krigsmateriel och för hur dessa kan fortgå. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att justera de existerande svenska reglerna kring krigsmaterielexport så att reglerna för import är samstämmiga och likalydande med exportkontrollen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att alla typer av militärt samarbete oavsett om det handlar om import eller export eller annat utbyte av krigsmateriel till skall upphöra. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör arbeta för att EU inför ett vapenembargo mot . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arbetar för att EU fortsätter upprätthålla vapenembargot mot . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i EU arbetar för att EU:s s.k. uppförandekod när det gäller krigsmaterielexporten dels blir restriktiv, dels får status av ett för medlemsländerna bindande dokument i stället för att som endast vara en rekommendation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svenskt statligt exportstöd till krigsmateriel avskaffas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör ta initiativ i FN till en konferens om ett internationellt fördrag om restriktioner i vapenproduktion och vapenhandel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avveckla engagemanget i () samt i sexnationersinitiativet för krigsmaterielproducenter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ingen typ av produktutveckling av minor får ske inom ramen för svensk vapenproduktion eller forskning. begär att regeringen verkar för att det femte protokollet till konventionen om förbud mot, eller inskränkningar i, användningen av vissa konventionella vapen som kan anses vara ytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verkningar, skall inkludera ett förbud mot klusterbomber. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i FN och andra internationella forum skall verka för ett moratorium till dess ett förbud mot klusterbomber finns. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör verka för att all användning av DU-vapen stoppas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att frågan om förbud mot utbränt uran lyfts till och att användning av utbränt uran klassas som krigsförbrytelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka forskning som kan klarlägga sambandet mellan utarmat uran och sjuklighet, miljöeffekter och dödlighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verka för en tätare NPT-översynsprocess där sanktionsmöjligheter skapas för de länder som inte fullgör sina åtaganden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i FN stödja framtagandet av en konvention i den riktning som anger. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i väntan på en global konvention aktivt tar del i , Programme of Action, och strävar efter att uppfylla dess åtaganden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att aktivt delta i de internationella samarbeten som tar sikte på gemensamma regler för spårning och märkning av lätta vapen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall verka för god representation av både parlamentariker och enskilda organisationer med kunskap och engagemang i frågor i den FN-delegation som 2006 skall förhandla om lätta vapen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att medverka i och initiera aktiviteter i för ansvarsfullare hantering av lätta vapen i alla led, på myndighetsnivå såväl som hos den svenska allmänheten.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i översynen av reglerna för svensk vapenexport särskilt beakta statistik, export och import av lätta vapen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utredning av förekomsten av privata militära företag, , i svenska affärssamarbeten och militära samarbeten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om undertecknande av legosoldatskonventionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arbete mot terrorism och internationell kriminalitet inte bedrivs med sådana medel att statens våldsanvändning ökar eller dess rätt till kontroll mot civila utökas.1 1 Yrkandena 28 och 32 hänvisade till JuU. Politikens, samhällets och offentlighetens främsta plikt i alla samhällsbyggen har varit att skydda sin befolkning, värna de civila och livet samt förhindra lidande. Ändå misslyckas detta och överallt i vår värld. Bara dödades 25000 människor i världen i direkt samband med krig och konflikter. av världens barn sägs bli civila vittnen till våld och övergrepp. Många av världens stater och många människor lever dessutom i tron att allt är tillåtet i krig. De flesta är inte ens medvetna om att barn ska vara särskilt skyddade i krig eller att kvinnors roll före, under och efter konflikter finns reglerad i två . Sammanfattningsvis är kunskapen i världen både om jus ad bellum, principerna för att gå i krig, eller om jus in bello, dvs. konventionerna som styr uppträdandet i krig, för dåligt kända och vapenspridningen fullständigt oproportionerlig. Det finns ett överflöd av exempel på hur bruket av våld och vapen inte bara bringar akut lidande och död utan också utgör direkta utvecklingsbromsar. Exempelvis säljer skrupelfria stater vapen till regimer som kortsynt gagnar sina affärsintressen i stället för att prioritera utveckling och fattigdomsbekämpning. De stolta millennieutvecklingsmålen om global utveckling lyser i de här sammanhangen alltför ofta med sin tragiska frånvaro. I pågår en konflikt som kallas för världskrig eller det tredje världskriget. har 3 miljoner människor avlidit som en direkt eller indirekt följd av kriget, och 1,8 miljoner har tvingats på flykt. Världens mediebevakning har inte alls stått i proportion till detta enormt omfattande lidande. Våldet fortsätter trots att två fredsavtal slutits . När det gäller massakrerna 1993 i tog det hela för omvärlden att komma till insikt om sin del i skulden, att införa vissa internationella mekanismer, att instifta en tribunal och att ta en senkommen debatt om FN:s kapacitet. Det har konstaterats att enorma mängder vapen förts in till rebeller och laglösa, vapen som kunnat spåras till kända vapenfabrikörer. Men det koloniala arvet, mentalt och ekonomiskt, och det medvetna åberopandet av etnicitet som förevändning för våldsmobilisering är ännu obearbetat. I östra del är interna och externa, offentliga och lokala maktspel långt ifrån avslutade, och de oskyldiga barnen, familjerna, de fattiga och de hemlösa offras ännu cyniskt i hundratal, fast övergreppen och hungerkatastrofen varit väl kända . Allt medan den sudanesiska staten köper vapen för sina oljeinkomster På har sociala och klassmässiga motsättningar och brittisk överhöghet maskerats bakom religiös tillhörighet och ätit sig in i människors sinnen. Detta har skymt sikten och försvårat en rationell hantering av konflikten. har aktiv avväpning och ökat självstyre skapat det relativa lugn som råder. Det bestående våldsamma läget i måste framför allt förklaras med hur olika främmande makter utnyttjat det lilla bergslandet. Förutom opiumsmugglings- och oljeledningsintressen har först , sedan , härjat så att den civila moralen, försörjningsförmågan, resursbaserna, de lokala traditionerna och demokratiska samhällsstrukturer raserats. Krig dödar nämligen inte bara människor de dödar hela kulturer. var ett land på frammarsch med exempelvis stigande kvinnlig utbildningsnivå. Det medeltidsbetonade talibanstyret blev en bakvänd reaktion mot västernisering och utländskt inflytande i krigens spår. I lider hela landet av mer våld i de konvulsioner och efterdyningar som den folkrättsvidriga amerikanska invasionen 2003 skapade, trots att dess förevändning var att krossa en diktator, upprätta demokrati och stoppa produktionen av massförstörelsevapen. Men draksådd ger drakskörd. I ökar gatuvåldet och de väpnade rånen. I genomsnitt sker tre väpnade brott i vårt land! Förövarna är alltför ofta unga män med svag samhällsförankring, som eventuellt tror att filmens våld går att tillämpa in real life med samma statusökning och personliga makt som på filmduken, eller män som slår och förföljer sina kvinnor i syfte att kontrollera och förtrycka dem. Det är utifrån ovanstående mycket tydligt att det måste analyseras hur de inre och yttre mekanismerna runt krig och väpnat våld ser ut, hur de utlöses och vilken verkan de får för individen, för samhället och för den globala utvecklingen och ta konsekvenserna av denna analys. Det politiska svar som de gröna vill lyfta fram innehåller åtminstone fyra dimensioner, om än de psykologiska faktorerna här lämnas obeaktade: Tillgången till legala och illegala vapen i världen i allmänhet. Styrkan hos nationella regeringar för lagstiftningskapacitet och efterlevnad. Skyddet av attraktiva naturresurser, som olja, mineraler, guld och rikedomar för exploatering. Omvärldens och FN:s reaktioner, kapacitet, intresse och insatser att förebygga, stoppa och förhindra våld, krig och konflikter. Betydelsen av framför allt de lätta vapnen är grovt underskattade. De måste behandlas efter den omfattning deras skadeverkningar har och därför jämställas med konventionella större vapen, massförstörelsevapen och kärnvapen. Handeldvapnet som den destruktiva manlighetssymbolen framför andra, en fallosliknande, avfyrande och penetrerande manick som ger makt att råda över liv och död, förknippas också i vår patriarkala värld i så hög grad med en manlig verklighet. Detta stämmer dock inte längre helt. Kriget av drabbar främst de civila. För lätta handeldvapen är det typiska både offret och förövaren visserligen fortfarande en ung man, men användningen av små och lätta vapen är en av de vanligaste dödsorsakerna även för barn och kvinnor. Så finns exempelvis, även om de slutat tillverkas, 100 miljoner spridda över världen, och de tillhör fortfarande de billigaste, mest lätthanterliga och lättburna vapnen. T.o.m. ett barn klarar av att handskas med dem. Kvinnor betraktas oftast som krigens och vapnens offer. Systematiska våldtäkter har t.ex. blivit ett alltför etablerat vapen, som enligt Internationella brottmålsdomstolens kriterier är åtalbart som brott mot mänskligheten. Men är också många kvinnor själva soldater. I vissa konflikter, exempelvis i , är av de stridande kvinnor. Utöver problemen som manliga kolleger har med att behandla dem jämställt, vare sig de är över- eller underordnade, finns stora luckor att fylla när det gäller hur stater använder sig av kvinnor som resurs i uppbyggnadsarbete efter krig, i medling och i fredsmäklande. Mycket av genusproblematiken lyfts fram i FN:s säkerhetsråds resolution nr 1325 , liksom i Women, War and Peace. Men dessa slutsatser och förslag är inte tillräckligt kända, vare sig i eller i världen. önskar därför se en kraftfull informationssatsning runt genusfrågor främst för militärer, men även för allmänhet och politiker, om kvinnor som fredsbyggare och inte bara som offer, genom att budskapet i bl.a. resolution sprids. Slutligen behövs en stor om mansrollen i världen. Detta skulle ge en kraftfull signal till omprövning av könens roller, relationer och resurser och vid krig, i konflikter och i vapensammanhang. Världen lägger alltför stor vikt vid militär upprustning. grundläggande hållning är att tonvikten i stället bör ligga på att förebygga konflikter, lösa dessa fredligt och förhindra att krig uppstår. Detta arbete måste innebära ett brett angreppssätt där inte bara konflikter utan roten till dessa angrips. Arbetet för att bekämpa fattigdom, förbättra miljön och främja demokrati innebär således också ett arbete för en fredligare värld. De konflikter som ändå uppstår måste åtgärdas i ett tidigt skede. Vikten av detta är otvetydig. Konflikter som blommat ut i fullskaliga krig är både dyrare såväl i mänskligt lidande som i ekonomiska termer och svårare att lösa. Det finns således allt att vinna på att utveckla och satsa mer på de verktyg som finns för fredlig konflikthantering. Detta innebär att mer resurser måste läggas på att utveckla metoder och redskap för fredsbyggande. Smarta och riktade sanktioner skulle kunna bli ett mycket mer verksamt instrument. Vi vill i detta sammanhang påminna regeringen om att implementeringen av den civila fredskår som beslutat om, och som ministerrådet senare godkänt, för fullgörandet av icke-militära uppgifter under konflikter påskyndas. Militära insatser utifrån får bara användas som en sista utväg när alla andra möjligheter är uttömda, men de kan vara motiverade och till och med behövliga, just för att stoppa och hindra total laglöshet, övergrepp och övervåld och, som det betonas i FN:s reformrapport to Protect, även för att hindra folkmord och brott mot mänskligheten vid t.ex. etnisk rensning eller liknande. Rätten att ingripa måste dock vara folkrättsligt solklar, legalt reglerad och även väl känd. Den får inte släppas godtyckligt till envar kraft som anser sig ha rätt att intervenera. I den bemärkelsen behöver folkrätten med , tillämpliga konventioner och praxis försvaras för framtiden. menar att FN ska vara den enda instans i världen som har rätt att intervenera militärt och att detta måste sanktioneras i säkerhetsrådet eller i någon av generalförsamlingens resolutioner, till exempel Uniting for Peace. FN:s faktiska kapacitet att sända trupp med ett s.k. kapitel 7-mandat är inte stor, men utnyttjas allt oftare på den globala scenen. Så bär just nu 18 fredsframtvingande operationer och 14 fredsbevarande styrkor världen runt FN:s flagga. Svenska soldater och experter spelar också en alltmer ansedd och behövd roll i arbetet med att efter konflikter demobilisera, avväpna och återanpassa f.d. soldater till ett normalare civilt liv. Vårt lands kunnande har, i synnerhet när det gäller rehabilitering av barnsoldater, varit välbehövt och funktionellt. Med detta sagt vill vi återigen betona vår grundläggande hållning som innebär att arbetet med att förebygga konflikter och lösa dessa fredligt alltid måste komma i första rummet. Militära insatser får bara användas som en sista utväg när alla andra möjligheter är uttömda. Krig skapar inte bara lidande och död i den privata sfären, de utarmar hela samhällen på kraft, mod, energi och kompetens. De föröder naturresurserna och miljön, ödelägger produktionen och infrastrukturen. I årets upplaga av betonas just konflikter som ett hinder för utveckling. I ljuset av detta är den fattigdomsbekämpning världens nationer förbundit sig att göra meningslös, såvida inte freds- och säkerhetsskapande arbete sker parallellt. Det extrabelopp som krävs för att uppfylla FN:s millennieutvecklingsmål om att halvera hungern och utrota fattigdomen i världen till beräknas 2006 i de fattigaste länderna vara . Att jämföras med det belopp som utökade sin militärbudget med för att klara . FN:s alla fredsbevarande uppdrag kostar , vilket således motsvarar av militärutgifter. Dessa siffror säger en hel del om vad som ändå värderas högst av de ledande i världen. Men vapenvåld och konflikter, utan att det är fråga om regelrätta krig, skapar också förluster i många andra led. Otrygghet, kapital- och egendomsförstörelse, lidande och rehabiliteringskostnader skapar på vissa håll i världen stora hål i den reguljära offentliga ekonomin och kan i värsta fall orsaka upplösning av samhällsstrukturerna. Exempelvis är och länder kända för okontrollerat vapenbruk och förödande vardagsvåld, för att inte tala om . räknar med att i de latinamerikanska länderna uppgår samhällsförlusten i bruttonationalprodukt räknat till på grund av lätta vapens skadeverkningar. menar att intentionerna i politik för global utveckling inte alls uppfylls så länge vår egen framtagning av krigsmaterial för export, den urskillningslösa världsvida JAS-försäljningskampanjen, exportsubventioner av krigsmateriel och våra ambitioner att öppna landet för vapenutprovning av utländska vapensystem fortgår. I regeringens proposition Politik för global utveckling (prop. 2002/03:122), och i det efterföljande riksdagsbeslutet, betonas samstämmigheten mellan politikområdena för att uppnå en sammanhållen och effektiv global utvecklingspolitik. Men detta åsidosätts grovt genom att dessa kontraproduktiva militära verksamheter upprätthålls. Det saknas en analys om den svenska krigsmaterielexportens roll i ett större globalt sammanhang, och den sätts inte heller i relation till millennieutvecklingsmålen. Detta menar är en oacceptabelt stor brist som bör redovisas i de kommande skrivelserna om politik för global utveckling respektive krigsmaterielexporten och framför allt åtgärdas. Värdet på den svenska vapenexporten uppgår till . I relation till de största länderna i branschen är detta kanske volymmässigt blygsamt. Men räknat per capita tillhör vi de stora i världen. Dessutom ökar exporten och går till hela 57 mottagarländer. menar att det är ett mål i sig att begränsa den internationella vapenhandeln, och bör därför ligga i framkant för att verka för en total minskning av produktion och export av krigsmateriel. De svenska exportstödjande verksamheterna måste av dessa skäl avskaffas. Vid Internationella Röda Korsets och Röda Halvmånens 28:e internationella konferens kring internationell humanitär rätt utfäste sig att i svensk nationell lagstiftning och i sin politik väga in efterlevnad av internationell humanitär rätt i kriterierna för svensk vapenhandel. verkar regeringen gå motsatt väg. Det generella förbudet när det gäller den svenska krigsmaterielexporten måste fortsättningsvis utgöra den grundläggande förutsättningen för den svenska politiken för krigsmaterielexport. Export ska vara ett undantag! Genom den utredning som presenterade sitt betänkande , finns starka skäl att anta att den restriktiva och globalt sett stilbildande vapenexportkontroll som präglat nu är under omprövning. De gamla, ännu rådande skrivningarna, om att export av krigsmateriel inte ska vara materielspecifik och inte får ske av näringspolitiska skäl, måste bestå och snarare tillämpas än mer restriktivt. I egen försvarsbudget påbörjas nu en blygsam bantning med ca 3 miljarder av totalt 44 miljarder. Materielinköpen är den tyngsta enskilda posten och omfattar också forskning för att ta fram nya vapensystem och tillbehör. Kvar i svenska hangarer står också alla de JAS-plan som inte hittar några köpare och som starkt kritiserat eftersom den enorma kostnaden för dessa aldrig stått i proportion till vare sig försvarsnyttan eller försäljningsutsikterna. Med den nya världsordning som vi ser växa fram, med en ensam stormakt, finns det anledning att förhålla sig starkt kritisk till de länder med vilka samarbetar eller exporterar krigsmateriel till och till hur vår exportregim är beskaffad. utvecklas till en alltmer arrogant och alltmer självtillräcklig stormakt. Landets ställning är att likna vid oligopol på vapenmarknaden, och dess standarder och system är de till vilka resten av världen anpassar sig. Till denna stormakt, som har militärbaser utplacerade över hela världen och som utförde en illegitim storinvasion i , exporterar krigsmateriel. exporterade också till , trots att även det landet var inblandat i . Det finns även, som sagt, ett utvecklat vapensamarbete med , som är en av de i särklass största vapenexportörerna, nämligen den femte i världen. Även vapenimport i större omfattning sker från till vårt land. Detta ser vi som ett aktivt stöd till den israeliska ockupationsmaktens krig gentemot civila grannar utan armé. Därför menar vi att alla typer av militärt samarbete, import eller export av krigsmateriel, utplacering av militärattachéer samt forskningsmässigt eller kommersiellt militärutbyte med , måste anses vara otillständiga och upphöra. bör dessutom arbeta för att EU inför ett vapenembargo mot . I det regelverk som finns i vårt land ingår numera en bestämmelse om att krigsmateriel som exporteras inte måste vara direkt knuten till de brott mot de mänskliga rättigheterna som begås i ett land för att krigsmaterielexport ska vara förbjuden. Förekommer det brott mot de mänskliga rättigheterna, oavsett om dessa har någon anknytning till den krigsmateriel som är tänkt för export eller inte, är krigsmaterielexport till landet i fråga förbjuden. Trots att dessa exportbestämmelser är avsedda att vara restriktiva, har det funnits stora kryphål i de riktlinjer som antagits, främst runt följdleveranser. Med hänvisning till att måste uppfylla ingångna avtal och uppvisa pålitlighet som leverantör av krigsmateriel har exporterat krigsmateriel till länder där brott mot de mänskliga rättigheterna eller konflikter pågår, och en generös tidsgräns har satts för hur följdleveranser av krigsmateriel kan fortgå. I visar det stora antalet dödsstraff, förekomsten av rättsvidriga domar och fall av tortyr knappast på något förändrat sinnelag hos regimen. EU ville trots detta lyfta sitt vapenembargo till , men möttes av hårt motstånd. Detta exempel visar på nödvändigheten av att verkar för att EU:s s.k. uppförandekod när det gäller krigsmaterielexporten dels blir mer restriktiv, dels får status av ett för medlemsländerna bindande dokument i stället för att som endast vara en rekommendation. Regeringen bör därför också aktivt verka för att EU:s uppförandekod implementeras som nationell lagstiftning i alla EU-länder. bör även i EU driva en politik om ökad restriktivitet när det gäller följdleveranser av krigsmateriel. Dessa diskussioner förs främst i den Europeiska Försvarsbyrån , . Trots att verksamheten i övrigt är inriktad på främjande av vapenstandards för handel och varit föremål för ifrågasättande, är det viktigt att tills vidare finnas med i de forum som också kan påverka för en större restriktivitet. Men engagemang i den europeiska försvarsmaterielbyrån, (), och i sexnationsinitiativet, dvs.