mot · GT02A420 · 2005-10-05 00:00:00 — har den nya Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IFA), bland annat i en redovisning till () riktat skarp kritik mot hur AMS myndighetsutövning med anledning av a-kassan fungerar. () har kommit med en rad forskningsresultat som bör leda till eftertanke vad gäller synen på traditionell svensk arbetsmarknadspolitik. En sammanfattning av forskningsläget vid IFAU och andra institutioner säger följande om situationen i den svenska arbetsmarknadspolitiken: Generellt är sökaktiviteten bland de arbetslösa låg. angav av kvinnorna och av männen att de inte sökt ett arbete under den senaste månaden. Den är inte nämnvärt högre bland de med arbetslöshetsersättning än genomsnittet. Den näst intill upphör vid placering i program, vilket kan medföra. Den verkar dock . Detta trots att den arbetslöses jobb just är att söka jobb. I Aktivitetsgarantin vet av deltagarna att de har en handlingsplan. Närmare hälften träffar sin handledare mindre än en gång . Deltagarna minskar sitt geografiska och yrkesmässiga sökområde. Detta trots att själva idén med aktivitetsgarantin är att de arbetslösa ska få en personlig handlingsplan med förstärkt stöd av en arbetsförmedlare. Utländska studier har tidigare pekat på risken för att arbetslösa anpassar sig till ett bidragsberoende och slutar söka jobb. Ur detta kan det uppstå så kallade arbetslöshetskulturer. Där upplevs inte arbetslöshet som så plågsam, eftersom alla kamrater också är arbetslösa. Svenska evidens antyder nu detta mönster bland arbetslösa ungdomar i . De ungdomar som bor i ett område med hög arbetslöshet har i genomsnitt längre arbetslöshetsperiod jämfört med liknande ungdomar som bor i ett område med låg arbetslöshet. Detta trots alla satsningar på AMS och särskilda insatser för invandrare och ungdomar, som anses ha högre risk för att hamna utanför arbetsmarknaden. har i flera olika rapporter riktat kritik mot delar av de verksamheter som verkställer den svenska arbetsmarknadspolitiken. I rapporten i arbetsförmedlingen (RRV 1999:15) granskar arbetet på arbetsförmedlingskontoren. Granskningen visar att det finns ett klart samband mellan kontorens interna arbetssätt och graden av måluppfyllelse. I en särskild studie av arbetsmarknadsutbildningarna (RRV 1999:45) ser verket ett tydligt samband mellan olika sätt att arbeta och i vilken utsträckning deltagarna fått arbete efter avklarad utbildning. Man framhåller till exempel att de arbetsmarknadsutbildningar som slår väl ut är plats- och företagsinriktade. Detta visar på vikten av att använda arbetsmarknadsutbildningen för en mer strategisk och tillväxtorienterad roll än övriga åtgärder och i en prioritering av systematiska företagskontakter. Även om en del positivt hänt i denna riktning återstår mycket för att skapa en effektivare arbetsmarknadsmyndighet. I (RRV 2001:15) konstateras utifrån empiriska fakta att ett mer tillväxtorienterat verksamhetssätt gör att fler arbetssökande får jobb. Exempel på sådana verksamheter är ett företagsinriktat arbetssätt, matchningsarbete inom kontoren, yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning och bristyrkesutbildning. Handläggarna på arbetsförmedlingen ställer inte tillräckligt tydliga och enhetliga krav på de arbetssökande att söka arbete visar en rapport som gjort (RiR 2004:3). I rapporten hävdas att det finns stora variationer såväl mellan som inom kontoren när det gäller benägenheten att rapportera sökande, det vill säga lämna meddelande om ifrågasatt ersättningsrätt till arbetslöshetskassan. Utfallet av de undersökningar som genomförts är att de kontor som mer strikt kontrollerar efterlevnaden av de nya försäkringsreglerna har de bästa arbetsplaceringsresultaten. Detta trots att det formella regelverket är tydligt. Utöver dessa undersökningar tyder mycket på att policyn om att den arbetslöse under sina första ska sköta sig själv med hjälp av platsbanken och platsjournalen, för att därigenom kunna fokusera på dem med längre arbetslöshetsperiod, är feltänkt. Erfarenheterna tyder snarare på att system måste utvecklas för att på ett tidigt stadium identifiera de arbetssökande som riskerar lång arbetslöshet. Erfarenheterna från bland annat tyder på detta, och de har utvecklat teknik för en sådan identifiering. Det faktum att arbetsförmedlaren både ska coacha och stödja de arbetssökande i deras sökprocess och vara kontrollant att regelverket följs skapar dubbla roller för den enskilde arbetsförmedlaren. Sammantaget visar forskningsläget, utvärderingar och den faktiska verkligheten att situationen på arbetsmarknaden är alarmerande, och att den nuvarande arbetsmarknadsmyndigheten /AMS inte fungerar tillfredsställande. Den enskilde arbetsförmedlaren tvingas lägga ned omfattande arbetstid på byråkrati och hamnar i en roll som gör det mycket svårt att vara effektiv i sitt matchningsarbete. Ovanligt tydligt riktar också regeringen kritik mot AMS/AMV i budgetpropositionen . 7Jobben i fokus i arbetsmarknadspolitiken 7.1Ideologiska principer för arbetsmarknadspolitiken Människans värde förknippas ofta med innehavet av ett traditionellt förvärvsarbete. Detta är både ett farligt och felaktigt synsätt. Farligt därför att den som blir arbetslös kan känna sig utan värde, felaktigt därför att människans värde ligger i det faktum att hon är en människa. I människans natur ligger ett behov av att få känna gemenskap med andra, ta eget ansvar och utvecklas som person. Aktivt arbete och engagemang, oavsett om det är organiserat förvärvsarbete eller annan form av meningsfullt ansvarstagande för familj, vänner eller andra medmänniskor är därför av största vikt. Arbetslösheten är ett slöseri med mänskliga resurser och därmed ett uttryck för dåligt förvaltarskap. Full sysselsättning är ett viktigt politiskt mål. En förutsättning för detta är att det svenska näringslivets konkurrenskraft upprätthålls gentemot omvärlden. En långsiktig och stabil ekonomisk politik, och en tillväxtorienterad näringspolitik i samspel med en aktiv arbetsmarknadspolitik, är därför nödvändig för att skapa ett gott samhälle där alla får möjlighet att delta i samhällsbyggandet. Personliga och sociala problem blir ofta följden vid långvarig ofrivillig arbetslöshet eftersom alla människor behöver känna sig efterfrågade och behövda. Ett arbete är för de flesta av största vikt för en god livskvalitet. Den ekonomiska politiken ska skapa förutsättningar för ekonomisk utveckling och ett dynamiskt näringsliv. Med fler sysselsatta kan fler försörja sig själva och därmed få mer makt över sitt liv. Med fler sysselsatta skapas också resurser för att förstärka budgeten och därmed värna välfärdssystemen så att de som bäst behöver samhällets stöd också kan få detta. Därför är tillkomsten av nya jobb den i särklass viktigaste fördelningspolitiska frågan. Subsidiaritetsprincipen måste vara en grund för arbetsmarknadspolitiken. Det vill säga att det en lägre nivå klarar av på egen hand ska inte högre nivåer lägga sig i. Arbetsmarknadspolitiken ska vara subsidiär på så sätt att samhällets insatser ska vara stödjande när så krävs, dock utan att skada ordinarie arbetsmarknad. Fackföreningar som är starka och partipolitiskt obundna är en oundgänglig del av ett demokratiskt samhälle för att tillvarata löntagarnas rättigheter och intressen och skapa effektiva samarbetsformer mellan arbetsgivare och arbetstagare. Företagsdemokratin ska vara så utformad att såväl kapital- som arbetsinsats berättigar till inflytande och medbestämmande. En positiv samverkan grundad på ömsesidigt förtroende mellan alla i ett företag ska eftersträvas. Aktiva arbetsmarknadsåtgärder ska prioriteras före passivt kontantstöd. Långtidsarbetslöshet ska bekämpas kraftfullt. Ett utvecklat lärlingssystem bör finnas för att inte minst ungdomar ska kunna få yrkes- och arbetslivserfarenhet. Arbetsförmedlingsverksamheten ska arbeta i nära kontakt med näringslivet. Privat arbetsförmedlingsverksamhet ska också uppmuntras. Bemanningsföretagen har en viktig roll att spela för att minska arbetslösheten. För att hjälpa arbetslösa, och då särskilt de långtidsarbetslösa, måste arbetsförmedling ske aktivt och uppsökande. För att garantera alla som blir arbetslösa en grundläggande ekonomisk trygghet vid arbetslöshet ska en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring finnas. Arbetslöshetsförsäkringen bör finansieras med egenavgifter och arbetsgivaravgifter. En stor del av arbetsmarknaden är könsuppdelad. Aktiva åtgärder för en jämnare fördelning mellan kvinnor och män måste vidtas. Lika lön för likvärdigt arbete och jämställda lönevillkor för kvinnor och män ska gälla. Diskriminering i arbetslivet ska motarbetas med väl fungerande lagar. Stat och kommun bör föregå med gott exempel bland annat då det gäller att anställa människor med funktionshinder, äldre arbetskraft, invandrare och personer som är i behov av rehabilitering. Mobbning på arbetsplatsen måste aktivt bekämpas. Arbetsmiljön ska beaktas redan på planeringsstadiet. Stora ansträngningar bör göras för att anpassa lokaler, maskiner och utrustning, arbetsuppgifter, arbetstempo och arbetstider till de anställdas behov och förutsättningar. Tekniken ska vara underordnad människan. Små enheter ska eftersträvas där människan kan överblicka och påverka sin arbetssituation och där goda personliga relationer med arbetskamrater kan utvecklas. övergripande mål för den ekonomiska politiken är att lägga grunden för att höja den långsiktigt hållbara tillväxten till åtminstone och därmed skapa ett ökande välstånd för alla. För att nå detta mål måste den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken inrikta sig på att höja antalet arbetade timmar i relation till befolkningen i arbetsför ålder. Om man mäter antalet arbetade timmar omvandlat till heltidstjänster som andel av den arbetsföra befolkningen får man ett bra mått på hur den verkliga sysselsättningen är. Genomsnittligt arbetad tid , per person i befolkn. Anm: 1,0 är normal heltid (). Källa: /SCB. strukturella problem framgår med all tydlighet. Mätt som antalet arbetade timmar som andel av den arbetsföra befolkningen så är läget allvarligt. Orsakerna är flera. Öppen arbetslöshet, människor i stor omfattning i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, höga sjuktal, accelererande antal förtidspensioneringar med mera. Medan denna utveckling pågår fokuserar regeringen på antalet öppet arbetslösa och sysselsättningsgraden, som inte alls fångar upp det verkliga antalet arbetade timmar utan endast dem som är sysselsatta oavsett om de är på jobbet eller inte. I behöver vi ett politiskt mål för arbetsmarknadspolitiken som visar verkligheten som den är. Man ska inte kunna flytta människor mellan olika kolumner i arbetslöshets-, sjuk- och förtidspensionsstatistiken för att kunna uppfylla politiska mål och vallöften. vill att det ska införas ett nytt mål för den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken som fokuserar på att öka andelen arbetade timmar till vad som exempelvis är ett genomsitt av vad som förekom innan den extrema överhettningen och därpå följande ekonomiska krisen. Direktiv bör utgå till SCB och andra myndigheter att detta mål ska fokuseras i mätningar och statistiska redovisningar samt att samtliga politikområden ska ha detta som mål, inte minst AMV/AMS. Med en fokusering i verksamheterna på detta mål förskjuts tyngdpunkten till rätt typ av åtgärder, och från trixande med statistik för att gömma undan människor i andra kolumner än öppen arbetslöshet. Snabbinförandet av aktivitetsgarantin hade exempelvis ett tydligt sådant trixande drag. I SOU 2002:5 för utredaren en diskussion om detta. Han påvisar hur missvisande nuvarande mål är och problemen med den nuvarande produktionen av statistik som inte på ett lättillgängligt sätt mäter andelen människor som faktiskt är i arbete. konstaterar att olika statistikproducenter har olika syften med sin statstikproduktion, varför till exempel definitioner och åldersindelningar skiljer sig åt. har ställt sig bakom målet om en väl fungerande arbetsmarknad med full sysselsättning och god ekonomisk tillväxt. stöder detta mål, om det sammankopplas med ett mål om antalet arbetade timmar. Vi välkomnar också den ambitionshöjning som skett i för att strukturera målen i form av tre målnivåer; politikområdet, verksamhetsområdet och verksamhetsgrenar. Det anmärkningsvärda är dock att konkretiseringen och förtydligandet av målstrukturen och arbetet med verksamhetsområden och dess mål ska göras av regeringen och inte underställas för beslut. anses inte vara ett lämpligt organ att ta ställning till de mer operativa målen för arbetsmarknadspolitiken! Det finns också en tendens att beskriva arbetsmarknadspolitikens uppgifter i ett allt för ekonomiskt inriktat nyttoperspektiv för den offentliga sektorn. Det handlar om att försörja företag med arbetskraft, öka samhällets produktion och tillskottet till den gemensamma försörjningen. Främjandet av sysselsättningen och bekämpandet av arbetslösheten handlar för oss kristdemokrater i första hand om att ge den enskilda människan ett värdigare liv där hon får känna delaktighet och kan försörja sig själv, och därmed bättre kunna ta ansvar för sitt eget liv och sina medmänniskor. Detta kommer ofta i skymundan. Faran är att den arbetslöse inte hamnar i centrum, utan i stället företagen, de offentliga budgetarna och samhällsekonomin. 7.3En ny effektiv arbetsmarknadspolitik Mot bakgrund av de brister som råder med dagens system anser vi det angeläget med en radikal omläggning av den svenska arbetsmarknadspolitiken. Vi vill öka tryggheten och valfriheten för den enskilda människan. Genom ökad mångfald av aktörer som tillhandahåller förmedlings- och utbildningstjänster gentemot den arbetslöse får vi mer anpassade åtgärder både till den enskilde och till arbetsmarknaden. Därmed blir arbetsmarknadspolitiken också mer effektiv. Förändringen leder också till förändrade uppgifter såväl för den nuvarande arbetsförmedlingen som för ansvarig myndighet. Dagens arbetsförmedlare får en vidgad arbetsmarknad och nya möjligheter att pröva idéer hur verksamheten kan utvecklas och anpassas till människors olika behov. Den enskilde arbetsförmedlaren slipper den dubbla rollen av att vara både myndighetsföreträdare och arbetsförmedlare. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ska utföras av olika aktörer som finns på arbetsmarknaden. Aktörerna kan vara av olika slag, verksamma inom bemanning, rekrytering, utbildning och förmedling. Det kan vara till exempel bemanningsföretag, folkhögskolor och fackliga organisationer. Arbetslösa ska fritt kunna välja aktör. Aktörerna ökar mångfalden och valfriheten för arbetslösa. Med konkurrens ökar också kvaliteten på arbetsmarknadsåtgärderna. Vårt förslag innebär i korthet: Servicekontor som ska ge service till den arbetslöse inrättas. Mångfald och valfrihet ska erbjudas genom flera olika aktörer som förmedlar jobb. Omställningspeng ska erbjudas den arbetslöse. En ny mindre myndighet ersätter nuvarande AMV/AMS. Servicekontoren ska ge de arbetslösa service och en orientering om vilka resurser som står den arbetslöse till förfogande. Servicekontoren ska tillhandahålla databaser och information om lediga jobb. Här analyseras den arbetssökandes utbildning, erfarenhetet och situation på arbetsmarknaden genom personliga intervjuer utifrån ett vetenskapligt utprövat klassificeringsformulär. På servicekontoren fastställs en så kallad omställningspeng för den arbetslöse. Storleken på pengen ska styras av olika kriterier, till exempel ålder, utbildning och arbetslivserfarenhet. Omställningspengen är den resurs som finansierar den arbetslöses arbetsmarknadsåtgärd. Åtgärderna ska utföras av olika aktörer som finns på arbetsmarknaden. Aktörerna kan vara av olika slag, verksamma inom bemanning, rekrytering, utbildning och förmedling. Det kan vara bemanningsföretag, folkhögskolor, fackliga organisationer etc. Arbetslösa ska fritt kunna välja aktör. Aktörerna får betalt när de lyckas placera den arbetssökande i arbete. En kvalitetsmärkning görs lämpligen av de olika aktörerna som bygger på hur lyckosamma de är att placera arbetslösa i arbete. För att uppnå höga poäng i kvalitetsmärkningen ska aktören även lyckas placera många långtidsarbetslösa i arbete. Denna arbetsmarknadspolitik ökar mångfalden och valfriheten för arbetslösa. Med konkurrens ökar kvaliteten på arbetsmarknadsåtgärderna. I som infört ett system liknande detta har arbetslösa snabbare kommit ut i arbete och kostnaderna för åtgärderna sjunkit med uppemot hälften . 7.3.1Ny myndighet ersätter AMV/AMS För att sköta den nya arbetsmarknadspolitiken föreslår vi att nuvarande myndighetsstrukturer på arbetsmarknadsområdet ersätts med en ny arbetsmarknadsmyndighet. Denna myndighet har att inom de mål för arbetsmarknadspolitiken som fastställer ansvara för följande uppgifter: Expertorgan till regeringen med uppgift att förse beslutsfattarna med erforderligt underlag, prognoser och analyser av arbetsmarknadsläget. Drift av servicekontor runt om i landet på ett sådant sätt att alla arbetssökande kan nå ett sådant inom rimligt avstånd från bostadsort eller arbetsplats. Fördela anslag till servicekontoren runt om i landet. Auktorisation av aktörerna som får rätt att bedriva förmedlings- och utbildningsverksamhet för arbetslösa som fått omställningspeng. Aktörerna ska kvalitetsgranskas med jämna mellanrum. Ansvarig för att alla arbetssökande får tillgång till enkel och effektiv information om lediga platser, hur man söker jobb och utbildning samt om vilka jobbkontor som finns och är auktoriserade av den nya myndigheten. Tillhandahålla platsinformation via ett effektivt Internetbaserat datasystem och tillhörande skriftlig information (motsvarande nuvarande ). Garantera att det finns jobbkontor/bemanningsföretag inom rimligt avstånd för alla jobbsökande i hela landet. Om det inte finns privata aktörer bör myndigheten upphandla sådana tjänster eller i sista hand driva egna. 7.3.2Genomförande och ekonomiska konsekvenser Vår ambition är att dessa riktlinjer utgör grunden för en ny arbetsmarknadspolitik. Det bör göras i samband med en mer grundlig utredning av förslagen och konsekvenserna av deras genomförande. Den nya myndigheten blir betydligt mindre än nuvarande . Dess förvaltningskostnader är beräknade till drygt 5,3miljarder kronor. Dessa kostnader kan reduceras. När det nya systemet införs kan en betydande besparing göras, enligt vår bedömning. Minskad byråkrati och kortare söktider för arbetssökande kan också frigöra resurser som kan satsas på dem som har allra svårast att få jobb. och ska ha ansvar för att kontinuerligt utvärdera arbetsmarknadspolitiken. är övertygade om att den förbättrade arbetsmarknadspolitik som förslaget innebär kommer att minska tillförseln av både antalet långtidsarbetslösa och långtidsinskrivna. Vi anser också att många av de långtidsarbetslösa och dem som ingår i dagens aktivitetsgaranti kan komma att få en bättre hjälp av aktörer som specialiserar sig på just dessa problem. 7.4Mer morötter i arbetsmarknadspolitiken För att bryta tendenserna till att en arbetslöshetskultur ska få fäste på allvar i och för att motverka stigande långtidsarbetslöshet måste morötterna förstärkas så att det blir lönsammare att ta ett arbete. Först och främst måste det bli mer lönsamt att gå från a-kassa till arbete genom att införa ett arbetsavdrag på inkomstskatten. På försök bör också en så kallad jobb-bonus införas. En arbetslös som ordnar arbete bör få en bonus som motsvarar a-kasseersättningen under förslagsvis . Det kan ge upp till i bonus. En jobb-bonus bör också övervägas för dem som är långtidsarbetslösa och deltar i aktivitetsgarantin. Den bör lämpligen ske i samband med att en realistisk personlig handlingsplan upprättas. Om en jobb-bonus kan förkorta den genomsnittliga söktiden gör staten en besparing på . Försöksverksamheten bör ske inom befintliga anslagsramar. 7.5Nej till regeringens ryckiga och dyra arbetsmarknadspolitik säger nej till större delen av regeringens nya satsningar inom arbetsmarknadspolitikens område. Vi anser att en stor del av dessa pengar skulle göra större nytta om de användes till strukturförändringar på arbetsmarknaden som skapar riktiga jobb, till exempel till sänkta arbetsgivaravgifter för nyanställning, sänkta inkomstskatter och främjande av småföretagsamhet. säger nej till de tillfälliga satsningar regeringen vill göra på de 20000 så kallade plusjobben över valet , och som dras tillbaka . Vi anser att pengarna bättre kan användas till att skapa reguljär sysselsättning, till exempel genom att radikalt förbättra möjligheterna att anställa personer med svag förankring på arbetsmarknaden. Detta skulle också stärka kommunernas ekonomi, eftersom fler personer i arbete leder till ökade skatteintäkter. Plusjobben riskerar dessutom att skapa fler problem än de löser både för kommunerna och för de långtidsarbetslösa som får del av dem. Såväl facket som den ekonomiska expertisen har dömt ut denna typ av kortsiktiga åtgärder för att den i stor utsträckning tränger undan reguljär sysselsättning. Enligt statliga kommer ett reguljärt jobb att försvinna för vartannat plusjobb som skapas. Netto riskerar sysselsättningen i kommunerna således att minska med 10 000 jobb när plusjobben dras tillbaka . Nyttan av plusjobben är dessutom tveksam. När många kommuner har problem med att få resurserna att räcka till i den reguljära verksamheten säger regeringen uttryckligen att anställningarna ska användas för att utföra kvalitetshöjande arbetsuppgifter som inte utförs . Att kommunerna därefter skulle vara villiga att anställa dessa personer som uttryckligen inte har hjälpt till i den reguljära verksamheten bygger mer på önsketänkande än något vetenskapligt samband. Många av dem som fått tillfällig hjälp av plusjobben riskerar då på nytt att bli arbetslösa. En del i regeringens jobbpaket välkomnas av . Det är delen som gäller lärlingsplatser, vilket länge efterfrågat. Längre fram i motionen beskriver vi utförligt hur vi vill att ett lärlingsprogram inom ramen för arbetsmarknadspolitiken bör utformas. Ytterligare en del av regeringens nya arbetsmarknadspolitik som vi kristdemokrater avvisar är det så kallade friåret. har tidigare haft en positiv syn på att a-kassemedel ska kunna användas till arbetstagare som ersätts av en arbetslös person. I den utvärdering som () har gjort av regeringens friårsförsök visar det sig emellertid att endast en liten del av friårsvikarierna är personer som varit arbetslösa. Dessutom är det endast en fjärdedel av dem som vikarierar under ett friår som får en fast anställning på arbetsplatsen. Utöver det visar studien att endast en liten del av de friårslediga använder året för kompetensutveckling eller för att starta eget företag och att de som gör det troligen skulle göra det även om friåret inte funnits. Friåret har också tagit betydande administrativa resurser i anspråk på landets arbetsförmedlingskontor. Som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd måste regeringens friår, såsom det har utformats, ses som ett misslyckande. Eftersom urvalet av vilka som beviljas och inte beviljas ledighet i det närmaste sker slumpmässigt, kan man anta att friåret inte heller är en hälsoreform som väsentligt skulle bidra till att minska ohälsan. En del av dem som fått beviljat ett friår har dock upplevt det positivt för sin hälsa med ett fritt år från sitt ordinarie arbete. anser mot bakgrund av hur friårsreformen fungerat och de starka behov som måste finnas på att fokusera arbetsmarknadspolitiken på att öka antalet arbetade timmar att friårsverksamheten bör avslutas. För att undvika långtidsarbetslöshet är det nödvändigt att på ett tidigt stadium sätta in relevanta åtgärder för att stödja den arbetslöse att snabbt få rätt utbildning, praktik eller hjälp på annat sätt. Det är alltså under arbetslöshetsperiodens första tid som den stora möjligheten finns att undvika långtidsarbetslöshet. Denna insikt måste prägla arbetsmarknadspolitiken.