mot · GT02Ju306 · 2005-09-27 00:00:00 — Kommunalt ansvar för kvinnojourer i hela landet4 Rehabilitera män som slår kvinnor5 Elektronisk övervakning i samband med besöksförbud6 Snabbare handläggning av brottsskadeärenden6 De rättsvårdande myndigheternas informationsskyldighet7 Obligatorisk brottsofferkunskap i polisutbildningen8 Bättre skydd för adressuppgifter9 Personer inom rättsväsendet som begår brott10 Bristande samtycke och Europakonventionen10 Stoppa reklamen för sexklubbar12 Förbjud sexköp i hela Europa12 Skärp straffet för människohandel13 Översyn av lagen om människohandel för sexuella ändamål13 Uppehållstillstånd till offren för människohandel14 Skadestånd till offren för människohandel14 Ge offer för människohandel rätt till en stödperson15 beslutar att 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453) skall ges följande lydelse: skall verka för att den som utsatts för brott och dennes anhöriga får stöd och hjälp. skall härvid särskilt beakta att kvinnor och barn som är eller har varit utsatta för hot, våld eller andra övergrepp i hemmet kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om medelsfördelningen till kvinnojourer.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rehabiliteringsinsatser för män som slår kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om elektronisk övervakning i samband med besöksförbud. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att brottsskadeärendena skall handläggas . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att informationsinsatserna till brottsoffret under polisutredning bör förbättras och att de rättsvårdande myndigheterna bör ges en skyldighet att informera brottsoffer om en brottslings permissioner och frigivning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om obligatorisk utbildning av dem som i sitt arbete kommer i kontakt med brottsoffer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av reglerna kring skyddade adressuppgifter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om av samhället arvoderade aktörer inom rättsväsendet som begått brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen återkommer till med en noggrann analys av frågan om bristande samtycke som grund för straffansvar vid våldtäktsbrott i relation till . beslutar om ändring av lydelsen av 6 kap. 1 § andra stycket så att uttrycket hjälplöst tillstånd ersätts av särskilt utsatt situation, enligt vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillsätta en utredning om ett förbud mot reklam för sexuella tjänster.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka trycket inom EU för att straffbelägga köp av sexuella tjänster i EU:s ramlagstiftning mot människohandel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att höja minimistraffet för människohandel för sexuella ändamål från två till fängelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av lagen om människohandel för sexuella ändamål och begreppet otillbörliga medel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att erbjuda offer för människohandel uppehållstillstånd i Sverige.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förskottera skadestånd till brottsoffer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förenkla möjligheterna att frysa pengar som misstänks härröra från människohandel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge offer för människohandel rätt till en stödperson. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att stävja det hedersrelaterade våldet.3 1 Yrkandena 1 och 2 hänvisade till SoU. 2 Yrkande 12 hänvisat till LU. 3 Yrkandena 16 och 20 hänvisade till SfU. Sedan socialdemokraterna återtog makten har det varit mycket tal om jämställdhet, kvinnofrid och att ha ett feministiskt perspektiv på politiken. Mycket har sagts av , och . Mycket har sagts men lite har hänt. Faktum är att när det gäller kvinnofrid så har utvecklingen gått åt helt fel håll. Alltfler kvinnor blir kränkta. Alltfler känner sig otrygga. anmäldes fler fall av kvinnomisshandel än 1995. Våldtäkterna ökade och antalet fall av sexuellt ofredande . Det är nu dags att gå från ord till handling. Med kristdemokrater i regeringen efter valet kommer jämställdhetsretorikens tid att vara över. Där vänsterkartellen endast presterat tomma ord och fagra löften, kommer vi att visa på handling. I denna motion presenterar vi 20 krav för att nå en bit på vägen att skapa en verklig kvinnofrid. Kommunalt ansvar för kvinnojourer i hela landet föreslår att alla kommuner ska vara skyldiga att tillhandahålla resurser för en kvinnojour. Kvinnojourerna runt om i landet gör ett gott arbete men behöver mer resurser till sin verksamhet. De kvinnor som utsätts för hot och våld behöver stöd från en jourverksamhet dels individuellt före, under och efter rättegångar, dels i form av självhjälpsgrupper. På riksplanet är misshandel och kvinnofrid uppmärksammade problem, men på nivå ser det inte alls likadant ut. Mer än hälften av kommuner saknar kvinnojour. Man kan se att misshandeln ökar. Detta ger en oroväckande bild. menar att kommunernas stöd till verksamhet riktad till utsatta kvinnor och barn måste utvecklas och intensifieras. Därför bör 5 kap. 11 § socialtjänstlagen skärpas så att den kräver av kommunerna att de ger stöd och hjälp åt brottsoffer och då särskilt beaktar kvinnor och barn. föreslår att statens bidrag till kvinnojourerna ska fördelas direkt till de lokala verksamheterna av . betalar staten bidrag till landets kvinnojourer på flera olika sätt. Dels fördelas bidrag till centralorganisationerna ROKS och SKR via , dels kan lokala kvinnojourer tillsammans med kommunen söka bidrag hos . har tidigare kritiserat att regeringen har valt att stödja den starkt politiserade centralorganisationen i stället för att stödja de lokala kvinnojourerna. Vi menar att det stöd staten betalar ska gå till att stödja de som behöver hjälp och inte till åsiktsproduktion och central administration. En granskning av centralorganisationernas årsredovisningar visar att det bara är en tredjedel av statsbidragen som betalas ut via som går vidare till den lokala verksamheten som syftar till att hjälpa utsatta kvinnor. Kommunerna ska ha ett ansvar att ekonomiskt stödja kvinnojoursverksamhet. drivs kvinnojourerna av ideella föreningar, vilket sänker tröskeln för utsatta kvinnor att våga ta en kontakt. Vi ser positivt på att det civila samhället tagit så stort ansvar för kvinnojoursverksamheten men vi anser att kommunerna och staten måste ta ett större ekonomiskt ansvar. Dessutom bör samhället byggas nerifrån och uppåt på ett sådant sätt att små gemenskaper sluter sig samman och överlåter till större sammanslutningar sådana uppgifter som de inte själva kan klara på ett ändamålsenligt sätt. Det faller sig därför mer naturligt att riksorganisationerna finansierar sin verksamhet genom sådana avgifter som medlemmarna finner lämpliga. Kvinnojourernas arbete kan till vissa delar liknas vid det arbete som många brottsofferjourer genomför. Det är därför mer naturligt att stödet till verksamheten anslås via ett nytt anslag under utgiftsområde 4. Detta skapar också en större tydlighet kring statsbidragens omfattning. Regeringen bör ge , som har erfarenhet att hantera liknande typer av bidrag, i uppdrag att överta länsstyrelsernas och roll i fördelningen av statsbidrag till kvinnojourerna. Rehabilitera män som slår kvinnor föreslår att länsstyrelserna ges i uppdrag att verka för att ett program för behandling av män som dömts för våld mot kvinnor upprättas i varje län. anmäls över 20000 fall av kvinnomisshandel. Av dessa beslutades om åtal i 4951 fall. Det betyder att en gärningsman i av de anmälda fallen kunde bindas till brottet. Att arbeta förebyggande med attityder och att rehabilitera män som slår kvinnor är långsiktigt de enda lösningarna på problemet med våld mot kvinnor. Att bygga rehabiliteringsprogram för att påverka dessa män är därför väsentligt. Den man som dömts för misshandel eller våldtäkt måste få kompetent behandling. Länsstyrelserna bör ges i uppdrag att genom samtal med kommuner, landsting och frivilligorganisationer verka för att ett program för behandling av män som dömts för våld mot kvinnor upprättas i varje län. I har man arbetat med ett rehabiliteringsprogram kallat . Det riktar sig till män som utövat våld i nära relationer och som dömts till skyddstillsyn eller fängelse eller som har elektronisk övervakning. Män som frivilligt söker sig till är också välkomna. Målsättningen är att få männen att ta ansvar för sina handlingar. Genom att synliggöra våldet och ge männen kunskap, förändrade attityder och bättre självkännedom med ökad empatisk förmåga, skall mannen hitta alternativa lösningar till våld. Elektronisk övervakning i samband med besöksförbud föreslår att de män som beläggs med besöksförbud också ska kunna förses med elektronisk fotboja. gäller den nya lagen om utökat besöksförbud. Vi anser att det är bra att det nu är mannen som vid misshandel av kvinnan kan förbjudas att vistas såväl inom ett geografiskt område som i det gemensamma hemmet. Trots förbättringar av lagstiftningen lever många kvinnor fortfarande i rädsla för att mannen ska söka upp dem. Det är vår mening att överträdelse av besöksförbud ska kunna ge inskränkningar i mannens rörelsefrihet med hjälp av elektronisk fotboja. En övervakning med elektronisk fotboja ökar möjligheterna att säkerställa att besöksförbudet verkligen efterlevs och bidrar på det sättet till att höja den hotade kvinnans trygghet och livskvalitet. Regeringen bör återkomma med lagförslag härom. Snabbare handläggning av brottsskadeärenden föreslår att alla brottsskadeärenden ska handläggas . ska ha en central funktion när det gäller stöd till dem som drabbas av brott. Effektivitet, snabbhet och hög kvalitet vid handläggningen av brottskadeärendena är nödvändigt för att garantera det enskilda brottsoffrets rätt till ersättning och behov av trygghet och stöd. I regleringsbrevet fick myndigheterna i uppdrag att handläggning ska ske . tog man bort kravet på att handläggning ska ske . I stället säger regeringen i regleringsbrevet att ärendena ska handläggas så snabbt som möjligt med hänsyn till den utredning som ärendet kräver. avgjordes av ärendena . är kritiska till att regeringen tagit bort kravet på handläggningstid. Det är ytterst angeläget att handläggningstider är rimliga. Målet för vår politik är att människor som drabbats av brott ska erhålla all den kvalitativa och kvantitativa hjälp de behöver för att kunna återgå till ett normalt liv. De rättsvårdande myndigheternas informationsskyldighet föreslår att de rättsvårdande myndigheterna ska ges skyldighet att informera brottsoffren om dömda brottslingars permissioner och frigivning. De rättsvårdande myndigheternas skyldighet att ge information och stöd till dem som utsatts för brott har skärpts ett antal gånger under se . Trots detta återstår mycket arbete vad gäller myndigheternas information till brottsoffer och vittnen. Inom rättsväsendet finns en insikt om behovet av förbättringar på det här området. beslutade om att 13a§ i förundersökningskungörelsen skulle ändras så att information om stöd lämnas i större utsträckning än vad som sker . Polisen ska enligt paragrafen, när det är möjligt och lämpligt, fråga brottsoffret om denne vill att man ska kontakta en stödorganisation. hade en reservation till förslaget då vi anser att polisen alltid, såvida det inte är omöjligt eller olämpligt, ska fråga brottsoffret om stödinsatser behövs. Brottsoffret som befinner sig i ett chocktillstånd behöver allt stöd för att klara den svåra situationen. presenterade () enkätundersökningen Brottsoffer i fokus om hur polisen informerar och hjälper brottsoffer. En rad åtgärder och reformer har genomförts för att förbättra brottsoffrens situation t.ex. bättre ersättning, utökad rätt till målsägandebiträde m.m. ska polisen informera brottsoffret och fråga om han eller hon vill få hjälp, t.ex. få kontakt med den lokala brottsofferjouren. Men enligt BOJ:s enkät är det i vissa polismyndigheter bara några promille av brottsoffren som tillfrågas, en anmärkningsvärd siffra med tanke på att plikten att informera om hjälp och stöd är inskriven i lag. menar att det måste bli bättring på det här området. Utöver det behöver de rättsvårdande myndigheterna ges utökade informationsskyldigheter. För att brottsoffer inte ska behöva uppleva att de av en händelse oväntat stöter på en person som begått brott mot dem eller att en dömd gärningsman söker upp dem under en permission eller efter sin frigivning, bör de rättsvårdande myndigheterna ges i uppdrag att informera brottsoffer om permissioner och frigivningar. En sådan information gör det även möjligt för brottsoffret att ansöka om besöksförbud eller vidta andra åtgärder som personen finner nödvändiga. Obligatorisk brottsofferkunskap i polisutbildningen Krisdemokraterna föreslår att brottsofferkunskap införs på schemat på polisutbildningen. Några av de åtgärder som måste vidtas i arbetet med att förbättra brottsoffrens situation är utbildning och fortbildning för de grupper som i sitt dagliga arbete kommer i kontakt med brottsoffer. Dessa måste erhålla relevant kunskap om brottsoffers situation och behov. menar att brottsofferkunskap ska vara en naturlig och viktig del av polisens utbildning och fortbildning. Andra åtgärder är förbättrade rutiner vid ärenden om besöksförbud samt bättre tillgång till utrustning för utsatta och hotade kvinnor som skydd mot förövaren. föreslår att domstolslokaler utformas på ett sådant sätt att brottsoffer och vittnen inte ska behöva konfronteras med gärningsmannen. Domstolarnas lokaler ska vara utformade på ett sådant sätt att vittnen och brottsoffer inte ska behöva konfronteras med gärningsmannen. Det är inte tillfredsställande att gärningsman, brottsoffer och vittnen hamnar i samma väntrum. Alltför många tingsrätter saknar anpassade lokaler för målsäganden och vittnen. har tidigare krävt att lokalerna i domstolarna ska vara så utformade att de brottsdrabbade, under ett förhandlingsuppehåll, erbjuds möjlighet att vistas i rum som är avskilda från den misstänkte och dennes släktingar och vänner. Detta bör även omfatta de vittnen som har kallats för att styrka målsägandens berättelse. Vi anser också att förhandlingarna bör anpassas och föras under sådana former som inte kan anses kränkande för brottsoffret. Tingshusvärdar bör finnas för att underlätta ett sådant förfarande. rekommenderar domstolarna att vid utnyttjandet av sina lokaler beakta målsägandens och vittnenas behov. Detta sker dock inte i tillräckligt stor utsträckning. Rekommendationer räcker inte då domstolarna kämpar med resursbrist. Problemen kommer dessutom att öka om man i större utsträckning håller rättegång vid s.k. tingsställen. Vi befarar att även säkerheten kommer att minska vid dessa. föreslår att brottsoffer och vittnen ska ges ett bättre stöd under rättegångsprocessen. Brottsofferjourerna m.fl. gör en fantastisk insats vad gäller vittnesstöd. Målsättningen är att det på varje tingsrätt ska finnas frivilliga stödpersoner. Uppgiften för dessa personer är att ge brottsoffer och vittnen ett humant mottagande i domstolen, vara ett moraliskt stöd före och efter rättegången samt kunna svara på frågor och hänvisa vidare. anser att vittnesstöd ska finnas vid samtliga tingsrätter och hovrätter. Myndigheterna ska också medverka till att vittnesstödsverksamhet anordnas vid de orter där sådan verksamhet ännu inte bedrivs. anser att det är viktigt att utveckla arbetet med vittnesstödsverksamheten eftersom rättsväsendet är beroende av att människor vågar vittna om vad de varit med om. Verksamheten kan bidra till att minska obehaget och rädslan att berätta om det som hänt. Det är därför glädjande att vittnesstödsverksamheten byggts ut till att omfatta i princip alla tingsrätter och hovrätter. förutsätter att arbetet fortgår till dess att alla tingsrätter och hovrätter har vittnesstödsverksamhet. Erfarenheter visar att vittnesstödet fungerat bra och uppskattas av de rättsvårdande myndigheter som berörs. Uppbyggnaden av verksamheten bör ske i samråd med och andra berörda ideella organisationer. All kunskap och erfarenhet måste tas till vara. vill påpeka att det är angeläget att vittnesstödsverksamheten får en finansiell lösning. Det räcker inte med ekonomiskt stöd under en uppstartningstid. Även frågan om kontinuerligt ekonomiskt stöd till vittnesstödsverksamheten måste ses över. och bör få i uppdrag att se över hur ett sådant ekonomiskt stöd ska vara utformat för att förbättra vittnesstödsverksamheten. Verksamheten får inte haverera på grund av bristande resurser. Bättre skydd för adressuppgifter föreslår att skyddade adressuppgifter inte ska kunna röjas i en rättsprocess. kan en kvinna som utsatts för hot och förföljelse få sina adressuppgifter skyddade. Sekretessen kring adressen upphör dock i samband med en rättsprocess eftersom principen om partsinsyn förhindrar domstolen att hemlighålla adressen för den åtalade om denne begär uppgiften. Ur brottsoffrets eller ett vittnes perspektiv är det givetvis helt orimligt att sekretessen kring en skyddad adressuppgift upphör om adressen ingår i ett åtal vid en domstol. menar att de regler som på detta sätt leder till en ökad otrygghet för våldsutsatta och hotade kvinnor behöver ses över av regeringen och förändras så att skyddade adressuppgifter inte ska kunna röjas i en rättsprocess. Personer inom rättsväsendet som begår brott föreslår att personer inom rättsväsendet som döms för brott där det finns fängelse i straffskalan ska fråntas sina jobb. Ska personer inom rättsväsendet, som dömts för brott, kunna behålla sin tjänst efter lagakraftvunnen dom? Denna fråga har aktualiserats , då domare i fällts för brott mot sexköpslagen och poliser fått behålla sina anställningar efter dom om misshandel av närstående kvinna. anser att det undergräver förtroendet för rättsväsendet om inte ens de instanser som ska upprätthålla rättstryggheten kan förväntas vara befriade från kriminella. Domare som köper sexuella tjänster och poliser som dömts för misshandel av sina fruar ska inte få ha kvar sina tjänster. Ska en kvinna som misshandlats av sin man behöva konfronteras med en polisman som själv har misshandlat? Det är viktigt att regelverket kring detta är tydligt. På så sätt kan man undvika en diskussion vid varje enskilt tillfälle. En brottslig handling som kan leda till ett visst straff ska direkt leda till avsked. Vi anser att en rimlig avgränsning är sådana brott som har fängelse i straffskalan. Regeringen bör tillkalla en utredning för att klargöra hur en sådan reglering bör se ut och hur den kan genomföras. Samhället ska inte döma någon person för alltid. Det är en viktig kristdemokratisk princip att alla människor ska få en ny chans. Därför är det rimligt att ha en tidsgräns på exempelvis varefter det kan bli möjligt att åter erhålla tjänster inom rättsväsendet. föreslår att lagstiftningen ska vara tydlig vad gäller att kvinnors nej till sex alltid ska respekteras. En utgångspunkt för lagstiftningen om våldtäkt är att varje individs rätt till sexuellt självbestämmande ska skyddas. För att den svenska sexualbrottsregleringen ska uppfylla de krav som följer av konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna krävs en noggrann analys av dom (M.C. mot ; ansökan nr 39272/98). Lagrådet ansåg att de bestämmelser regeringen föreslagit i proposition 2004/05:45 En ny sexualbrottslagstiftning, om våldtäkt och andra sexuella övergrepp borde ha övervägts ytterligare efter en närmare analys av Bulgariendomens tolkning av . Lagrådet konstaterade att denna dom handen att , för att inte bryta mot , är skyldigt att införa en lagstiftning som medför att varje sexual act som inte bygger på samtycke utan är non-consensual ska vara straffbar. Emellertid påpekade att de krav som följer av Bulgariendomen kan bli uppfyllda även om den aktuella gärningen inte rubriceras som våldtäkt. Enligt de tidigare citerade uttalandena i domen är det tillräckligt att en non-consensual sexual act är straffbar, eventuellt som sexual abuse. Trots detta gjorde regeringen inga förändringar i sitt förslag till ny sexualbrottslag innan man lämnade det till . För ansvar förutsätts, enligt i 6kap. 1 § första stycket , att den sexuella handlingen utförts med våld eller hot om brottslig gärning om inte någon av de i andra stycket uppräknade situationerna föreligger, nämligen om offret är medvetslöst, sover, är drogpåverkat, sjuk, skadat, psykiskt störd eller annars i ett hjälplöst tillstånd. Svensk straffrätt bygger på legalitetsprincipen. Den innebär att straffbestämmelsernas ordalydelse ska tolkas restriktivt. Att i formuleringen hjälplöst tillstånd läsa in alla de situationer där en person utsätts för sexuella handlingar mot sin vilja är inte förenligt med legalitetsprincipen. Lagstiftaren kan alltså inte, som regeringen velat hävda, lägga ansvaret för svensk rätts anpassning till i det aktuella hänseendet på rättstillämpningen. Ansvaret är lagstiftarens. Lagrådet uttryckte alltså att bestämmelserna i 6 kap. 1 § första stycket kan behöva kompletteras för att inte strida mot våra åtaganden enligt . anser därför att regeringen bör genomföra en noggrann analys av frågan om bristande samtycke som grund för straffansvar och återkomma till i ärendet. Detta bör ges regeringen till känna. föreslår att våldtäktsbegreppet ska utvidgas för att även omfatta personer i särskilt utsatt situation. I och med den nya sexualbrottslagen har våldtäktsbegreppet utvidgats på så sätt att för våldtäkt döms den som genomför ett samlag eller en sexuell handling jämförlig härmed genom att otillbörligt utnyttja att personen på grund av medvetslöshet, sömn, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada eller psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. har domstol behandlat ett fall där två unga kvinnor blivit våldtagna i sömnen. Mannen dömdes till fängelse enligt den nya lagen. Det är positivt att den nya lagen skyddar sovande personer. Av regeringens proposition framgick emellertid att kriminaliseringens räckvidd i stora drag är avsedd att vara densamma som enligt tidigare lagstiftning. Den nya lagen innebär att den praxis som utarbetats angående begreppet hjälplöst tillstånd står fast. Regeringen frångick således den utvidgning som Lagrådet förordat genom att låta straffbestämmelsen omfatta även det fallet att en person har befunnit sig i en särskilt utsatt situation. Detta anser vara både anmärkningsvärt och felaktigt då man inte uppfyller de krav som får anses följa av Bulgariendomen. anser att det är bra att våldtäktsbestämmelsen utvidgats till att även omfatta de s.k. utnyttjandefallen men finner att lokutionen hjälplöst tillstånd uppenbarligen inte är tillräckligt långtgående. Den nya lagen leder till att kvinnan inte skyddas i tillräckligt stor utsträckning. I likhet med Lagrådet anser därför att hjälplöst tillstånd i stället bör bytas ut mot särskilt utsatt situation. Stoppa reklamen för sexklubbar föreslår att en utredning ska tillsättas om förbud mot förnedrande reklam. Ett samhälle som erkänner alla människors lika och okränkbara värde måste reagera när kvinnor systematiskt kränks och utnyttjas. De sexklubbar som finns i utgör i det sammanhanget ett mycket allvarligt problem. Bilar, försedda med stora reklamskyltar med lättklädda kvinnor, gör reklam för klubbarna. Den bild av kvinnor som sprids är kränkande.