mot · GT02Kr381 · 2005-10-05 00:00:00 — Detta kulturstöd måste också präglas av långsiktighet. En liberal uppgift i alla kommuner är att ta ansvar för att medborgarna får en god tillgång till ett rikt kulturliv. Kulturlivet kan i viss utsträckning fungera på de villkor som marknaden skapar, men kultur enbart utlämnad till marknadens krafter blir fattig. Det är viktigt att offentligt stöd inte minskas eller t.o.m. dras in om sponsring säkras för en viss verksamhet. Långsiktigheten får inte heller omintetgöras av en kortsiktig möjlighet att spara eller omfördela pengar. är det givetvis på lång sikt rationellt att minska stödet till sådana kulturyttringar som genom marknadsmässiga intäkter kan bära en större del av sin egen kostnad. Långsiktigheten försvåras också i hög grad, om staten drar in ett ekonomiskt överskott från ett verksamhetsår. Teatrar planerar t.ex. på betydligt än , och huvudinriktningen måste vara att de kan planera . För Operan kan planeringstiden vara ända upp till Detta innebär att institutionen måste få behålla ett överskott från , liksom själv täcka ett underskott . Detta bör ges regeringen till känna. är det närmast regel att kulturprojekt på alla nivåer söker många bidragsgivare och tvingas till en omfattande administrativ apparat för att redovisa hur de olika bidragen utnyttjats. Här innebär de förslag liberalerna företräder fristående kulturstiftelser, starkare regionalisering av kulturmedlen och tydligare regler för sponsring en avsevärd lättnad för projektproducenter och kulturskapare. Fler men större bidragsgivare som kan ha olika inriktning kan göra det möjligt att söka färre men generösare och mer långsiktiga bidrag. Stiftelsen skapades av medel från löntagarfonderna som ett självständigt organ för att uppmuntra förnyelse av kulturlivet. Tyvärr förfelades målet genom att den senare tillträdande socialdemokratiska regeringen sänkte de offentliga kulturanslagen i motsvarande mån. Vi är medvetna om att intentionen är att Stiftelsen ska avvecklas i sinom tid, men anser att det är viktigt att även antingen Stiftelsen fortlever eller att det finns en verksamhet med likartade fria möjligheter till ekonomiska insatser för kulturen, helt oberoende av staten eller statens myndigheter. Vi menar därför att kulturen för att säkra en långsiktighet och mångfald måste ha flera finansiärer. Staten har en roll att fylla, sponsring är viktig men de självständiga kulturstiftelserna vi föreslår kan trygga kulturens möjlighet att säkra finansiering för projekt som varken ryms i den för tillfället rådande kulturpolitiska opinionen eller som kan komma i åtnjutande av företagssponsring. För att kunna fullgöra denna roll måste stiftelserna byggas upp med ett betryggande grundkapital. Detta är något som tar tid. förordar att stiftelserna byggs upp genom att de medel som brukas för olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder inom kultursektorn successivt styrs om till kulturstiftelserna. För den fattiga kulturen har arbetsmarknadsåtgärderna och a-kassan utgjort ett slags konstgjord andning, en smygvariant av finansiering. På papperet står det att skådespelarna, dansarna eller bildkonstnärerna är arbetslösa och att de därför är berättigade till utbildningsbidrag eller a-kassa. I verkligheten fortsätter många av dessa förmodade arbetslösa att intensivt arbeta mot minimal betalning och med få chanser att nå ut till den publik som kan ha glädje av deras arbete. I de fristående kulturstiftelserna kommer resurserna till användning för att finansiera kulturaktiviteter, vilket ökar sysselsättningen inom kultursektorn effektivare och mer direkt på ett mer långsiktigt sätt än arbetsmarknadspolitiska åtgärdsprogram. Likaså måste frågor om hur styrelserna för dessa stiftelser tillsätts lösas, så att de både står fria från alltför starka särintressen och från att bli ytterligare en förlängd arm för regeringen. Därför bör av regeringen begära att en utredning tillsätts som tar fram förslag på hur sådana fristående kulturstiftelser kan inrättas och finansieras. Sponsring av kultur ska underlättas Det är nödvändigt att får mer aktiva medborgare och företag vad gäller att långsiktigt stödja kulturlivet. motverkar regeringens politik att sponsringen ökar och blir stabilare såväl för dem som sponsrar som för dem som blir sponsrade. De riktlinjer som utarbetat Riktlinjer, avdragsrätt för sponsring löser tyvärr inte problemen särskilt inte för de stora institutionsteatrarna såsom Operan, , och etc. Speciellt allvarligt är detta paradoxalt nog för statens egna institutioner som är beroende av sponsring på grund av snål medelstilldelning från riksdagsmajoriteten. Statens institutioner bör få medel så att de klarar sin verksamhet men sponsring bör också uppmuntras. föreslog i motionen med anledning av den skrivelse som låg till grund för riktlinjer, att en ändring görs i lagen så att skatteavdrag till blir möjligt för företag även vid sponsring till kultur. Vi föreslår nu att det i riktlinjerna införs ett stycke med följande innebörd: Sponsring är en avdragsgill kostnad under förutsättning att sponsorn erhåller en motsvarande direkt eller indirekt motprestation. Kostnaden är dock endast avdragsgill om det inte är uppenbart att det råder ett missförhållande mellan sponsorsbidraget och motprestationen. Detta bör ge regeringen till känna. ser det som avgörande att det finns ett livaktigt kulturliv på det lokala och regionala planet. 1974 tog staten, efter ett enigt riksdagsbeslut, ett samlat ansvar för utvecklingen av den regionala kulturen och i det beslutet fanns många bra intentioner, som det var en vidgning av statens ansvarsområde. Inte minst innebar det ett ökat stöd till regionerna, men styrningen var hård. Modellen var att satsar ni en krona, så satsar staten en krona. Och det stimulerade, för man ville ju få tag i statens pengar till den egna regionen. kan man konstatera att regionernas kulturansvar utvecklats mycket positivt och det är en livaktig verksamhet på i stort sett alla håll. Det innebär också att det inte behöver finnas samma styrning längre från statsmaktens sida och det pågår också försök med s.k. kulturpåse i . Det innebär att regionen själv får en större möjlighet att avgöra inom vilka områden kulturpengarna ska användas. Det är rimligt att denna utveckling fortsätter. I syfte att omfördela statliga medel för att ytterligare stärka regionala kulturverksamheter föreslår liberalerna att bidragen till den regionala kulturverksamheten förstärks med . I avvaktan på ett beslut om en samlad kulturpåse för regionens eget beslut, föreslår vi att detta fördelar sig på en ökning av bidragen till regional musikverksamhet samt regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner med 35 miljoner respektive en ökning av bidragen till regionala museer med . Av ökningen på anslag 28:6 avsätts till , och resterande medel fördelas mellan länsmusiken och de regionala teatrarna. Vad som här sagts om en förstärkning av bidragen till regional kulturverksamhet bör ge regeringen till känna, liksom vårt förslag om en ändring av reglerna för fördelning av statliga medel till regionerna. Omfördelningen av till regional kulturverksamhet innebär i sin tur att Statens kulturråds verksamhet bör kunna minskas. föreslår att anslaget till minskas med . Vad som här sagts om bör ges regeringen till känna. Scenkonsterna teater, musik och dans är centrala för kulturen. De har vissa gemensamma drag, men är också olika. Gemensamt för dem är bland annat att de som regel utövas inför publik, kräver av förberedelser för varje uppsättning och anpassade lokaler: scener. Dessa förutsättningar ger upphov till en rad problem som är unika för scenkonsterna inom kulturens område. Stärkt stöd till de nationella institutionerna En nationalscen för opera, teater eller balett ska vara ett internationellt, mångkulturellt centrum där det spelas på olika språk, i olika traditioner och där musiken, scenbilden, dramatiken och dansen överskrider alla språkliga och kulturella gränser. Nationalscenerna och Operan har staten som huvudman. Det är staten som har utformat och beskrivit deras uppdrag. Operan och har ett konstnärligt ansvar på samma sätt som nationalscener i andra länder. Det konstnärliga utvecklingsarbetet på teaterns, dansens och operans områden vilar i stor utsträckning på nationalscenerna. Det är viktigt att de har reella möjligheter att genomföra gästspel och turnéer både i och i andra länder. Självfallet har nationalscenerna också en stor inspirerande betydelse för den konstnärliga utvecklingen vid andra teatrar både inom landet och utomlands. Nyskapade verk har sin självklara plats vid nationalscenerna och det uruppförs flera betydande verk av svenska dramatiker och kompositörer vid respektive Operan. Man producerar även barn- och familjeklassiker och anordnar speciella visningsföreställningar för barn. Att borga för hög kvalitet och våga nya djärva konstnärliga satsningar ingår i nationalscenernas uppdrag. Både Operan och har otillräckliga resurser. Regeringen föreslår en uppräkning av anslagen endast till följd av pris- och löneomräkning och dessutom en minskning till följd av en generell reduktion . föreslår att ytterligare avsätts till respektive institution. har gett dansen den fasta scen den så väl behöver. är en nationell institution, men verkar utifrån sina två scener i . Verksamheten har tillfört danskonsten i mycket. Redan från början har medverkat i flera projekt för att utveckla och sprida dansen som konstart i . Verksamheten är således mycket värdefull. Löne- och pensionskostnaderna har ökat betydligt mer än den uppräkning till följd av pris- och löneomräkning som regeringen föreslår. Därför föreslår att det statliga anslaget ökar med . Detta bör ges regeringen till känna. I finns en teater som arbetar med utvecklingsstörda, Moomsteatern. Den har visat sig medföra mycket goda resultat både för dem som är engagerade i teaterverksamheten och för publiken. föreslår därför att teatern får ett statligt bidrag delvis inom ramen för anslag. Vi anser att ska engagera sig aktivt i verksamheten för att ta till vara erfarenheter och också garantera både långsiktighet och utvecklingsmöjligheter. föreslår därför att tillförs ytterligare . Vad som ovan sagts om bör ges regeringen till känna. Sedan 1991 blev erkänt som världsarv har det internationella intresset för ökat påtagligt. är unik i världen eftersom den är fullständigt intakt sedan den byggdes . Man bedriver också en föreställningsverksamhet som ligger på högsta internationella nivå. För att detta ska vara möjligt i fortsättningen, måste anslagen höjas. har regeringen beviljat ett årligt engångsbidrag om vilket inte har kompenserat det minskade realvärdet . Utöver de kostnadsökningar som kan mätas i konsumentprisindex har gager och löner ökat betydligt. föreslog i föregående års kulturmotion en ökning av anslaget till föreställningsverksamheten med och till med . Vi kan med tillfredsställelse konstatera, att regeringen i årets budgetproposition föreslår en uppräkning av anslaget till bl.a. med . Vi anser emellertid att denna ökning är otillräcklig och föreslår en ytterligare ökning med . och Teatermuseum är unika företeelser och finns med på . Staten måste därför ta ett ekonomiskt ansvar för att detta världsarv kan bevaras. Vad som här har sagts om och teatermuseum bör ge regeringen till känna. Regeringen föreslår i årets budgetproposition att anslaget för pensionskostnaderna tillförs , inklusive de 10 miljoner som tidigare anvisats. Svensk Scenkonst och anser att denna ökning av anslaget är otillräcklig för att jämställa scenkonstnärerna med andra offentliganställda. föreslår därför att anslaget ökas med ytterligare . Detta bör ges regeringen till känna. Öka stödet till de fria grupperna De fria grupperna är en stor tillgång för svenskt teaterliv. De utgör ett viktigt komplement till institutionsteatrarna och är konstnärligt berikande för hela teatersektorn. De fria grupperna mottar statliga bidrag motsvarande av det samlade statliga stödet till teatern. De har länge levt under stark ekonomisk press. Det är särskilt svårt för de fria teatergrupperna att tillgodose behovet av fortbildning för skådespelare, regissörer och annan personal. Liksom institutionsteatrarna har de fria grupperna påverkats av förändrade pensionsvillkor. Som den ojämförligt största bidragsgivaren till de fria grupperna bör staten ta ansvar för att de får kompensation för ökade kostnader inom det nya pensionssystemet. liberalerna föreslog en ökning av de fria gruppernas anslag med mer än regeringen. Vi kan nu med tillfredsställelse konstatera att regeringen i årets budgetproposition föreslår en ökning av anslaget till de fria grupperna med just 20 miljoner. Av denna ökning är dock 12 miljoner en engångsanvisning. Vi anser att ökningen med 20 miljoner ska ligga till grund även anslag. Fördelningen av resurserna mellan de fria grupperna bör göras med såväl kvalitetsmässiga som geografiska hänsyn och också för att minska behovet av a-kassa. Detta bör ges regeringen till känna. Länsmusiken svarar för den största delen av det professionella konsertutbudet i respektive region. Som redan nämnts föreslår här en väsentlig omfördelning av resurser för att stärka den regionala kulturverksamheten. Den svenska visan sitter djupt i folksjälen och är en viktig del av vårt kulturarv. Det finns mängder av olika slags visor och de följer oss hela livet, från vaggvisor till visor som sjungs vid begravningar. Det är också intressant att se att det anordnas ett stort antal visfestivaler i . Några orter är , , och , men framför allt upprätthålls vistraditionen vid . Den hölls för 40:e gången och är älskad av både artister och publik. Det är nu dags att gå vidare för att bevara och utveckla visan i , och det finns ingen ort som kan vara mer lämpad för det än . Där bör finnas förutsättningar för att bygga upp ett nationellt kring visan. Det innebär att dit kan viss utbildning koncentreras, kunskaper samlas och forskning bedrivas. Vi föreslår således att tillkännager för regeringen att regeringen låter utreda möjligheterna till att bygga upp ett nationellt centrum för visan i . Det fria ordet är navet i en liberal kulturpolitik. Litteraturen är en unik källa till kunskap, förståelse och fördjupning. I av blixtsnabba förändringar erbjuder boken en för eftertanke och stillhet. Vid sidan av nyhetstelegrammen som flimrar förbi på TV-rutan erbjuder kulturtidskrifterna möjligheten att föra ett samtal med både bredd och djup. Dagspressens roll som förmedlare av nyheter och arena för den offentliga debatten är stadd i förändring, men inte mindre viktig. Bibliotekens roll i att göra det skrivna ordet tillgängligt i samhället är utomordentligt central. roll är att främja utbytet av idéer och stimulera en djupare reflektion kring samhällets och kulturens utveckling. För detta finns ett statligt stöd till produktion och utveckling av kulturtidskrifter. Ett visst stöd till bibliotekens prenumerationer utgår också. Regeringen slår i årets budgetproposition ihop Litteraturstöd och Stöd till kulturtidskrifter till en anslagspost, Bidrag till litteratur och kulturtidskrifter, men föreslår ingen ökning för kulturtidskrifterna, snarare en minskning till följd av omprioriteringar och generell reduktion. liberalerna vill därför vidhålla förslaget från föregående års motion om att öka anslaget till stöd till kulturtidskrifter med på produktionssidan. Detta kan medge såväl en uppräkning av stödet till de tidskrifter som befinner sig inom systemet som en viss utökning av antalet titlar som beviljas stöd. Upphovsrättslig ersättning till kulturtidskrifter för kopierat material För att ytterligare fördjupa det utvecklade och reflekterande samtalets möjligheter har framförts förslag om inrättande av fonder för en sekundär upphovsrättslig ersättning som till exempel Bonus Presskopias avtal med skolor, företag och myndigheter. Kopiering av artiklar ur kulturtidskrifter har inte ingått i systemet. Dagstidningar och kommersiellt bärkraftiga tidskrifter gör det genom respektive branschorganisationer. Överlappningen med de kulturtidskrifter som beviljas bidrag genom är minimal, endast fyra fall kunde konstateras för bidragsbeviljade kulturtidskrifter . Medlemskap i en branschorganisation förutsätter att tidningen har den ekonomiska möjligheten att betala en årlig medlemsavgift och en serviceavgift, vilket många kulturtidskrifter inte har . Med beaktande av detta, föreslår liberalerna därför att regeringen tar initiativ till att skapa en organisation som kan tillvarata kulturtidskrifternas upphovsrättsliga intressen som part till detta avtal. För detta anslår vi medel för som ska användas för att kompensera skolor, universitet med mera för högre kostnader i Bonus Presskopia, vardera året. Vad den slutliga kostnaden kommer att bli är inte känt , varför medlen utgör en reservation. En lämplig schabloniserad beräkningsgrund måste tas fram under uppstarten. Inrättandet av denna organisation och utvidgning av Bonus Presskopias avtal till att omfatta samtliga bidragsberättigade kulturtidskrifter skulle uppnå två saker. Dels skulle de kulturtidskrifter som återanvänds flitigt och är en levande del av samhällsdebatten få en förstärkning av sina resurser som motsvarar deras betydelse som viktig arena för samtal och utbyte. Dels skulle det underlätta för ofta hårt ansträngda redaktioner och förlag att kunna publicera sådant material som är upphovsrättsskyddat och som annars inte kan publiceras i en kulturtidskrift för att rättighetsinnehavarna är rädda att gå miste om den skäliga ersättningen för kopiering. Vad som här har sagts om stödet till kulturtidskrifter och skapandet av en paraplyorganisation för att tillvarata kulturtidskrifters upphovsrättsliga intressen inom Bonus Presskopia bör ge regeringen till känna. Det fria ordet utmanar. Vissa historiker hävdar att redan lät bränna 40000 skriftrullar i i () för att han fruktade dess innehåll. Under inkvisitionen flammade bokbålen, liksom i . Förtryckarna fruktar det fria ordet. För det fria ordet har kraft att förändra. Så länge böcker har funnits har böcker brunnit. Och så länge liberaler har funnits har liberaler brunnit för böcker. Det präglades av en strid för demokrati och sociala reformer, men också av strid för folkbildning mot okunnighet och fördomsfullhet. Hela folket skulle göras delaktigt i det kulturarv som dittills hade varit förbehållet ett litet privilegierat skikt. I denna process var liberala folkbildare drivande och framgångsrika. När vi nås av signalerna om minskat läsande och bristande läsförståelse bland unga inser vi allvaret. För liberaler är det självklart att fortsätta verka för folkbildning. Läsandet har en stor betydelse för varje individs kunskapsutveckling genom hela livet. Vi måste locka fler till läsning att fler ska känna lusten att vara bokslukare. Vårt budskap i både skol- och kulturpolitiken är alltså: Våga stå för bildningsidealet! Mycket läsning av skönlitteratur Läsning av skönlitteratur är en mycket viktig del i skolans uppgift att överföra vårt gemensamma bildningsarv. Att elever läser skönlitteratur är avgörande för att stärka barns och ungdomars fantasi och bildspråk. En enda bok kan vara inkörsporten till ett liv med många läsupplevelser. Men läsning ger inte bara upplevelser och fantasi. Det har visat sig att länder som satsar på utbildning ofta har en bättre ekonomisk utveckling. På en alltmer flexibel arbetsmarknad blir kunskaper viktigare. har kraven höjts i vårt samhälle. En förutsättning för att få arbete är att man kan läsa och skriva. Biblioteken behövs också i IT-åldern har många personer med bibliotekarieutbildning fått jobb i databranschen. Där finns en efterfrågan å deras förmåga att systematisera och sålla information samt deras breda bildning. Exemplet illustrerar det vi redan tidigare varit inne på, nämligen hur olika informationsteknologier behövs och kompletterar varandra. Det finns de som tror att Internet kommer att göra bibliotek obehövliga. Vi tror inte det. Även om alla böcker som utgivits skulle finnas tillgängliga på nätet vilket knappast lär bli fallet kommer biblioteken som kulturell miljö med kvalificerad personal för direkt rådgivning öga mot öga att behövas. Därför utgör biblioteken, vid sidan om skolan, kärnan i det offentliga ansvaret för att ge människor goda möjligheter till ständig kunskapsinhämtning. Biblioteken ska vara lokala kunskaps- och kulturcentrum tillgängliga för alla. Bibliotekarierna är unika i sin förmåga att söka, samla och sålla informationsflödet. Det är ingen tvekan om att denna yrkesgrupp hör framtiden till. Det folkliga engagemanget för biblioteken är stort. Vi vet att biblioteken är den populäraste kulturinstitutionen. är det uppenbart att biblioteken ofta fört en tuff tillvaro . Vi tror att bibliotek aldrig blir omoderna. De är en kulturinstitution och kunskapsbank som har fortlevt . Bibliotek är en unik resurs i det lokala kultur- och folkbildningsarbetet. Här finns förutom skönlitteraturen, tidskrifter, referens- och facklitteratur. Här finns musik på band och cd, talböcker, litteratur på blindskrift och böcker för invandrare. Här finns böcker för barn och ungdom. Vi slår vakt om alla människors möjlighet till kostnadsfria boklån ur ett rikt bestånd. När bibliotekslagen infördes var vi skeptiska. Vi såg risken att lagen i stället för att lägga ett golv för kommunernas biblioteksverksamhet skulle komma att ange själva nivån för denna. Dessutom var den ett intrång i den kommunala självstyrelsen. De senaste årens utveckling pekar dessvärre på att vi fått rätt. Alltför många bibliotek har försvunnit som lagen funnits. Det är svårt att ändra på detta lagstiftningsvägen. Det kräver lokala politiker med ett stort engagemang för biblioteken och den skriftliga kulturen. Biblioteksplaner formulerade med utgångspunkt i de lokala förutsättningarna och behoven kan vara ett viktigt verktyg för att stärka bibliotekens plats i kommunalpolitiken. Till slut ankommer det dock på varje förtroendevald i kommunerna att känna ansvar och engagemang för böcker, bildning och bibliotek. Det är viktigt att den unga generationen tidigt lär sig att uppskatta litteratur. Föräldrarna har ansvar för att barnen kommer i kontakt med barnböcker. Barn- och ungdomsavdelningar på folkbiblioteken liksom skolbiblioteken bör prioriteras högt i de kommunala bibliotekssatsningarna. Förskola och skola har nyckelroller, när det gäller att öppna dörrar till litteraturen för barn som inte växer upp i bokligt gynnade miljöer. Det är bra att staten stöder folkbibliotekens inköp av barn- och ungdomslitteratur. Det behövs också uppenbart ett statligt stöd till små bibliotek. föreslår därför en satsning om för inköp av böcker till dessa. Detta bör ges regeringen till känna. Samarbetet mellan folkbiblioteken och skolan är viktigt. Alla barn i skolan bör få besöka folkbiblioteken och delta i bokprat. I de fall skolbibliotek och folkbibliotek är gemensamma är det viktigt att ta hänsyn till de särskilda behov som skoleleverna har för sin kunskapsinhämtning. beslutade riksdagsmajoriteten att skärpa bibliotekslagen och lägga på biblioteken och deras huvudmän ytterligare byråkratiska formaliteter rörande samverkan och framtagande av planer för verksamheten. Detta är ett utslag av övertro på centraliserad politisk detaljstyrning. Hela bibliotekslagen är ett utslag av misstro mot den kommunala självstyrelsen. Den riskerar att få till effekt att verksamheten fördyras och motverkar kommunernas möjlighet att bedriva en verklighetsanpassad verksamhet fokuserad på bibliotekens egentliga syfte. bör därför besluta att upphäva bibliotekslagen. beslutade i samband med att kyrkan skildes från staten att staten ska ge ersättning för underhåll av kulturminnen. Denna ersättning fastslogs av 1999 att omfatta ett belopp som skulle stiga gradvis från 2002 till 2009. Enligt detta beslut skulle ersättningen uppgå till . har Socialdemokraterna brutit avtalet i och med att man bara har för avsikt att utbetala .