mot · GT02L375 · 2005-10-05 00:00:00 — Om förslaget om en särskild HBT-förordning inte antas av så föreslår vi att regeringen i myndigheters regleringsbrev ska ställa krav på HBT-kompetens i verksamheten och för dess personal. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har en rad förändringar genomförts på det HBT-politiska området. Lagstiftningen har bl.a. inneburit att homosexuella fått möjlighet att prövas som adoptivföräldrar, lesbiska kvinnor har fått tillgång till assisterad befruktning inom den svenska sjukvården och ett utvidgat diskrimineringsskydd inom det sociala området såsom hälso- och sjukvården samt har införts (lag (2003:307)). har dessvärre erfarit att myndigheterna inte alltid tillämpar lagstiftningen i enlighet med lagstiftarens intentioner. Dessutom har det t.ex. fortfarande inte genomförts någon internationell adoption. Vidare tolkar vissa landsting den ändrade lagstiftningen om assisterad befruktning till lesbiska kvinnors nackdel vilket direkt strider mot diskrimineringslagstiftningen (lag (2003:307) om förbud mot diskriminering). På många av dessa områden finns särskilda myndigheter som ansvarar för tillsynen och att verksamheten följer lagstiftning och regelverk. Exempel på tillsynsmyndigheter är , länsstyrelserna och och Myndigheten för internationella adoptioner. anser att tillsynsmyndigheterna måste få ett särskilt uppdrag att säkerställa att myndigheterna genomför de beslutade förändringarna på HBT-området. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Heteronormativitet kan definieras som en kulturell tolkningsram där könet ses som en naturlig egenskap hos individen. Med det biologiska könet följer ett visst beteende som är kvinnligt eller manligt av naturen. Den heteronormativa tolkningsramen bygger på en klar åtskillnad mellan de biologiska könen man och kvinna. Följaktligen blir homosexualitet, bisexualitet och könsöverskridande något obegripligt och främmande i denna tolkningsram. Heteronormativiteten genomsyrar samhället på alla plan, således manifesteras den även genom lagstiftningen och rättstillämpningen. anser därför att det är dags att göra en generell översyn av lagstiftningen ur ett perspektiv som ifrågasätter heteronormativiteten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Queerteori handlar om att analysera och bryta ned den rådande heteronormativiteten. Utgångspunkten i queerteori är att kön och sexualitet inte är givna av naturen utan i stället sociala konstruktioner. I stället för ett samhälle där heteronormativiteten är förhärskande vill vi se ett samhälle där människor har rätt och möjlighet att vara och utvecklas till vad de egentligen är. Framtida lagändringar måste bygga på denna princip. menar att man genom en översyn av den befintliga lagstiftningen kan analysera hur heteronormativiteten har inverkat på redan existerande normer samt bereda väg för en förändring av lagstiftningen. Vidare anser vi att de socialt konstruerade könsrollerna hämmar kvinnors och mäns möjligheter att fritt forma sina liv. För att förändra detta anser vi att det krävs en ständigt pågående och fri diskussion om heteronormativitetens styrande inverkan på alla områden i våra liv. Det är angeläget att det sker ett medvetandegörande av hur heteronormativiteten konstrueras i skolan, familjen, rättsväsendet och samhället. 5.4.2Objektifieringen i media hotar jämställdheten De schabloniserade skönhetsideal av kvinnor och män som förmedlas via medier och modeindustrin behöver ifrågasättas och diskuteras. Detta kan göras dels genom konsumentmakt och upplysning, dels genom att ge granskningen av reklam och medier hårda och klara direktiv. Objektifieringen och schabloniseringen av kvinnor och män i media skapar och upprätthåller de förlegade könsrollerna och synen på vad som är manligt respektive kvinnligt. Det är nödvändigt att bryta denna objektifiering om vi vill ha ett jämställt samhälle. Skolan är också ett forum där man bör arbeta aktivt för att bryta heteronormativitetens påverkan på barns och ungdomars värderingar. Regeringen bör därför tillsätta en utredning med uppdrag att vidta en översyn av lagstiftningen ur ett perspektiv som ifrågasätter lagstiftningens heteronormerande verkan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.4.3Förälder i stället för mor och far finns det många författningar som hänvisar till begreppen mor och far. Detta är ett exempel på lagstiftningens heteronormerande verkan. anser att det är en självklarhet att lagstiftningen ska utgå i från könsneutralitet eftersom föräldrar kan bestå av två mammor eller två pappor. Med anledning av att registrerade partner sedan den 1februari 2003 har möjlighet att bli prövade som adoptivföräldrar och att vara vårdnadshavare framstår det dessutom som ytterst märkligt att regeringen inte redan vidtagit de ändringar som påtalas i motionen. Att utforma författningar utifrån det könsneutrala begreppet förälder innebär att lagrummen tydligare tar sikte på de personer som kan komma att falla in under lagens rekvisit. Detta oavsett föräldrarnas sexuella läggning eller om de lever i en enkönad eller tvåkönad relation. Ett sådant förtydligande kommer även att synliggöra att många föräldrar lever som ensamstående. Lagrummen blir även mer informativa och lättbegripliga för de domstolar och myndigheter som ska tillämpa bestämmelserna. I samband med att lesbiska par fick tillgång till assisterad befruktning inom den svenska sjukvården gjordes vissa följdändringar i bl.a. som innebar att mor och far byttes ut mot föräldrar. Vi saknar dock fortfarande en generell översyn av lagstiftningen med syfte att ändra ovanstående begrepp. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att de författningar som innehåller begreppen mor och far ersätts med det könsneutrala begreppet förälder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi vet att homosexuella, bisexuella och transpersoner mördas p.g.a. sin sexuella läggning eller sin könsidentitet på samma sätt som invandrare mördas p.g.a. itt etniska ursprung. Enligt har anmälningarna när det gäller homofobiskt relaterade brott fördubblats från ett 70-tal till drygt 150 2003. En studie från kriminologiska institutionen vid bekräftar också att hatbrott mot HBT-personer ökar. av de tillfrågade uppgav att de utsatts för olika hatbrott, 1996 gav samma svar. I av fallen handlade det om förtal och förolämpningar, i om diskriminering på arbetsplatsen och hade drabbats av våldsbrott. Enligt undersökningen är unga HBT-personer mest utsatta. av de tillfrågade personerna under 20år uppgav att de drabbats av hatbrott. En åklagare har enligt 5 kap. 5 § p. 4 möjlighet att väcka åtal om någon förolämpats med anspelning på dennes homosexuella läggning. Bestämmelsen omfattar inte annan sexuell läggning än homosexualitet och inte heller könsidentitet. Vi anser att bristen i lagstiftningen är uppenbar. Därför vill vi att regeringen ska återkomma med ett förslag som innebär att 5 kap. 5 § p. 4 ska omfatta sexuell läggning och könsidentitet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Enligt 29 kap. 2 § 7 st är det en försvårande omständighet om motivet med ett brott varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer p.g.a. ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller annan liknande omständighet. förtydligades att bestämmelsen även gäller brott som begås p.g.a. offrets sexuella läggning. I denna paragraf nämns dock inte könsidentitet, vilket är olyckligt med tanke på transpersoners utsatthet. Därför anser vi att begreppet könsidentitet ska ingå i uppräkningen i 29 kap. 2 § 7 st . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Utredningen från (Hatbrott, rapport 2002:9) visar dessutom att bestämmelsen om försvårande omständighet sällan kommer till användning. Endast i vart sjunde undersökt rättsfall där paragrafen kunnat tillämpas har så skett. Regeringen bör därför ge rättsväsendets myndigheter i uppgift att öka kunskaperna om straffskärpningsparagrafens innebörd och användningsområde. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.5.3Diskriminering och hets mot folkgrupp I 16 kap. 9 § finns ett förbud för näringsidkare att diskriminera en person p.g.a. hennes eller hans homosexuella läggning. Förbudet omfattar dock inte diskriminering p.g.a. bisexuell läggning eller könsidentitet. diskrimineringsutredning Ett utvidgat skydd mot diskriminering (SOU 2002:43), föreslås att paragrafen ska ersättas av en motsvarande bestämmelse i en ny och sammanhållen lag mot diskriminering p.g.a. sexuell läggning. Enligt utredningens förslag skulle diskrimineringsförbudet avse sexuell läggning (det vill säga homosexualitet, bisexualitet och heterosexualitet). Utredningen föreslog inte att könsidentitet ska vara en diskrimineringsgrund. Vi anser att lagstiftningen bör ändras så att sexuell läggning och könsidentitet ska omfattas av 16 kap. 9 §. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi anser även att bestämmelse om hets mot folkgrupp ska kompletteras (BrB 16 kap. 8 §). Det är viktigt att inte stanna vid att kriminalisera hets med anspelning på sexuell läggning, utan också hets med anspelning på könsidentitet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.6Ökad HBT-kompetens inom rättsväsendet Det finns många undersökningar som pekar på att det finns ett grundläggande behov av rättsliga förändringar för att motverka förtryck, våld och diskriminering p.g.a. sexuell läggning och könsidentitet. I en publicerad lägesbeskrivning från Sexuell läggning och bemötandet i konstateras att HBT-personer får ett dåligt bemötande på det sociala området. Bemötandefrågor aktualiseras också i de fall HBT-personer är i kontakt med rättsväsendet. Polisen är en yrkesgrupp som är mycket viktig när det gäller att motverka brott mot HBT-personer. Också när det gäller att på ett adekvat sätt ta hand om brottsoffer ur denna grupp samt att utreda brott som begåtts p.g.a. en persons sexuella läggning eller könsidentitet är polisens insatser ovärderliga. Våld i enkönade parrelationer är mer dolt än våld i relationer mellan män och kvinnor. Det finns fördomar som försvårar upptäckten av våld i enkönade parrelationer. När en man slår en man möter omgivningen det med kommentarer som det är väl bara att slå tillbaka. En kvinna som blir slagen av en annan kvinna möts av attityden att det är inte möjligt, kvinnor slåss inte och blir därmed osynliggjord. Vi lever också i ett samhälle där många, inte ens för sina närmaste, har talat om att de lever med en partner av samma kön. De som utsätts för våld i en enkönad parrelation har att övervinna dels svårigheten att tala om att man blir slagen av sin partner, dels att tala om sin homosexualitet. Många bisexuella och homosexuella kvinnor och män lever otrygga i sina egna hem. De är utsatta för misshandel, sexuella övergrepp och psykisk misshandel. Enligt tillgänglig europeisk och amerikansk statistik har av alla lesbiska kvinnor utsatts för någon form av våld i en lesbisk relation. Det saknas säker statistik över homosexuella mäns situation, men även här finns det studier som antyder att utsattheten är minst lika hög som för lesbiska kvinnor. För att polisen ska bli bättre på att synliggöra HBT-personers situation finns det behov av kompetenshöjande åtgärder och därför borde polisen ha ett tätare samarbete med HBT-organisationer, det vill säga organisationer för homosexuella, bisexuella eller transpersoner. En sådan samverkan skulle både öka polisens kunskaper och höja förtroendet för polisväsendet inom en brottsutsatt grupp. Samverkan bör ske både på nationell nivå och på lokal nivå utifrån de förutsättningar som finns inom olika närpolisområden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har ett berättigat fokus ställts på hedersrelaterade brott, s.k. hedersbrott. I det prioriterade arbetet mot hedersbrott bör också uppmärksammas att det hedersrelaterade våldet även drabbar HBT-personer. Av de skäl som vi nämnt ovan är det viktigt att höja rättsväsendets allmänna kompetens när det gäller homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation och utsatthet för brott. En allmän förstärkning av HBT-kompetensen bör ske inom polisen, domstolsväsendet, åklagarväsendet och kriminalvården. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Alla människor har rätt att få samma stöd av samhället om de utsätts för brott, oavsett sexuell läggning eller könsidentitet. osynliggörs ofta det våld som förekommer i samkönade relationer. Det är mycket positivt att mäns våld mot kvinnor lyfts upp till debatt men det får inte innebära att HBT-personer som utsatts för våld i en nära relation exkluderas. RFSL () har en telefonjour för HBT-personer dit brottsoffer kan vända sig för att få stöd och råd. Telefonjouren finns i men har hela landet som upptagningsområde. har jouren drivit sin verksamhet genom projektmedel från . När brottsofferjouren för HBT-personer sökte verksamhetsbidrag från fick man avslag eftersom verksamheten inte vänder sig till kvinnor som blivit utsatta för mansvåld. Homosexuella och bisexuella kvinnor kan visserligen vända sig till en kvinnojour eller en brottsofferjour men där saknar personalen eller ideellt arbetande stödpersoner, ofta nödvändig HBT-kompetens. Det förekommer också att transpersoner (man till kvinna) har bemötts på ett kränkande sätt på kvinnojourer. Det är viktigt att betona att de befintliga brottsofferjourerna har ett ansvar för att bistå alla brottsoffer, även HBT-personer. Vidare har ett ansvar för att erbjuda stöd till brottsoffer i kommunen. Det är inte bara kvinnor som misshandlats av närstående män som får skyddad identitet. Även HBT-personer som utsatts för hatbrott kan ha detta. har precis som brottsofferjourerna ett ansvar för att höja HBT-kompetensen hos sin personal. Vi anser dock att det är viktigt att det även finns en rikstäckande brottsofferverksamhet som särskilt riktar sig till HBT-personer. Detta är nödvändigt dels för att alla HBT-personer som utsätts för våld ska få adekvat hjälp, dels för att samhällets intentioner att motverka hatbrott riktade mot HBT-personer ska kunna förverkligas. Det är även värdefullt för brottsofferjourerna i allmänhet om de kan använda sig av HBT-brottsofferjourerna som kunskapsbank. Detta ökar också valfriheten för den HBT-person som utsatts för brott. Antingen kan hon eller han välja att vända sig till en allmän brottsofferjour eller en HBT-brottsofferjour. En lesbisk eller bisexuell kvinna har naturligtvis även möjlighet att vända sig till en kvinnojour om hon önskar. Regeringen bör med hänsyn till ovanstående göra en översyn av brottsofferjourernas HBT-kompetens. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den förhärskande heteronormen påverkar även vår bild av hur familj bör vara. Den familjerättsliga lagstiftningen utgår ifrån en traditionell kärnfamilj med två heterosexuella vuxna utan att ta hänsyn till att dagens familjekonstellationer kan se olika ut. har självfallet inga synpunkter på människors val av samlevnadsform och lägger därför inga värderingar i enskilda personers val att leva i en kärnfamilj. Vi ifrågasätter däremot kärnfamiljens normerande verkan för hur samlevnad ska se ut. Vår utgångspunkt är att bejaka och uppmuntra den kärlek som finns mellan jämställda människor, oavsett kön, sexuell läggning, biologiskt föräldraskap, yttre påtryckningar och krav. Det finns en mångfald av olika familjekonstellationer i dagens samhälle. De heteronormativa och diskriminerande inslagen i den familjerättsliga lagstiftningen måste därför utmönstras. Enligt nuvarande lagstiftning är äktenskapet en heterosexuell förening mellan kvinna och man. Möjligheten att registrera partnerskap står till buds för de homosexuella par som vill gifta sig. Sedan lesbiska kvinnor fick tillgång till assisterad befruktning inom den svenska sjukvården finns det få skillnader kvar när det gäller rättsverkningarna mellan ett äktenskap och ett partnerskap (se 3 kap. lag (1994:1117) om registrerat partnerskap). Således är partnerskapslagen i stort sett en kopia av varför vi inte ser några sakliga skäl till att behålla denna särlagstiftning. Partnerskapslagen är historiskt ett viktigt och stort steg i arbetet för sexuellt likaberättigande men fyller den inte samma funktion. Den blir i stället ännu en tydlig markering av hur lagstiftningen präglas av ett särskiljandets logik där homosexuella separeras ifrån heterosexuella. Vi vill därför att görs könsneutral. I vår motion Könsneutralt äktenskap och civil vigsel presenterar vi även våra krav på att vigselrätten tas bort från och andra trossamfund. Regeringen har tillsatt en särskild utredare som ska ta ställning till om par av samma kön bör kunna ingå äktenskap. Utredaren biträds av två referensgrupper varav en består av företrädare från riksdagspartierna och en av företrädare för trossamfund. Enligt direktiven ska utredaren ha en nära kontakt med homosexuellas organisationer och andra berörda (dir. 2005:6). hade helst sett att utredningen hade tillsatts parlamentariskt i enlighet med tillkännagivande. Vi anser dock att det är viktigt att frågan utreds så snabbt som möjligt. Därför beslöt vi att godkänna regeringens förslag om en särskild utredare. Vi tänker dock fortsätta att driva på för att utredningen ska leda till att görs tillämplig oavsett sexuell läggning. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagändring som innebär att äktenskapslagstiftningen görs könsneutral. Under förutsättning att äktenskapslagstiftningen görs könsneutral vill vi även att regeringen lägger fram förslag till lagändring som innebär att partnerskapslagen avskaffas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Som ovan anförts är det vår målsättning att det införs en könsneutral äktenskapslagstiftning som gäller lika både för homosexuella, bisexuella och heterosexuella. Följaktligen vill vi verka för att lagen om registrerat partnerskap kan avskaffas. I avvaktan på att det införs en könsneutral äktenskapslagstiftning vill vi dock undanröja de rättsliga skillnader som finns mellan makar och registrerade partners. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7.1.1Diskrepans mellan partnerskapslagen och I lag (1994:1117) om registrerat partnerskap regleras vilken anknytning till en person ska ha för att kunna ingå partnerskap här (1 kap. 2 §). Registrering får ske om en av parterna har hemvist här i landet eller om en av parterna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Enligt ställs inga krav på att någon av de blivande makarna ska ha hemvist i . Det är anmärkningsvärt att det ställs hårdare krav på personer som vill ingå partnerskap än på personer som vill gifta sig. Vidare har heterosexuella par möjlighet att söka dispens från 18-årsgränsen som gäller för att ingå äktenskap (2 kap. 1 § ÄktB). Denna möjlighet saknas dock för homosexuella par (1 kap. 3 § lag (1994:1117)). Vi anser att det är uppenbart att lagstiftningen i dessa fall bygger på fördomar mot HBT-personer. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att skillnaderna mellan reglerna för ingående av äktenskap och registrering av partnerskap tas bort. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7.1.2Rätt för trossamfund att förrätta partnerskap Enligt lagen om registrerat partnerskap är lagfaren domare i tingsrätt eller den som har förordat behörig att vara registreringsförrättare (1 kap. 8 § lag (1994:1117)). Av lag (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom andra trossamfund än framgår att annat trossamfund än under vissa förutsättningar kan ges tillstånd att förrätta vigsel. Frågor om tillstånd prövas av Kammarkollegiet efter ansökan av samfundet. Sedan tillstånd har meddelats får Kammarkollegiet förordna en präst eller någon annan befattningshavare inom samfundet att vara vigselförrättare. Enligt nuvarande lagstiftning ger staten således trossamfund möjlighet att erhålla kollektiv rätt att förrätta vigslar. Förfarandet för den som vill förrätta partnerskap är inte lika smidigt. Den person som vill ha ett sådant uppdrag måste i stället ansöka särskilt om detta hos vilket är ett betydligt krångligare förfarande. Vi anser att det är en omotiverad och diskriminerande ordning att staten på detta sätt försvårar för de trossamfund som vill förrätta partnerskap. Staten bör i stället betrakta uppdragen att förrätta vigslar och att förrätta partnerskap som likvärdiga. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagändring som innebär att trossamfund ges rätt att förrätta registrering av partnerskap på samma villkor som gäller för att förrätta vigsel. Den fick kvinnor som är samboende eller registrerad partner med en annan kvinna tillgång till assisterad befruktning inom den svenska sjukvården. Dock finns det fortfarande skillnader i lagstiftningen om assisterad befruktning och föräldraskap mellan lesbiska och heterosexuella kvinnor. För den kvinna som lever i en samkönad relation gäller t.ex. en speciell reglering där föräldraskapet till det barn som tillkommit genom assisterad befruktning slutligen fastställs genom bekräftelse eller dom. Det barn som tillkommer genom insemination utomlands eller annars utanför den svenska sjukvården omfattas inte av lagstiftningen (prop. 2004/05:137). Det innebär att det fortfarande saknas möjlighet för den födande kvinnans sambo eller partner att få föräldraskapet till barnet fastställt i en sådan situation. Enligt vår mening finns det inga objektiva skäl till att bibehålla skillnader i lagstiftningen då det gäller lesbiska, bisexuella kvinnor och heterosexuella kvinnor. Vi anser att lagändringen som trädde i kraft endast är ett första steg när det gäller frågan om lesbiska och bisexuella kvinnors tillgång till assisterad befruktning. I vår motion Assisterad befruktning och äggdonation presenterar vi våra krav på lagändringar i syfte att garantera att lagstiftningen ska gälla lika för alla kvinnor, oavsett sexuell läggning. Regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att lesbiska kvinnor får tillgång till assisterad befruktning på samma villkor som heterosexuella kvinnor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 9.1Likabehandling inom universitet och högskolor Lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan gäller och har till ändamål att främja lika rättigheter för studenter samt att motverka diskriminering p.g.a. könstillhörighet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Lagen ålägger vidare högskolor och universitet att aktivt främja studenters lika rättigheter samt att förebygga och förhindra trakasserier p.g.a. sexuell läggning. De som studerar vid eller Försvarshögskolan omfattas inte av denna lag. Det finns inget som tyder på att dessa högskolor är undantagna den heterosexuella norm som råder i samhället. Därför vill vi att försvarshögskolan och ska omfattas av lagen (2001:1268) om likabehandling av studenter i högskolan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi anser även att diskriminering p.g.a. könsidentitet bör omfattas av lagen (2001:1268) om likabehandling av studenter i högskolan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 9.2Likabehandling inom grundskola, gymnasieskola och Komvux I betänkande Skolans ansvar för kränkning av elever () föreslås att kommun eller annan som driver skolverksamhet blir skadeståndsskyldig mot elev som skolan diskriminerar p.g.a. exempelvis sexuell läggning. Betänkandet har remissbehandlats och en lagrådsremiss som innehåller förslag till lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever i skolan har presenterats. Den nya lagen föreslås ha till ändamål att främja barns och elevers lika rättigheter i de verksamheter som omfattas av skollagen (1985:1100) samt motverka diskriminering p.g.a. kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder.