mot · GT02Fi240 · 2005-10-05 00:00:00 — Sker det, som regeringen antar, en förbättring av arbetsmarknadsläget är det rimligt att anta att sjukfrånvaron åter ökar. Regeringens prognos bygger på att sambandet mellan sjukskrivningar och arbetslöshet, där det ena normalt ökat när det andra gått ned , har brutits. Till detta kommer att regeringens förslag om att höja taket i sjukförsäkringen sannolikt kommer att bidra till beteendeförändringar som inte inkluderats i prognosen. I BP05/06 anges att utgifterna permanent har ökat med ca och att inkomsterna permanent har minskat med ca . Sammantaget är den permanenta effekten en försvagning av de offentliga finanserna med . Det är problematiskt att regeringen och stödpartierna använder engångseffekter och tillfälliga saldoförbättringar till att finansiera permanenta försvagningar av det finansiella sparandet. 4.3Effekter på ekonomins funktionssätt av regeringens politik Regeringens politik kommer att påverka sysselsättningen och ekonomins funktionssätt. På kort sikt finns det skäl att anta att det sker en marginell förbättring av sysselsättningen till följd av de olika satsningarna och sänkta skatter. På kommer emellertid negativa effekter av generösare bidrag och att blir fattigare att motverka de positiva effekterna av sänkta skatter. Regeringen anger att politiken kommer att medföra ökad sysselsättning och aktivitet motsvarande 55000 personer. Denna siffra är överdriven. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder av det slag som regeringen föreslår, och som dessutom är riktade mot offentlig sektor, är förenade med betydande undanträngningseffekter. En rimlig bedömning är att undanträngningen uppgår till . Detta innebär att sysselsättningen i bästa fall stiger med 15000 personer. Ett alternativt sätt att bedöma den kortsiktiga effekten av regeringens politik är att studera omfattningen av reformprogrammet. Reformerna uppgår till av BNP. En ökning av den privata och den offentliga konsumtionen medför normalt att importen också ökar. Beaktar man att importläckaget brukar ligga kring åtminstone på marginalen och att det normalt krävs en BNP-förändring på ca 1,52procent för att sysselsättningen ska stiga , resulterar kalkylen återigen i en sysselsättningsökning på ca 15000 personer. Till bedömningen av effekterna av regeringens politik på kort sikt måste man addera effekterna av höjt tak i sjukförsäkringen, sänkta löneskatter och höjda indirekta skatter samt statsministerns aviserade förändringar av akassan och kommunalskatterna. Högre ersättning i sjukförsäkringen gör det mer lönsamt att inte arbeta. Det driver upp lönekraven och ökar frånvaron, vilket leder till lägre sysselsättning och högre arbetslöshet. Lägre skatter medför emellertid högre sysselsättning. En rimlig bedömning är att sysselsättningseffekterna till följd av förbättringen av sjukförsäkringen och sänkta skatter mer eller mindre tar ut varandra på kort sikt. Höjt tak i arbetslöshetsförsäkringen kommer att medföra stigande lönekostnader och märkbart lägre arbetskraftsefterfrågan. Sammantaget riskerar en högre akasseersättning medföra att den positiva sysselsättningseffekten av regeringens satsningar, när också de strukturella effekterna fått fullt genomslag, förbyts till färre jobb, se tabell 4.3. Ett höjt tak i arbetslöshetsersättningen kommer att resultera i minskad sysselsättning. På medför regeringens politik att ekonomins funktionssätt försämras och att den långsiktiga arbetslöshetsnivån stiger. De negativa effekterna av mer generösa inkomstbortfallsförsäkringar tenderar att bli större . Detsamma gäller förvisso de positiva effekterna av sänkta inkomstskatter. Emellertid dominerar av allt att döma de förstnämnda, negativa, effekterna. Regeringen finansierar sin politik genom optimistiska utgifts- och inkomstprognoser, inte genom besparingar på andra områden. Detta betyder att de offentliga finanserna allt annat lika försvagas. Större statsskuld medför att som nation blir fattigare och därmed kommer att ha sämre råd att konsumera, vilket tenderar att driva upp arbetslösheten.4 Statsminister har flaggat för kraftiga höjningar av kommunalskatten framöver. Detta riskerar att dämpa sysselsättningen påtagligt. En höjning av kommunalskatten kommer att utlösa kompensationskrav från löntagarna. Resultatet blir högre lönekostnader och färre jobb. På lång sikt kan en skattehöjning av den storleksordning statsmakterna har förutspått, dvs. , betyda att flera hundra tusen arbetsplatser går förlorade och att arbetslösheten märkbart stiger. En lägre sysselsättning innebär att den viktigaste skattebasen minskar. Regeringens politik, inklusive de av statsministern aviserade förändringarna av akassan och kommunalskatten, bedöms försvaga sysselsättningen med , höja arbetslösheten med och försvaga de offentliga finanserna med . Tabell 4.3 Dynamiska effekter av regeringens politik Sysselsättning, kortare sikt Arbetslöshet, lång sikt, p.e. Offentligt sparande, mdr kr Sänkta löneskatter , höjda indirekta skatter 9000 (0,) 219000 (5,) 5Moderaternas riktlinjer för den ekonomiska politiken: Ettprogram för tillväxt och arbete Det övergripande målet för moderat politik är att öka välståndet och tryggheten för alla medborgare. Att skapa ett stort utrymme för individuellt självbestämmande och ett gemensamt ansvarstagande för trygghet åt alla är vår utgångspunkt. Att säkra välståndstillväxten och välfärden förutsätter ett långsiktigt perspektiv. En ökning av den reguljära sysselsättningen är avgörande för att ska klara av att möta de krav som en åldrande befolkning ställer. Med fler sysselsatta i näringslivet ökar produktionsförmågan. Därmed vidgas utrymmet för hushållens konsumtion och de skatteintäkter som finansierar välfärden ökar. Det råder inte brist på arbetsuppgifter i . Höga skatter, brister i företagsklimatet och underfinansiering av sjukvården, skolan och annan viktig verksamhet gör att det finns många uppgifter som borde utföras som inte görs. 5.1Ett program för ökad sysselsättning Hur många jobb som uppstår i företagen och hur hög sysselsättningen blir beror på goda normer och värderingar som styr entreprenörskap, flit, förkovran, uppfinningsrikedom, sparsamhet, samarbete och ansvarstagande. Hur hög sysselsättning som nås i ett land beror på samspelet mellan företagens efterfrågan på arbetskraft, hushållens utbud av arbetskraft och hur väl lönesättningen och andra institutioner fungerar på arbetsmarknaden.5 Efterfrågan på arbetskraft påverkas av flera faktorer, bl.a. spelar utbudet av arbetskraft en stor roll. Även produktivitetstillväxten och graden av konkurrens på varumarknaderna är faktorer som påverkar kostnaderna för att anställa. Lönesättningen och arbetsmarknadens funktionssätt påverkas bl.a. av ersättningen i akassan, fackföreningarnas förhandlingsstyrka, inriktningen på arbetsmarknadspolitiken, löneförhandlingsmodell och skattekilen på arbete. Hushållens utbud av arbetskraft påverkas bl.a. av hur lönsamt det är att arbeta respektive att vara frånvarande från arbetsmarknaden. Om det inte lönar sig att arbeta på grund av utformningen av skatte- och bidragssystemen påverkar detta arbetsutbudet direkt, men det försämrar också arbetsmarknadens funktionssätt och dämpar indirekt företagens efterfrågan på arbetskraft. Ett program för ökad sysselsättning måste vara brett för att förmå att förbättra ekonomins funktionssätt och produktionsförmåga. Det måste finnas åtgärder för att öka utbudet på arbetskraft, som det måste skapas förutsättningar för företagen att öka sin efterfrågan på arbetskraft och våga anställa fler. Ett brett program har också förutsättningar att få en större effekt på sysselsättningen, eftersom de olika åtgärderna förstärker varandra.6 Åtgärder som ökar efterfrågan på arbetskraft, utan att förstärka utbudet, tenderar att leda till stigande lönekostnader, vilket begränsar sysselsättningseffekten. Åtgärder för att öka utbudet som inte kompletteras med förslag som gör det lättare att lämna arbetslöshet riskerar att få ett fördröjt genomslag och olämpliga fördelningspolitiska effekter. förordar således ett brett 10-punktsprogram för att öka sysselsättningen. Stabila statsfinanser och priser: anser att ett överskott i det finansiella sparandet som i genomsnitt motsvarar av BNP ska upprätthållas så att den offentliga skuldsättningen kan reduceras till av BNP. En omfattande offentlig upplåning riskerar att medföra en belastning på sparandet som påverkar investeringarna och sysselsättningen negativt. Stora underskott i den offentliga sektorns finansiella sparande och en hög skuldsättning undergräver förutsättningarna för att upprätthålla prisstabilitet och ökar riskerna för finansiella kriser. Stabila statsfinanser är därför en förutsättning för varje program för ökad sysselsättning. Sänkt skatt för låg- och medelinkomsttagare: Ett arbetsavdrag mot förvärvsinkomster införs. Förslaget minskar i första hand tröskeleffekten vid inträde på arbetsmarknaden och reducerar marginaleffekterna. Stramare bidrag: En åtstramning av olika bidragssystem bl.a. genom att ersättningen i sjukpenningen, förtidspensionen och föräldraförsäkringen sänks och kontrollen av arbetsförmågan skärps. En exiblare arbetsmarknad: A-kassans roll som omställningsförsäkring tydliggörs genom att ersättningen sänks och villkoren stramas upp. Arbetslinjen förstärks genom bättre efterlevnad av regelverket och aktivare användning av sanktioner. Kopplingen mellan arbetslösheten och lönebildningen tydliggörs genom att skattesubventionen av arbetslöshetsförsäkringarna reduceras och ersätts med avgifter baserade på arbetslösheten inom respektive akassa. Genom att AMS får en mer självständig ställning, tydligare mål, större möjligheter att prioritera mellan olika åtgärder och en enhetlig myndighetsorganisation kan också matchningen förbättras. Lägre kostnader att anställa: Genom sänkta arbetsgivaravgifter för företag som nyanställer och genom att grupper som har svagare förankring på arbetsmarknaden, t.ex. nyanlända invandare, ungdomar och alla som varit sjukskrivna, arbetslösa, förtidspensionerade eller beroende av socialbidrag längre än , sänks trösklarna för sysselsättning i näringslivet. Genom att också införa möjligheter att anställa på tidsbegränsade kontrakt upp till gör vi att fler företag vågar anställa. Kunskaps- och kompetenssatsning: En bred satsning på kunskap i skolan genomförs, bl.a. genom betyg i lägre klasser, en satsning på NO- och matematikämnena, en lärarmiljard för att underlätta för lärare att fördjupa sina kunskaper, bättre utvärdering av skolorna och skärpt konkurrens genom tydligare rättigheter för friskolorna, kombinerat med ett betydande resurstillskott till forskningen. Bättre företagsklimat: Genom bl.a. lägre beskattning av fåmansbolag, avskaffad förmögenhetskatt, riskkapitalavdrag, jobbavdrag för näringsinkomster, uppskjuten reavinstbeskattning och avdrag för hushållstjänster förbättras skatteklimatet för de företag som vill växa och anställa. Skärpt konkurrens, bl.a. genom hårdare krav vid offentlig upphandling och bättre kontroll av kartellbildningar, bidrar till stigande sysselsättning. Minskad regelbörda, bl.a. genom förändringar av och och förbättrad innovationsnansiering, verkar i samma riktning. Integrationspolitik: En rad åtgärder, bl.a. nystartsjobb, lärlingsintroduktion, jobbgaranti och arbetskrav i socialtjänstlagen, solidaritetsbanker för att finansiera företagande i socialt utsatta områden, skärpt diskrimineringslagstiftning, försök med anonymiserade jobbansökningar och yrkesprov för att underlätta validering av kompetens, förbättrar förutsättningarna för sysselsättning för invandrare. Ökad valfrihet och högre kvalitet i välfärden: Sjukvården, äldreomsorgen och barnomsorgen stängs inne i regleringar och stelbent offentlig produktion. Genom att skapa likvärdiga konkurrensvillkor för olika producenter öppnas nya områden för företagare och företagarkreativitet. Då förbättras förutsättningarna för ökad sysselsättning. Vi tillför också resurser till sjukvården, bl.a. genom en kvalitetssatsning och en vårdgaranti. Sammantaget får kommuner och landsting ökade resurser med över 12miljarder kronor mer än i regeringens budgetproposition. Det bidrar både till att säkra kvaliteten i välfärden och att öka sysselsättningen. Familjepolitik för både barn och arbete: Vi föreslår ett särskilt arbetsavdrag som utgår till föräldern med den lägsta inkomsten i ett hushåll när den andra föräldern är föräldraledig. Vi föreslår avdragsrätt för hushållstjänster och större valfrihet i barnomsorgen. Därmed förbättras förutsättningarna för väl fungerande familjer, med såväl bättre möjligheter att ta hand om barnen som bättre förutsättningar för både mamman och pappan att arbeta eller driva företag. Förslagen kan bidra till att kvinnor får en starkare arbetsmarknadsförankring och därmed till att minska löneskillnader och bidragsberoende och att öka sysselsättningen. Tre skäl talar för att 10-punktsprogrammet kommer att få ett tydligt genomslag på sysselsättningen. För det första är programmet fullt ut finansierat och permanent. Tillfälliga åtgärder som, i likhet med regeringens program, inte är fullt finansierade får ett mer begränsat genomslag på grund av att hushåll, företag och kommuner fattar sina beslut på basis av förväntningar om framtida inkomster och utgifter och jämnar ut konsumtionen mellan olika tidsperioder. Ofinansierade förslag tenderar att leda till att hushållen ökar sitt sparande snarare än konsumtionen. För det andra har förslagen strukturell inriktning. 10-punktsprogrammet syftar till att varaktigt öka produktionsförmågan i ekonomin. Eftersom hushållen anpassar sin konsumtion till förväntningar om den långsiktiga inkomstutvecklingen bör en strukturell inriktning få större genomslag än tillfälliga åtgärder, också på kort sikt. För det tredje är programmet inriktat så att låg- och medelinkomsttagare som har hög konsumtionsbenägenhet får betydande skattesänkningar. Den samlade bedömningen, baserad på en rad forskningsstudier, är att sysselsättningseffekterna av detta åtgärdsprogram vid fullt genomförande och genomslag uppgår till åtminstone 150000300000 personer. Därmed skulle åter ca 80procent av arbetskraften befinna sig i sysselsättning. Det skulle medföra att den arbetslöshet som är förenlig med stabila priser minskar med i storleksordningen 11,5procentenheter. Denna beräkning ska inte ses som ett politiskt löfte om nya jobb den typen av löften kan inte politiker ge. Däremot är det självklart att effekterna av de åtgärder vi föreslår måste beräknas och redovisas. Den samlade effekten av detta program, se kapitel 12, är att produktionsförmågan förbättras avsevärt. Sysselsättningseffekterna av 10-punktsprogrammet kan sammanfattas i fem punkter: Marginal- och tröskeleffekterna sänks genom förslagen om jobbavdrag, lägre ersättning vid sjukdom och förtidspension och jobbavdrag vid föräldraledighet, vilket också ökar sysselsättningen genom ökat arbetsutbud, förbättrad lönebildning och minskad inflationsbenägenhet. Matchningen mellan arbetssökande och lediga platser förbättras genom förslagen om att reformera AMS och att strama upp kontrollen inom akassan och andra inkomstförsäkringar. Genom AMS-reformerna reduceras kostnaderna att söka arbete som kontrollen gör det mer kostsamt att inte söka arbete. Därigenom förbättras lönesättningen på arbetsmarknaden, vilket också bidrar till att öka företagens efterfrågan på arbetskraft. Produktiviteten ökar genom förslagen om sänkta marginaleffekter, ökad utbildningspremie, satsningen på kunskap i skolan, förbättringarna av företagsklimatet och investeringar i infrastruktur. Det leder till att arbetskraftskostnaderna justerat för produktivitetstillväxten minskar och att sysselsättningen ökar genom att företagens efterfrågan på arbetskraft förstärks. Kostnaderna för att anställa reduceras såväl genom förslagen om sänkta arbetsgivaravgifter för nyanställningar och i nystartsjobb som genom vidgade möjligheter till korttidsanställningar, vilket ökar sysselsättningen genom att företagens efterfrågan på arbetskraft och viljan att anställa stärks. Konkurrensen på olika varumarknader förstärks, vilket ökar sysselsättningen genom att företagens efterfrågan på arbetskraft ökar. Det är inte möjligt att exakt peka ut de branscher och regioner där sysselsättningen kommer att öka. Att politiska beslutsfattare pekar ut framtidssektorer och försöker styra sysselsättningstillväxten genom regleringar och subventioner är en tanke som vi vänder oss skarpt emot. Vår uppgift är att skapa förutsättningar för fler arbeten i ett växande näringsliv. Det kan däremot finnas skäl att försöka beskriva hur den sysselsättningsökning som 10-punktsprogrammet kan antas leda till kommer till stånd. Baserat på internationell erfarenhet, inte minst från länder som genomfört liknande reformprogram, såsom , , , och , förefaller det rimligt att dra vissa slutsatser.7 Till att börja kommer sysselsättningen att öka inom sektorer som inriktar sig på att erbjuda företagen tjänster, såsom t.ex. redovisning, juridik, finansiella tjänster, produktutveckling, marknadsföring eller forskning och utveckling. Inte minst reformer för att förbättra företagsklimatet och satsningar på utbildning och forskning kommer att förstärka denna effekt. En betydande del av dessa tjänster kommer att motsvaras av stigande tjänsteexport och högre förädlingsvärde inom industrin. Det är också troligt att stigande produktivitet och därmed stigande inkomster kommer att öka efterfrågan på tjänster som efterfrågas mer vid högre inkomster. Det gäller t.ex. personliga tjänster, såsom hotell- och restaurangnäringen, turism och kultursektorn. Även inom välfärdstjänster, såsom utbildning, äldreomsorg och sjukvård, kommer efterfrågan att öka till följd av stigande inkomster. Denna efterfrågeeffekt kommer sannolikt att förstärkas av våra förslag för att säkra både kvalitet och valfrihet i välfärden. Reformer för att öka arbetsutbudet kommer också att medföra att efterfrågan på tjänster som är komplement till arbete kommer att öka. Detta kommer att förstärka sysselsättningstillväxten inom t.ex. hotell- och restaurangnäringen och barnomsorgen. Våra förslag om att införa avdragsrätt för hushållstjänster kan komma att underbygga denna sysselsättningseffekt. Dessutom kommer stigande inkomster, bl.a. till följd av skattesänkningarna, att leda till ökad försäljning inom detaljhandeln. Erfarenheter från andra länder visar att det är inom de delar av tjänstesektorn som präglas av förhållandevis höga löner som ökningen kan antas vara starkast. 6Det måste löna sig att arbeta Erfarenheterna från och andra länder är att en politik för att öka sysselsättningen och minska frånvaron måste göra det mer lönsamt att arbeta. Ett av mest avgörande problem och en viktig orsak till den höga frånvaron är att det lönar sig alltför dåligt att arbeta för alltför många.8 Nyttan av att arbeta i stället för att leva på bidrag är låg, på gränsen till obefintlig, för många människor. De samlade effekterna av höjda skatter och minskade bidrag äter upp merparten av den inkomstökning som en extra arbetsinsats ger.9 var det höginkomsttagarna som hade marginalskatter på 7090procent. är det människor med de lägsta inkomsterna som drabbas av de största marginaleffekterna, se diagram 6.1 Diagram 6.1 Den genomsnittliga marginaleffektens sammansättning i inkomstgrupper 2003 Källa: Bilaga 14 till LU 2003/04, s. 70. Diagram 6.1 visar hur stora marginaleffekterna är med dagens system och vad de beror på. Att den lägsta inkomstgruppen har lägst marginaleffekt beror på att de har lägst marginalskatt. Här sker upptrappningen av grundavdraget. Att den näst lägsta inkomstdecilen har högst marginaleffekt beror på att familjestöden och arbetslöshetsunderstöden här är som störst. Från och med den fjärde inkomstdecilen beror marginaleffekterna nästan enbart på skatter och arbetslöshetsunderstöd. Diagram 6.2 Ersättningsgrad vid arbetslöshet. Andel för anställda och arbetslösa 2003 Källa: Bilaga 14 till LU 2003/04, s. 46. Diagram 6.2 visar, på den horisontella axeln, ersättningsgraden vid arbetslöshet jämfört med vid arbete och, på den vertikala axeln, andelen av de anställda respektive arbetslösa som har en sådan ersättningsnivå. Av diagrammet kan man utläsa att nästan hälften av de arbetslösa har en ersättning på av vad de skulle ha haft i lön om de hade arbetat. Av dem som är anställda skulle få en så hög ersättning som av sin lön om de skulle bli arbetslösa. Diagram 6.3 Ersättningsgrad vid sjukskrivning 2003. Andel för anställda och sjukskrivna Källa: Bilaga 14 till LU 2003/04, s. 53. Diagram 6.3 visar, på den horisontella axeln, ersättningsgraden vid sjukskrivning jämfört med vid arbete och, på den vertikala axeln, andelen av de anställda respektive sjukskrivna som har en sådan ersättningsnivå. Av diagrammet kan man utläsa att av de sjukskrivna har en ersättning på av vad de skulle ha haft i lön om de arbetat. Av de anställda är det som skulle få en så hög ersättning som av sin lön om de skulle bli sjukskrivna. I beräkningar har kompletterande ersättningar från avtalsförsäkringar inte beaktats. Inte heller har hänsyn tagits till de kostnader, t.ex. för transporter, barntillsyn och måltider, som tillkommer vid förvärvsarbete. Beaktas dessa faktorer är det tydligt att det för en mycket stor grupp löntagare inte lönar sig på kort sikt att gå tillbaka till arbete från sjukskrivning eller arbetslöshet. I en undersökning framkom att av alla kvinnor förlorar på att gå tillbaka till arbete vid sjukskrivning.10 Den låga nyttan av eget arbete medför flera problem. En allvarlig konsekvens är att skatte- och bidragssystemen har skapat fattigdomsfällor som är svåra att bryta sig ur. När man inte rår över sin egen vardag skapas en ofrihet, svag självkänsla och genuin otrygghet. När behållningen av en extra arbetsinsats är låg eller obefintlig finns det inga ekonomiska skäl för människor att anstränga sig extra. Detta håller tillbaka arbetsutbudet, ökar frånvaron, minskar företagens efterfrågan på arbetskraft och försämrar arbetsmarknadens funktionssätt. Generösa bidragssystem och hög skattebelastning har större effekter på grupper med svag förankring på arbetsmarknaden.11 Personer som inte har utsikter om stigande inkomster , till skillnad från dem som är lågavlönade därför att de inträtt i ett karriäryrke, är mer benägna att minska sina arbetsinsatser om skatter och bidrag ökar. Lågutbildade, som ofta är hänvisade till arbeten med lågt kunskapsinnehåll, påverkas också mer. De som har arbeten som är tunga, som upplevs som tråkiga eller där det egna inflytandet över arbetet är begränsat hamnar i samma situation. Kvinnor, särskilt de som har barn, är mer benägna att variera sitt arbetsutbud än män. I har vi valt en kombination av skatter och bidrag som har särskilt negativa effekter på arbetsutbudet. Genom höga kommunalskatter och arbetsgivaravgifter drabbas låga inkomster av höga marginalskatter. De generella välfärdssystemen är därtill mer generösa vid låga inkomster, då ersättningen vid sjukdom eller arbetslöshet ofta begränsas av ett tak. Dessutom tillkommer inkomstprövade bidrag, t.ex. bostadsbidrag och socialbidrag. Hur den svenska välfärden kommer att utvecklas framöver beror på hur många som arbetar och hur produktiva dessa människor är. Den höga skattebelastningen för låg- och medelinkomsttagare, som är nödvändig för att finansiera de olika bidragssystemen, är kanske det viktigaste skälet till att många i inte befinner sig i arbete. Ekonomins funktionssätt och därmed produktiviteten påverkas av en rad olika faktorer, bl.a. skattesystemets utformning. Sammantaget betyder detta att det är avgörande att göra det mer lönsamt att arbeta i förhållande till att inte arbeta samt att uppmuntra och stimulera företagande för att öka utbudet och efterfrågan på arbetskraft. I detta sammanhang spelar skattesystemets utformning en central roll. föreslår att det vid den kommunala beskattningen införs ett förvärvsavdrag för arbetsinkomster, kallat jobbavdrag.