mot · GT02K347 · 2005-09-29 00:00:00 — Ett annat alternativ är att ta upp den gamla titeln riksföreståndare (som fortfarande finns kvar som benämning på en av utsedd tillfällig statschef i händelse av kungahusets utdöende). finner inte heller detta alternativ särskilt tilltalande, lika lite som andra ålderdomliga beteckningar på höga herrar (drott, hövding, tsar, riksmarskalk, , emir). I detta fall menar vi att enklast är bäst. Den svenska statschefen bör i en republik kallas president. Ytterligare en fråga, måhända av smärre konstitutionell vikt, är frågan om statsvapnet, som ju även är konungens personliga vapen (lagen [1998:268] om rikes vapen). Vi menar att vid en övergång till republik bör det nuvarande, med monarkin förknippade statsvapnet ersättas av ett nytt, och detta bör inte vara statschefens personliga vapen. Om det befinns angeläget att upprätthålla den kulturella tradition som heraldiken trots allt utgör kan det finnas skäl att se närmare på den irländska modellen, där varje president får sin egen, individuellt utformade vapensköld uppsatt vid sin avgång. Det huvudsakliga argumentet mot införande av republik från dem som principiellt är för republik brukar vara hänvisningen till folkviljan. Svenska folket antas till övervägande delen vara för monarkin, varför riksdagsmotioner om republik kan avslås även av partier med republikkravet inskrivet i partiprogrammet. Det var i och för sig svårt att upptäcka motsvarande omsorg om folkviljan när andra, betydligt mer kännbara, men nödvändiga, beslut om nedskärningar skulle fattas , men det vore oss främmande att ta denna inkonsekvens till intäkt för att fatta ett principiellt viktigt beslut om grunderna för vår författning utan en föregående allmän debatt och folklig förankring. I partiöverläggningarna om direktiven till översyn av regeringsformen framförde att vi såg det som naturligt att även frågan om statsskicket prövades i detta sammanhang. Regeringen gjorde då en annan bedömning och skrev i direktiven in ett uttryckligt förbud för utredningen att befatta sig med saken. I en flerpartimotion 2004 föreslogs därför besluta begära tilläggsdirektiv i saken. Denna begäran vann dock inte kammarmajoritetens gillande. Frågans art och vikt är emellertid sådan att det inte är möjligt att därmed låta sig nöja försåvitt demokratiska principer skall tas på allvar. bör ges en förnyad möjlighet att ta ansvar för statsskicket och dess fulla förenlighet med regeringsformens inledningsmening: All offentlig makt i utgår från folket. Därför bör regeringen, på grundval av denna motion och som utgångspunkt för en fortsatt samhällsdebatt, låta utarbeta ett konkret förslag till republikansk författning samt föreslå former för dess införande. Ett sådant förslag bör göras till en del av en bred demokratisk process, där alla republikanska partier och andra republikanska organisationer ges tillfälle att förklara och försvara sin ståndpunkt. Vi är övertygade om att en sådan diskussion bara kan gynna en fortsatt demokratisering och modernisering av vår författning, och bör senare överväga att ställa frågan under folkets prövning i en folkomröstning. Det innebär att det torde vara fullt möjligt för alla de riksdagsledamöter som är republikaner i princip, men som av det ena eller andra skälet inte är beredda att fatta ett skarpt beslut om monarkins omedelbara avskaffande, att bifalla denna motion och därmed i vart fall bidra till frågans framtida lösning. Sermin Özürküt (v)