mot · GT02So606 · 2005-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om riktlinjer för behandling av psykiska sjukdomar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av samtidig behandling vid missbruk och psykisk sjukdom. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kartlägga behov och insatser riktade till personer med annat etniskt ursprung än svenskt eller tillhörande någon av de fem nationella minoriteterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inkludera centrum för suicidprevention i arbetet med att ta fram underlag för en handlingsplan för suicidprevention. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa ett folkhälsomål avseende psykisk hälsa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hjälpmedel till psykiskt funktionshindrade. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skyndsamt bereder frågan om sysselsättning och arbete för psykiskt funktionshindrade. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att särskilt boende bör förläggas till den enskildas geografiska hemvist. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör föreslå åtgärder för en jämställd psykiatri. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att genusperspektiv skall anläggas i rapporteringen från regeringens psykiatrisamordnare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en analys av psykiatrin ur ett HBT-perspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att analysera förändringar i samhället och deras påverkan på barns och ungas hälsa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den barn- och ungdomspsykiatriska vården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjligheten till vårddokument för brukaren. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vårdgaranti och nationellt vårdval inom den psykiatriska hälso- och sjukvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att följa upp verksamheten med stödpersoner till psykiskt sjuka som vårdas enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till anhöriga. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör ges i uppdrag att analysera och redovisa situationen för barn och unga till psykiskt sjuka föräldrar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om närståenderåd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om psykiatrisk omvårdnad. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvidga möjligheten att alla legitimerade psykoterapeuter skall kunna vara anslutna till oavsett grundutbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om patientansvarig läkare () inom den psykiatriska hälso- och sjukvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka antalet rättspsykiatrer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en nationell handlingsplan för den psykiatriska hälso- och sjukvården. Psykisk sjukdom har betraktats som något skrämmande och som bör hållas på avstånd från de s.k. normala människorna. Det är ett synsätt som är viktigt att bekämpa. Psykiatrins inriktning och kvalitet har aktualiserats genom en rad tragiska och våldsamma händelser där förövarna varit drabbade av psykisk ohälsa. Nyhetsbevakning och debatt har tyvärr i många stycken varit onyanserad och spätt på fördomarna om människor med psykisk ohälsa. Det positiva med debatten har emellertid varit att fokus satts på psykiatrin. Debatten om psykiatrin hade varit välkommen de tragiska händelserna förutan. Utvecklingen av den psykiatriska hälso- och sjukvården är ett långsiktigt projekt. Regeringen valde att i samband med den aktuella situationen tillsätta en psykiatrisamordnare. Uppgiften blev att bl.a. se över innehållet i psykiatrin, stimulera kvalitetsutveckling och kartlägga behov. Dessvärre kan vi konstatera att den satsningen inte fallit väl ut utan snarare bidragit till en mer tillkrånglad process för fördelningen av resursförstärkningen till psykiatrin. I övrigt har psykiatrisamordnaren inte i någon betydande mening bidragit till att utveckla psykiatrin. menar att regeringens arbetssätt med att tillsätta samordningsfunktioner, såsom psykiatrisamordnaren, endast bidrar till att skapa oklarhet om ansvarsfördelningen. Därför bör psykiatrisamordnarens funktion avvecklas . Vid en analys av psykiatrisamordnarens uppdrag hade dessutom gärna sett att uppdraget varit vidare och inkluderat hela vårdkedjan med boende, sysselsättning samt rätt till psykoterapi. Motivet är att vi vet att de brister som finns inom psykiatrin inte enbart kan hänföras till landstingens ansvarsområde. Den psykiatriska hälso- och sjukvården har generellt behov av utveckling vad gäller innehåll. I kölvattnet av de uppmärksammade händelserna som satt psykiatrin i fokus finns den enskilda patienten. upplever många människor en ökad stigmatisering och oro för en tillbakagång till en psykiatrisk vård som innebär inlåsning och fortsatt utanförskap. Vi bör komma ihåg att de reformer som genomfördes , utan att bortse från de brister som uppstått, genomfördes i syfte att humanisera psykiatrin. Reformer som syftade till att ge psykiskt sjuka människor en möjlighet att leva ett värdigt liv i gemenskap med andra och en möjlighet till en vård och behandling som utgår ifrån individen. Psykiatrisk hälso- och sjukvård har psykiatrin genomgått stora organisatoriska och innehållsmässiga förändringar. har framför allt en successiv minskning av antalet vårdplatser genomförts. Ansvaret för boende, sysselsättning och omsorg har förts över till kommunerna. Minskningen av antalet vårdplatser var inte i första hand ett resultat av psykiatrireformen utan ett resultat av sektoriseringen . Motiven bakom minskningen av vårdplatser var såväl medicinska, nya och effektivare behandlingsmetoder, som ideologiska. De senaste årens minskningar av vårdplatser har däremot skett huvudsakligen av ekonomiska skäl och flera har genomförts snabbare än uppbyggnaden av andra stödinsatser. Enligt en rapport från regeringens psykiatrisamordnare minskade antalet vårdplatser . Det finns även ett mönster med allt kortare vårdtider vilket också återfinns inom andra hälso- och sjukvårdsområden, inte minst inom geriatriken. Psykiatrins andel av kostnaderna för hälso- och sjukvården har också minskat från till . Därför är den statliga ekonomiska satsningen till psykiatrin 2005 och 2006 som gjort tillsammans med regeringen och , ett viktigt steg i rätt riktning. får kommuner och landsting ökade generella resurser, och vi menar att de har ansvar att komplettera satsningen på psykiatrin inom ramen för dessa så att kvaliteten och tillgängligheten i psykiatrin förbättras. Förändringarna inom psykiatrin har inte bara omfattat strukturen utan också handlat om innehållet. Psykiatrin är ett av de områden inom hälso- och sjukvården som dominerats av ideologiska diskussioner och konflikter. I grunden handlar det om psykiska sjukdomars relation till kropp och själ. Det har varit vanligt förekommande att utifrån olika ideologiska ställningstaganden dela upp människan i antingen kropp eller själ. Ett förhållande som inte gynnar den enskilda patienten. Dagens psykiatri behöver se människan och därmed dennas behov utifrån ett helhetsperspektiv. Den enskilda patienten kan få helt olika behandlingar beroende på var i landet han eller hon bor och vilken grundsyn på vården ansvarig behandlare har. Det är inte ett rimligt förhållande. bör därför skyndsamt påbörja ett arbete som innebär nationella evidensbaserade riktlinjer för behandling av psykiska sjukdomar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är viktigt i då psykiatrin står i fokus att utvecklingen får sprida sig i hela organisationen. Den senaste tidens tragiska händelser som berört människor med psykisk ohälsa har tenderat att bara handla om antalet slutenvårdsplatser. ser det som nödvändigt att psykiatrins alla delar ges möjlighet till utveckling. I använder man begreppet psykiatrisk hälsovård som en markering av det allmängiltiga i psykiatrin och den inryms med övrig hälso- och sjukvård. Det är en markering som anser att även den svenska psykiatrin bör överväga. Vi menar att det finns ett stort värde i att inom psykiatrin också anlägga ett hälsoperspektiv i verksamheterna. Psykisk ohälsa kan drabba vem som helst. Unga, gamla, människor med missbruksproblem eller funktionshinder, kvinnor och män. Trots det är många insatser inom psykiatrin utformade så att den som har andra problem eller behov i kombination med psykisk ohälsa ofta faller mellan stolarna. Människor med psykisk ohälsa och missbruk i kombination är en särskilt utsatt grupp som har behov av samtidiga insatser. Vår syn på denna problematik utvecklas mer i motion Missbruksvård. Äldre och personer med intellektuella funktionshinder är andra grupper som psykiatrin har få eller inga insatser att erbjuda. Mot bakgrund av den redovisade komplexiteten bör regeringen utarbeta en handlingsplan för hela den psykiatriska hälso- och sjukvården där såväl hälsoarbete som den slutna vården ingår och där insatserna tar hänsyn till alla kategorier av människors behov. Handlingsplanen bör omfatta hela vårdkedjan, dvs. både landstingens och kommunernas ansvar. Särskild vikt bör läggas på en struktur som ger möjlighet till samtidig behandling av missbruk och psykisk ohälsa. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Språket är en central del av den psykiatriska hälso- och sjukvården. Det är genom ord som patienten ger behandlaren en möjlighet till insikt i de behov hon eller han har. Orden är också behandling. Det är därför viktigt att psykiatrin tar hänsyn och utvecklas så att de svenskar som inte har svenska som modersmål ges möjlighet till psykiatrisk hälso- och sjukvård. Ett särskilt ansvar har regeringen att se till att psykiatrisk hälso- och sjukvård också finns tillgänglig på de fem nationella minoritetsspråken samiska, jiddisch, romani- chib, meänkieli och finska. Regeringen bör därför ge i uppdrag att kartlägga behov och resurser för människor med annat etniskt ursprung än svenskt, eller tillhörande någon av de nationella minoriteterna, som är i behov av psykiatrisk hälso- och sjukvård. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den psykiatriska hälso- och sjukvården har ett viktigt uppdrag i mötet med asylsökande och invandrade och att insatser för att möta dessa behov ges . Denna fråga utvecklas i motion Flyktingmottagandet i stat, kommun och landsting. Det har skett en ökning av den psykiska ohälsan hos befolkningen. Alltfler uppger att de har symtom som oro, sömnsvårigheter och nedstämdhet. Detta avspeglas också i läkemedelskonsumtionen med en accelererande ökning av SSRI-preparat vilka ordineras mot framför allt depressioner och ångesttillstånd. Enligt en pilotstudie från angav männen att de upplevde i snitt med dålig psykisk hälsa och kvinnorna i snitt med dålig psykisk hälsa. De som upplevde flest antal dagar med dålig psykisk hälsa var kvinnor i åldern . Omräknat i procent är andelen som upplevde nedsatt psykiskt välbefinnande för män och för kvinnor. Den riktigt alarmerande ökningen av psykisk ohälsa återfinns bland barn och unga. Det är särskilt allvarligt eftersom det grundlägger det fortsatta hälsotillståndet resten av livet. Även användandet av SSRI-läkemedel har ökat bland barn och unga och köerna till BUP, barn- och ungdomspsykiatriska mottagningar, är långa. De senaste rapporterna om att antalet självmord bland unga har ökat är särskilt allvarligt varför vi anser det angeläget att regeringen prioriterar arbetet med att utforma en handlingsplan för det självmordspreventiva arbetet. gavs och i uppdrag att ta fram ett underlag för den kommande handlingsplanen. Detta uppdrag bör även tillfalla centrum för suicidprevention som i samverkan med och har att utifrån respektive kompetensområde ta fram ett underlag till nationell handlingsplan för suicidprevention. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I debatten om psykiatrin saknas den kanske viktigaste delen prevention. Förebyggande insatser är alltid att föredra, både för individen och för samhället. Området självmord och självmordsprevention har fått ett visst genomslag men preventionsarbete saknas ofta inom de övriga delarna i psykiatrin. Det råder även en viss oklarhet på myndighetsnivå om vem som har det övergripande ansvaret för det preventiva psykiatriska arbetet. Mot bakgrund av hur folkhälsan utvecklats bör det därför formuleras ett folkhälsomål avseende den psykiska hälsan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I en demokrati bör det optimala vara att varje människa ges möjlighet till ett meningsfullt liv. För människor med långvariga och kroniska sjukdomar är det ofta svårt att få tillgång till ett socialt liv. Orsaken till det är inte sällan det övriga samhällets oförmåga att utforma den fysiska och psykiska miljön på ett sådant sätt att funktionshindret inte blir ett handikapp. En människa med psykiskt funktionshinder har ofta ett dolt funktionshinder som kan bli lika handikappande som ett synligt om miljön saknar anpassning. Det psykiska funktionshindret glöms därför ofta bort i samband med utformningen av olika samhällsfunktioner, möjligheter och utveckling av hjälpmedel osv. I Hjälpmedel (SOU 2004:83) nämns hjälpmedel som kognitivt stöd vilka stöder funktioner som minne, problemlösning, planering osv. Det är hjälpmedel som är verkningsfulla även för de med psykiskt funktionshinder. Utredningen pekar också på att vissa diagnosgrupper har svårt att få hjälpmedel och föreslår därför att alla, oavsett hur behovet av personliga hjälpmedel aktualiserats, har rätt att få sitt behov bedömt. menar att en sådan bestämmelse är av stor betydelse för dem med psykiska funktionshinder. Regeringen bör i beredningen av SOU 2004:83 särskilt beakta behovet av hjälpmedel för psykiskt funktionshindrade. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Utvecklingen av vård och behandling av psykiskt sjuka och funktionshindrade är betydelsefullt men också behovet av sysselsättning och anpassade boendeformer är grundläggande. Sysselsättning och bristen därpå var en av de punkter som särskilt pekade ut i utvärderingen av psykiatrireformen. Det krävs enligt en översyn som omfattar hela arbetsmarknads- och sysselsättningsområdet för psykiskt funktionshindrade från möjligheten till sociala träffpunkter till regelrätt arbete. I det sammanhanget vill erinra om socialutskottets tillkännagivande (bet.2002/03:SoU1): Utskottet anser att det mot bakgrund av bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453) finns skäl att kartlägga och analysera hur psykiskt funktionshindrades behov av någon form av sysselsättning i realiteten tillgodoses. Utskottet anser det också värdefullt att kartlägga och analysera huruvida psykiskt funktionshindrade får daglig verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Regeringen bör, även i dessa båda avseenden, återkomma till med en redovisning av resultaten och med förslag till åtgärder. Då rapporter visat att det fortfarande finns brister i möjligheten för psykiskt funktionshindrade att få en meningsfull sysselsättning eller arbete anser att regeringen skyndsamt bereder frågan och återkommer till med redovisning av resultaten och förslag på åtgärder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den ekonomiska satsningen på psykiatrin i budgetpropositionen anger att den bl.a. ska användas till uppbyggnad av olika boendeformer. Detta är mycket positivt och det bör särskilt beaktas att psykiskt funktionshindrade ska kunna erbjudas boende i sitt geografiska hemvist, om den enskilda inte önskar något annat, så att antalet placeringar långt från det sociala nätverket undviks. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Kvinnor och män i psykiatrin Vi befinner oss med god marginal på andra sidan och trots det är mannen fortfarande i medicinen. Mycket har gjorts och många diskussioner har förts där jämställdheten har debatterats men föga har gjorts konkret. publicerade 2004 en rapport om könsperspektiv på hälso- och sjukvården, Jämställd vård?. Fler kvinnor än män i samtliga åldersgrupper upplever oro och ångest, konstateras i rapporten. Självmord är däremot betydligt vanligare bland män än kvinnor. I det sammanhanget kan det vara viktigt att notera att fler kvinnor äter antidepressiva läkemedel än män. Kvinnor ordineras mer antipsykotiska läkemedel än män trots avsaknaden av dokumenterad psykosdiagnos. Enligt samma rapport från saknas det klinisk forskning och kunskap om könsspecifika faktorer inom psykiatrin. Det finns kvarlevor inom den psykiatriska och psykologiska kunskapssynen som innebär att avvikelser från heteronormativiteten är ett symtom på ohälsa eller en avvikelse från det normala. En debatt pågår fortfarande om psykiatri, som ingår i de flesta psykiatri- och psykologutbildningar och där homosexualitet utgör ett kapitel bland sjukdomsdiagnoserna. Internationellt finns det exempelvis psykoanalytiska föreningar som inte tillåter homosexuella att bli analytiker. Det är en allvarlig situation utifrån den kunskap vi har om unga homo-, bi- och transsexuellas behov av psykologiskt stöd på grund av det omgivande samhällets fördomar och förtryck. Dessa uppgifter och påpekanden har gjorts gång efter annan men även här kan vi konstatera att lite har skett i konkret mening. Det är därför angeläget att psykiatrin utformas så att kvinnor och män ges en vård på lika villkor och utifrån sina behov oavsett sexuell läggning eller kön. Regeringen bör därför bereda om jämställd vård och återkomma till med förslag om hur man ska få en jämställd psykiatri. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen bör också ge psykiatrisamordnaren i uppdrag att utifrån de uppgifter denne har vid rapporteringen av sitt uppdrag också anlägga ett genusperspektiv på vidtagna åtgärder och resultat. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det behövs också en analys av psykiatrin ur ett HBT-perspektiv som innefattar både konkreta insatser och värdegrund. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Psykisk ohälsa bland barn och unga har blivit ett allt större hälsoproblem. Barn upplever redan i mycket låga åldrar stress, oro och sömnproblem. växer köerna till barn- och ungdomspsykiatrin, vilket innebär att problemen och lidandet får gå onödigt långt innan hjälp erbjuds. Utvecklingen går också mot ett ökat medikaliserande med ökad förskrivning av antidepressiva läkemedel till barn och unga. Detta trots att många antidepressiva läkemedel inte har utprovats för behandling av barn och unga. I har dessutom vissa antidepressiva läkemedel bedömts vara direkt olämpliga för barn på grund av förhöjd suicidrisk. I en konsumenthearing i om antidepressiva läkemedel 2003 konstaterades att den ökade förskrivningen av antidepressiva läkemedel till såväl unga som gamla är oroväckande. Några av deltagarna pekade på att bristen på psykoterapeutisk behandling kunde vara en orsak. , och har gemensamt skrivit en rapport om en samhällsekonomisk modell för prioriteringar som påverkar barns psykiska hälsa. De drar bl.a. slutsatsen att samhällets generella insatser för barn och unga, t.ex. barnhälsovård, skolbarnsomsorg och skola, står för huvuddelen av samhällets resurser för barn och unga. Därmed är de viktiga för barns och ungas psykiska hälsa. I och med det finns det en direkt koppling mellan nedskärningar inom denna sektor och t.ex. behov av barnpsykiatriska insatser. Rapporten från de tre myndigheterna visar också att det troligen finns ett samband mellan nedskärningarna inom förskoleverksamheten, skolbarnsomsorgen och skolan och den samtidiga ökningen av antalet besök inom barnpsykiatrin. Det är därför viktigt att det görs prioriteringar och analyser ur ett barnperspektiv när verksamheter som berör barn omorganiseras eller på andra sätt förändras. Samhällsekonomiskt kan det innebära besparingar då nedskärningar som ger ökade kostnader inom en annan samhällssektor kan förhindras, men framför allt kan mänskligt lidande undvikas. Regeringen bör därför ge , och i uppdrag att ta fram en modell för hur statliga och kommunala verksamheter kan analysera förändringar och deras påverkan på barns och ungas hälsa i enlighet med vad som tidigare redovisats. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I samband med psykiatrireformens genomförande 1994/95 sköts frågan om den barnpsykiatriska hälso- och sjukvården . Det har gått och det är hög tid att frågan om barnpsykiatrin bereds. Då alltfler barn och unga upplever psykisk ohälsa är det högst angeläget att barn- och ungdomspsykiatrin inte hamnar på efterkälken när psykiatrin ska utvecklas. bör därför få i uppdrag att se över barn- och ungdomspsykiatrin. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. () har utifrån bl.a. utvärdering av psykiatrireformen visat på att psykiskt sjuka och funktionshindrade fortfarande har mycket begränsade möjligheter till inflytande. Det är en mycket allvarlig brist eftersom förutsättningarna för en effektiv behandling eller åtgärd bygger på den enskildas egen medverkan och kunskap om sina behov. Inte minst visar det på en bristande demokrati. Ett demokratiskt rättssamhälle ska omfatta alla medborgare det måste vara en etisk plattform för psykiatrin. Att vara psykiskt funktionshindrad eller psykiskt sjuk är redan i sig, bl.a. utifrån samhällets attityder, att befinna sig i ett underläge och utanförskap som hindrar återhämtning vid svåra psykiska problem. Det finns många möjligheter att skapa inflytande för patienter inom psykiatrin. På generell nivå är brukarråd och brukarrevisioner goda exempel på regelbunden uppföljning av verksamheterna utifrån ett brukarperspektiv. Viktiga samarbetspartners i skapandet av brukarinflytande på generell nivå är brukarorganisationerna. Enligt var detta arbete fortfarande i sin linda. anser att en dialog med brukarorganisationerna är väsentlig för utformandet av generellt brukarinflytande. Ett tecken på att utvecklingen även inom detta område lyser med sin frånvaro är första lägesrapport om fördelningen av de särskilda medlen till psykiatrin . Där konstateras det att brukarna är sällsynt förekommande i ansökningarna om utvecklingsmedel. I vardagen är inflytandet för den enskilda individen viktigt. Det handlar om att skapa förtroende genom individuellt utformade insatser. Att det finns brister i detta syns bl.a. i en studie som genomfört bland sina medlemmar som visade att över hälften är missnöjda med sin medicinering på grund av svåra biverkningar. RSMH har pekat på möjligheten att personer med svåra psykiska problem som ibland har behov av tvångsvård ska kunna utforma ett s.k. vårdtestamente eller en vårdönskan. Där skulle det kunna dokumenteras vilka mediciner som fungerar väl, hur patienten vill bli bemött i en akut situation då han eller hon saknar förmåga att uttrycka sin vilja, vilka som ska kontaktas osv. Ett flertal personer med erfarenhet av tvångsvård som patienter anger att om ett sådant dokument hade funnits hade de sluppit få mediciner som inte fungerade eller gav svåra biverkningar och inte minst sluppit traumatiska upplevelser på grund av felaktigt bemötande. bör därför få i uppdrag att se över möjligheten att komplettera patientjournallagen, eller genom föreskrift, utveckla ett vårddokument som underlättar och förbättrar vården för svårt psykiskt sjuka patienter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den som har en psykisk sjukdom eller ett funktionshinder saknar reella möjligheter till ett fritt vårdval motsvarande det för patienter inom den somatiska vården.