mot · GT02Ju533 · 2005-10-05 00:00:00 — Ett sätt skulle kunna vara att vårdnadshavare görs ekonomiskt ansvariga för de skador barnen orsakar upp till ett visst maxbelopp. En sådan lagstiftning finns i . Förändra reglerna för gallringstiderna i belastningsregistret gällande unga lagöverträdare. kvarstår markeringen i belastningsregistret för den som dömts till böter och för den som dömts till överlämnande till vård inom . Vi vill att dessa regler förändras och närmar sig avseende tidsgräns. Medlingsverksamheten tillgänglig i hela landet. Medlingsverksamheten, där i första hand unga lagöverträdare möter brottsoffren, är en av flera viktiga åtgärder för att klarlägga skuldfrågan och visa på konsekvenserna av brottet. Lika hänsyn måste alltid tas till både brottsoffret och gärningsmannen. Verksamheten bör därför fortsätta vara frivillig för båda parter. Samtliga kommuner i landet måste dock kunna erbjuda medling. Staten behöver ta ett större ansvar för innehållet i samtliga påföljder för unga. är det kommunerna och som till största del ansvarar för insatserna mot unga lagöverträdare. Det finns omfattande brister i kommunernas arbete, både när det gäller verkställande av påföljder och gällande det ekonomiska ansvaret för vårdplatserna vid ungdomshemmen. Snabba ingripanden vid brott Polis och socialtjänst arbetar på flera håll i landet med tidiga ingripanden mot unga som begår brott. Detta arbete måste utökas. Liksom (SOU 2004:122) konstaterar behöver samverkan och informationsutbytet mellan polis och socialtjänst fortfarande förbättras. Om polisen påträffar en 15-åring som begått brott eller är i riskzonen, kan den unge ha ett till synes helt normalt förflutet trots tidigare brottslighet, missbruk av alkohol, narkotika eller umgänge i kriminella kretsar. information om unga i riskzonen kan i många fall vara värdefull för polisen så att den kan ingripa . Detta fungerar dåligt och det behövs bl.a. ändringar i sekretesslagen (SOU 2003:99 Ny sekretesslag). En modell för snabba åtgärder är s.k. bekymringssamtal och bekymringsbrev. Så fort polisen, eller de sociala myndigheterna (även i samarbete med bl.a. skolan), identifierar en ung människa i en olämplig miljö, kontaktas föräldrarna genom samtal eller brev med information om omständigheterna. Kontakten kan alltså ske innan ett brott har hunnit begås. Det kan även ske i snabb anslutning till ett brott, t.ex. genom att polisen, första gången man får in en anmälan om en ung person, skickar anmälan till som genom särskilda ungdomsteam genomför en samtalsserie med den unge och föräldrarna. Konsekvenserna av brottet diskuteras och den unges livssituation i skolan och kartläggs. Detta ställer stora krav på samarbete mellan främst polis och socialtjänst. Det kan vara viktigt att några av ungdomshandläggare har en arbetsplats hos polisen. Det är vanligt att rån begås av unga brottslingar vid hälften av alla de butiksrån som begicks i var rånarna . Därför är det viktigt att polisens arbete i särskilda rånkommissioner säkras. Sedan rånkommissioner startat på vissa håll har de uppklarade brotten ökat markant. Det är också viktigt att polisens arbete med att kartlägga och punktera kriminella ungdomsgäng kan bedrivas effektivt, bl.a. genom fotobanker under lagreglerade former. arbete måste påskyndas så att reglerna för digitalt lagrade bilder hos polisen klarläggs. Att kunna ta fingeravtryck på personer som är misstänkta för allvarliga brott, skulle förhindra att den unge kan ha ett till synes fläckfritt förflutet när han eller hon uppnår straffmyndighetsåldern. vill att polisens, och domstolarnas hantering av unga lagöverträdare förstärks: Snabba insatser från polis och socialtjänst. Fler modeller runt om i landet där polis och socialtjänst samverkar genom bl.a. bekymringssamtal och bekymringsbrev. Inför en tidsgaranti för åtgärder från . efter det att en polisanmälan om barns brottslighet har lämnats in bör ha tagit den första kontakten med vårdnadshavaren. Säkerställ fler rånkommissioner och ungdomsbrottsutredare inom polisen. Polisens arbete i s.k. rånkommissioner och särskilda gänginsatser måste få resurser att kunna fortsätta och stärka sitt arbete. Fotografi och fingeravtryck ska kunna användas även mot misstänkta som inte fyllt vid utredningar om brott där fängelse ingår i straffskalan. Att använda fotokonfrontation är ett viktigt hjälpmedel, inte minst när ungdomsgäng begår brott. Den som är kan verka ha ett brottsfritt förflutet. Fingeravtryck vid misstanke om allvarliga brott är därför värdefullt för tidigt ingripande. Ge polisen möjlighet att lagra bilder digitalt på misstänkta och gripna ungdomsbrottslingar. Polisen behöver använda sig av modern teknik i kampen mot brottslighet. En lagstadgad möjlighet att lagra bilder digitalt på misstänkta och gripna ungdomsbrottslingar behövs. Dagens situation, där bilderna är lagliga så länge de finns i pappersform i en pärm, är inte rimlig. arbete bör därför påskyndas. Viss information inom om personer ska vara tillgänglig för polisen. Vid påtaglig risk för att en ung person kommer att begå brott och information hos kan antas bidra till att förhindra detta eller behövs för ett direkt ingripande från polisen ska lämna vissa uppgifter om den unge till polisen, utan hinder av sekretess. Stoppa mobbningen i skolan. Mobbning är ett av de värsta uttrycken för bristande respekt för andra människor och utgörs ofta av brottsliga handlingar som t.ex. misshandel, sexualbrott eller ofredande. Det är viktigt att alla i skolan tydligt visar att mobbning aldrig kommer att accepteras. Alla skolor ska ha en väl fungerande handlingsplan mot mobbning; som en sista åtgärd ska en mobbare kunna flyttas. Rektorer och annan skolpersonal måste kunna få information om elever som begår brott. Sekretesslagstiftning får inte förhindra att t.ex. polis, SiS och kriminalvården kan ge skolledningar viktig information om elever som begår brott. Utan vetskap om brotten och den unges problematik, som våldsbenägenhet eller drogberoende, blir det svårt att möta problemen på rätt sätt i skolmiljön. Fler åklagare och domare som är utbildade och specialiserade på ungdomsbrott. Säkerställ att de allmänna domstolarnas ungdomsrotlar har särskilt utbildade domare. Så långt det är möjligt (med hänsyn till domstolens storlek) ska ungdomsmål endast handläggas vid sådana rotlar. Fler specialiserade ungdomsbrottsdomare och åklagare behövs i hela landet. Korta handläggningstiderna kravet på skyndsamhet i lagen om unga lagöverträdare ska utvidgas. finns en regel om att förundersökningar mot unga ska bedrivas särskilt skyndsamt (inom en angiven tidsfrist) vid brott med mer än sex månaders fängelse i straffskalan. Skyndsamhetskravet ska utvidgas till att gälla alla brott med fängelse i straffskalan. Även vid övriga ungdomsbrott måste polisen skärpa sina handläggningstider. Inför en tidsfrist för när domstolarna ska sätt ut mål också när det gäller mål med unga målsägande. Dagens tidsfrister gäller bara med hänsyn till unga gärningsmän. Detta måste ändras så att ett skyndsamhetskrav ska gälla även för mål med unga brottsoffer. Kvaliteten på yttranden till domstolarna om vårdplaner behöver förbättras. ska tydligt beskriva för domstolen den vård som planeras för den unge åtalade. En stor del av yttranden har dock brister när det gäller att konkret beskriva den planerade vården. Detta måste förbättras. Alkohol- och narkotikamissbruk är några av vårt samhälles största problem. Missbruket bryter ner individer och krossar deras liv, det trasar sönder familj och vänner. Det är också en betydande orsak till brottslighet. I alkoholen och narkotikans spår begås våldsbrott, men också många s.k. vardagsbrott som stölder, bil- och bostadsinbrott samt rattfylleribrott. Efterfrågan på narkotika göder den grova brottsligheten som tjänar stora summor på att människor fastnar i missbruk. Alkohol- och narkotikamissbruket medför oerhörda kostnader, i form av mänskligt lidande för dem som drabbas och rent ekonomiskt för hela samhället. Drogerna förstör många unga människors framtid. uppgav av unga i åldern att de hade använt narkotika . Det motsvarar ca 160000 personer. Det finns alltså tusentals människor i som efterfrågar narkotika och som dessutom kan få det allt billigare. Narkotikapriserna i konsumtionsledet har nämligen sjunkit kraftigt . Utbudet av narkotika är större än någonsin och narkotikamissbruket ökar (CAN-rapporter 80/2004 och 71/2003). Det finns människor som tagit sig ur sitt missbruk och som talar om friheten från det slaveri som drogberoende innebär. Det finns andra som i sitt dagliga arbete har till uppgift att försöka förhindra att fler får sina liv förstörda av missbruket. Men deras jobb sker i motvind. Polisens samlade narkotikabekämpning i har endast begränsade effekter på missbrukets omfattning (2003:12 Polisens insatser mot narkotikan). vill stärka arbetet mot narkotikan. Då krävs det bl.a. att de brottsbekämpande myndigheterna jobbar tillsammans på ett målmedvetet och systematiskt sätt och får tillgång till rätt verktyg. En utveckling av det internationella samarbetet mot organiserad brottslighet måste ske. Det krävs att polisen samverkar med de sociala myndigheterna och med skolan. Det krävs att kriminalvården blir en narkotikafri zon där tiden i anstalt utnyttjas till drogavvänjning. I vår riksdagsmotion Bekämpa narkotikabrottslighet och alkoholmissbruk (2004/05) ställer vi en mängd krav för att attackera narkotikan, bl.a. vässade verktyg mot den organiserade brottsligheten, att tullen stärks och att det bör införas ett nytt system för klassning av narkotika. Polis och socialtjänst ska kunna ingripa tidigt Att kunna ingripa tidigt mot de personer som just har inlett ett missbruk har många viktiga effekter. En etablerad narkoman är nämligen i många fall straffimmun. Ett tidigt ingripande medför att missbrukaren inte hinner sprida sitt missbruk vidare genom att introducera andra till narkotikan (, RNS 2001). Tidiga ingripanden får också vidare spridningseffekter. Unga människor som vet att risken att åka fast är hög är inte lika angelägna att prova narkotika. föreslår förbättrade möjligheter för polis och socialtjänst att ingripa tidigt: Inför lokala team i varje kommun där polis och socialtjänst arbetar tillsammans så att kan ta över ett ärende direkt efter polisförhöret. Korta tiden mellan polisens ingripande och vårdinsatser. Polisen ska samverka med och beroendevården för direkta vårdinsatser vid polisingripande. Samarbete mellan åklagare och socialtjänst åtalsunderlåtelse ska förutsätta deltagande i vårdprogram. Vid ringa narkotikabrott ska unga kunna få åtalsunderlåtelse mot villkoret att de tar emot missbruksvård. Utvidga möjligheterna för polisen att få information från om överlåtelse av narkotika till ungdomar. En misstanke om överlåtelse av narkotika till den som inte fyllt ska kunna lämnas till polis eller åklagare. Ändringar av vissa sekretessbestämmelser inom är därför nödvändigt. Kartlägg, identifiera och gör fler riktade insatser i de miljöer där narkotika förekommer. Polisens arbete mot narkotika i s.k. Ravekommissioner, Krogkommissioner och Gatulangningsgrupper måste säkerställas och vidareutvecklas. Polisen bör systematiskt använda sig av möjligheten att avkräva urinprov vid misstänkt narkotikabruk. Urinprov gör att man enkelt och säkert kan bevisa om brott har begåtts; att ta sådana prov bör prioriteras. Tillåt provtagning på ungdomar vid allvarig misstanke om narkotikamissbruk. Stödinsatser från samhället försvåras av att urinprov inte får tas på en person . Att kunna upptäcka narkotikaanvändning är dock ofta en förutsättning för att hindra ett missbruk. Den personliga integriteten måste värnas men inte till priset av mänskligt lidande. Samtliga landets skolor ska ha en väl utvecklad alkohol- och narkotikapolicy. Policyn ska innehålla konkreta åtgärds- och uppföljningsprogram. Skolan ska ha upparbetade kanaler till polisen och i kommunen. Skolornas policy mot alkohol- och narkotikamissbruk ska kunna innefatta drogtester. Föräldrarna till den som inte vill delta i sådana tester ska kontaktas. Alla brott ska utredas Brottsligheten sjunker allt längre ned i åldrarna, lades över 10 000 förundersökningar ned på grund av att den misstänkte inte varit straffmyndig. fanns det över 15 000 misstänkta gärningsmän (BRÅ, statistik över brottsdeltagande). Studier bekräftar också att de personer som blivit riktigt tungt kriminella har varit kända av redan långt (SOU 2004:122). En del underåriga är mycket väl medvetna om att de inte kan straffas för brott, vilket också utnyttjas av både dem själva och äldre kriminella som förmår barnen att begå brott. Många brottsoffer får aldrig se brottet upp, och ansvarsfrågan förblir oftast olöst när gärningsmannen är . Det finns få saker som kan förstöra en ung människas liv så som kriminalitet. Dessutom skadar den unge inte sällan också andra människor på vägen. Ingen människa föds kriminell, därför är det viktigt med tidiga satsningar för barn och ungdomar som ligger i riskzonen att hamna i kriminalitet. Ungdomar som utsätts för brott riskerar själva att senare begå brott; denna onda cirkel måste brytas. Vi måste säkerställa att alla brott, i princip oavsett gärningsmannens ålder, verkligen utreds så att insatser för både gärningsmannen och brottsoffret kan bli tydligare. Därför vill vi att 31 § lagen om unga lagöverträdare (LUL) ändras så att polisen som huvudregel ska utreda samtliga brott. Detta innebär att polisen exempelvis har rätt att medtaga och kvarhålla en misstänkt för förhör. Då ansvarsfrågan klarlagts ska sociala myndigheter fastställa lämplig tvångsåtgärd, exempelvis behandlings- eller påverkansprogram, helgavskiljning eller ungdomstjänst. Om ansvarsförhållandena är oklara vid grova brott, kan prövningen av ansvarsfrågan ske i domstol även för personer . Den prövningen kan ske på initiativ av som är den myndighet som då beslutar om åtgärder. Om enskild fallit offer för brott bör ansvarsfrågan och rätten till skadestånd fastställas av domstol. Fängelseförbudet för personer under 18 kvarstår. Förbättrad tvångsvård för barn och ungdomar vill ta ett helhetsgrepp och kraftsamla mot ungdomsbrottslighet. Våra förslag på brottsförebyggande insatser, förändrade påföljder och snabba ingripanden hänger tätt samman med krav på förbättrad vård för ungdomar som är dömda för brott eller tvångsomhändertagna. Vid SiS institutioner vårdas dels de ungdomar som dömts till sluten ungdomsvård, dels också de som har omhändertagits enligt lagen om vård av unga (LVU). Barn omhändertas oftast på grund av förhållanden i hemmet som medför att deras hälsa eller utveckling skadas. För barn är det vanligast med omhändertagande på grund av att de utsätter sig själv för missbruk, brottslighet eller något annat socialt nedbrytande beteende. sker drygt tusen tvångsplaceringar. Majoriteten av de unga som tagits in för sluten ungdomsvård har begått grova våldsbrott som mord, mordförsök, rån, misshandel, mordbrand och sexualbrott. Det är främst pojkar från storstäderna (varav från ) som begår sådana allvarliga brott att de döms till sluten ungdomsvård. av pojkarna hade utländsk bakgrund, med båda föräldrarna födda utomlands (Unga lagöverträdare). Många dömda har dessutom begått brotten under pågående vård inom eller skyddstillsyn. Den övervägande delen unga som av olika skäl omhändertas till institutionsvård är fortfarande pojkar. Men andelen flickor ökar, som platserna för flickor är för få. Detta innebär att flickorna ofta får vänta på vård. Flickor har oftast en annan problembild än pojkar, exempelvis har flera varit i prostitution, har ätstörningar och i större del varit utsatta för sexuella övergrepp. ökade antalet 15-åriga flickor som misstänktes för misshandel , från 102 till 156 flickor . Unga flickors behov av vård och åtgärder har dock åsidosatts . Vi vet att både barn som är omhändertagna enligt LVU och ungdomar som dömts till sluten ungdomsvård ofta har en trasig uppväxt, är våldsamma eller redan har missbruksproblem. För flera av dessa barn väntar en framtid med en spiral av brott. Andra har redan slagit in på den kriminella vägen. Gemensamt är att de alla har ett omfattande behov av insatser och psykologhjälp. Det är oerhört viktigt att tiden under tvångsvården vid behandlingshemmen kan innebära början till en vändpunkt. Det finns dock brister i SiS verksamhet, bl.a. gällande vårdplaner, uppföljning och tillsyn över verksamheten vid behandlingshemmen (revisorer 2002/03:RR9). Förberedelserna inför frigivandet och eftervården måste också fungera bättre. Det är som ansvarar för sådana åtgärder. menar att det finns betydande svagheter i dagens system, där kommunerna genom socialnämnd och socialtjänst ansvarar för insatserna när unga människor har begått brott. När det gäller bl.a. åtgärder i samband med att den unge ska slussas ut från sluten ungdomsvård och hjälpen efter institutionsvistelsen, är det tveksamt om klarar av sitt uppdrag. En annan möjlighet är att låta SiS och institutionerna ansvara hela vägen för dem som dömts till sluten ungdomsvård. SiS kan ansvara för eftervården i samverkan med kriminalvårdens frivård. liberalerna vill att tvångsvården av unga förbättras: Varje barn måste garanteras en individuell behandlingsplan med uppföljning av vården. Innehållet måste kvalitetssäkras. Ökade insatser behövs för att kunna hjälpa de barn och ungdomar som har psykiatriska vårdbehov. Kvaliteten på institutionernas undervisning måste höjas. Barn och ungdomar som av olika anledningar placerats på institution har lika stor rätt till en god utbildning som andra. Det är för denna grupp särskilt viktigt med utbildning för att klara livet efter tvångsvården. Unga flickors vårdbehov har åsidosatts . En snabb förstärkning av satsningarna på omhändertagna och dömda flickor krävs. Flickor har oftast en annan problembild än pojkar, exempelvis har flera varit i prostitution, har ätstörningar och i större del varit utsatta för sexuella övergrepp. Särskilda satsningar på deras behov behövs. Förberedelserna inför tiden efter tvångsvården måste förbättras. måste ta ett större ansvar för att unga som är omhändertagna enligt LVU får stöd och hjälp när de är på väg tillbaka till sin hemmiljö. För ungdomar som är dömda till sluten ungdomsvård ska SiS ansvara hela vägen. SiS ska ansvara för eftervården av unga lagöverträdare i samverkan med kriminalvårdens frivård. Det kan gälla olika program eller kontroller av missbruk i samarbete med frivården, att SiS får ansvaret att finna familjehem samt för den fortsatta kontakten och hjälpen till hemmen och samverkan med öppenvården (barn- och ungdomspsykiatrin). Uppföljning av den unge efter behandlingstiden ska alltid ske. För att följa upp om vården har bidragit till en positiv förändring för den unge är det avgörande att uppföljning alltid sker. Detsamma gäller uppföljning och samlad kartläggning av återfall i brott. Tillsynen över behandlingsverksamheten måste utövas oftare och ansvaret för tillsynen ska inte ligga hos SiS själv. Tillsynen över behandlingsverksamheten vid SiS institutioner måste skärpas och ske betydligt oftare än . Tillsynen ska vara oberoende och resultaten ska alltid sammanställas. Kommunerna måste ta ett större ansvar Kostnaderna för tvångsvården av unga människor är omfattande. Ett vårddygn på SiS behandlingshem kostar runt priset för att vårda en person inom ungdomsvården är ca . SiS verksamhet gällande sluten ungdomsvård betalas av staten. När det gäller omhändertagande enligt LVU är SiS verksamhet finansierad av statsanslag till . Resten, , finansieras av vårdavgifter som kommunerna betalar. Vård enligt LVU kan ske men ska omprövas av socialnämnden var sjätte månad. Den som dömts till sluten ungdomsvård kan också vid slutet av strafftiden vid behov få fortsatt tvångsvård, då i enlighet med LVU. Detta har dock bara skett i ett fåtal fall. Här finns en uppenbar risk att kommunens ekonomi och politiska prioriteringar innebär att unga människor inte får vård de skulle behöva. SiS skriver i sin årsredovisning 2003: Den avgjort största enskilda faktorn i omvärlden som påverkar SiS är kommunernas ekonomiska förutsättningar. Dessa är i ett hårt trängt ekonomiskt läge. Kommunerna har fått kritik för att de struntar i just vårdansvaret något som på kan bli mycket dyrt för både kommunen och staten om den unge fastnar i missbruk eller i brottslighet. menar att samhället inte har råd varken ekonomiskt eller mänskligt att prioritera bort dessa barn och ungdomar.