mot · GS02xmp011- · 2005-02-04 00:00:00 — med anledning av skr. 2004/05:73 Husdjursgenetiska resurser tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om husdjursgenetiska resurser. Den biologiska mångfalden inom lantbruket har tunnats ut världen över och den utvecklingen fortsätter i en allt högre takt. Många lokala varianter av kulturväxter får ge vika när multinationella företag ger bönder större förtjänster för att odla dessa företags egna sorter, i vissa fall genmanipulerade. De unika egenskaper hos inhemska sorter anpassade till det lokala klimatet och växtbetingelser kan förloras . Även på djursidan har denna utveckling skett och sker alltjämt. Det är därför viktigt även för att ha en strategi för bevarandet, inte bara av de redan hotade husdjursraserna, utan även för dem som benämns produktionsraser. har engagerat sig frågan om bevarande och har också varit aktiva vid framtagandet av skrivelsen. Många av dagens hotade lantraser räddades i sista stund. Som exempel kan nämnas att rödkullan ansågs utdöd , men 1978 återfanns en liten rest på 16 kor och 2 tjurar vid liv. Även för många lantraser av höns vilar bevarandet på mycket få individer, ofta ur samma flock,. Gotlandshönsen räddades då 1 tupp och 4 hönor fanns kvar, ölandshönsen härstammar samtliga ur en liten rest på 3 tuppar och 6 höns. Att bevara hotade lantraser handlar inte bara om att bevara biologisk mångfald, det handlar även om att bevara kulturhistoria. Raserna har alltså ett värde oavsett om de passar bra för landskapsvård (nötkreatur) eller inte. Deras existens måste inte motiveras. De har ett värde i sig. I flera fall handlar bevarandet om att bevara egenskaper, som kan ha gått förlorade i produktionsraserna, där aveln ofta varit ensidig. För nötkreatur kan det vara fodersnålhet, fertilitet och lätta kalvningar, fett- och proteinhalt i mjölken. Just det sistnämnda, som betalas extra för, samt djurens litenhet, gjorde att en del småbönder satsat på fjällkor istället för ombyggnad då diskussionen om båspallars mått var het. Många av lantraserna klarar sig utan extra proteinfoder odlat på andra sidan planeten. Det gäller inte bara nötkreatur, utan även får, getter och fjäderfä, där behovet av föda är mindre än produktionsrasernas. I en värld där av den odlade spannmålen går åt till djurfoder kan sådana egenskaper vara oerhört viktiga . Att fortfarande så få djurindivider finns av de hotade lantraserna är i sig ett problem. Avelsbasen är liten och risken för släktskap uppenbar. Trots detta är sundheten stor och genetiska defekter sällsynta hos våra lantraser. Det viktigaste för bevarandet av små lantraser är ett så stort antal levande individer av båda könen som möjligt. Det kan aldrig ersättas av frysta spermier, ägg och embryon. Teknik för detta finns framför allt för nötkreatur och häst. För svin finns inte kunskap om hur fryst sperma skall tinas så att spermierna blir aktiva igen. För fjäderfä finns ingen tillämpning. utgår stöd för olika raser av nötkreatur, får, getter och svin. För att få en större avelsbas är det viktigt att många individer av båda könen används i aveln. Dagens ersättningssystem gynnar dock inte detta, utan stödet till t.ex. en stut eller kastrerad gris är lika stort som för en tjur eller galt. Naturligtvis är det mer krävande att hålla fertila handjur och för att stimulera detta finns det skäl att se över möjligheten till extra stöd för hållande av sådana djur i syfte att bredda den genetiska basen. I diskussionen om hotade lantraser tenderar bevarandet av de mindre djuren att "försvinna". För flockar av olika raser av höns, ankor, gäss och för kaniner finns inget stöd alls. Dessa djur hålls av idealister utan vars intresse dessa lantraser skulle vara ett minne blott. När nu insikten om det viktiga i bevarandet är nationellt och internationellt erkänt borde ett stöd för dessa genbanksflockar utgå. De ideella föreningarna för olika lantraser, som administrerar genbanker, får inte stöd till detta inom dagens system. har i flera motioner tidigare påpekat detta och anser att ett sådant stöd är nödvändigt för att garantera kvaliteten i bevarandet. får föreningarna stöd för information och dyl., men inte för det viktigaste - själva genbanksarbetet. Ett stöd för detta arbete förslogs redan i , men har aldrig införts. I den kommande översynen bör ett sådant utformas och införas.