ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GT02So325 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om satsning på åtgärder riktade till gravida missbrukare. En studie vid familjesociala mottagningen på visar att alltfler gravida kvinnor än har en hög alkoholkonsumtion. Studien visar att så många som av de gravida mödrarna konsumerar alkohol under graviditeten. Detta är en förekomst som också kan antas råda i övriga delar av landet. I beräknas att ett barn på tusen föds med FAS, s.k. fetalt alkoholsyndrom. Det skulle betyda cirka hundra barn . När det gäller mindre utvecklade alkoholskador s.k. fetala alkoholdeffekter (FAE) finns inga beräkningar gjorda. Dessa skador är svåra att upptäcka då barnet är nyfött, men är desto vanligare än de tydliga FAS-skadorna. Vi vet av nuvarande forskning vad detta med alkoholskadade barn och deras tillkortakommanden i livet leder till, men vi borde satsa ytterligare medel för en ytterligare fördjupad forskning inom detta område. En grupp som självklart borde få speciell uppmärksamhet är de gravida missbrukarna. Med rätt stöd i form av avgiftning, vård och behandling vet man av erfarenhet att just graviditeten kan vara det som får dessa kvinnor att bryta sitt missbruk. Därför får det inte finnas någon väntetid om en gravid kvinna söker vård för sitt missbruk. Självklart är det angeläget att denna vård söks på frivillig väg utifrån möjligheten till ett lyckat resultat, men det bör finnas en möjlighet till tvångsvård i de fall en gravid kvinna, trots erbjudanden om hjälp, fortsätter sitt alkoholmissbruk. Det handlar trots allt inte bara om kvinnans fysiska och psykiska hälsa utan också om det ofödda barnets hälsa och framtid. Samhället bör värna det ofödda barnet i första hand. Det är därför angeläget att satsningar görs på de gravida missbrukarna och att en översyn görs vad gäller tvångslagstiftning för att skydda det ofödda barnet.
mot · GT02So326 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av förebyggande åtgärder inom hälsoområdet. En stor del av den tillgängliga statistik och medierapportering som finns visar att det finns allvarliga brister i den svenska folkhälsan. Dessa brister kan i stort indelas i två huvudgrupper. Å ena sidan handlar det om luftföroreningar och oacceptabla arbetsmiljöer/arbetsplatser m.m. Å andra sidan finns en stor grupp mer eller mindre självförvållade vällevnadssjukdomar som exempelvis övervikt och bruket eller missbruket av alkohol och droger. I den första gruppen finns det till viss del mer raka och hanterliga metoder för att komma till rätta med missförhållandena. I den andra ohälsogruppen, med mer individrelaterade problem, läggs mycket av ansvaret på den enskilde individen. Vi tänker på bruket/missbruket av droger, narkotika, alkohol och rökning. Sedan vårt lands gränser öppnats i och med inträdet i EU har tillgängligheten ökat och den okontrollerade införseln av narkotikapreparat och andra droger fått ökad rörlighet på grund av försvårade kontrollmöjligheter. Konsekvenserna av detta har lett till ökat individuellt beroende samt fysiska och psykiska lidanden för enskilda individer, familjer och alltför många barn. Det förhållandet att rökning numera går allt längre ned i åldrarna, vilket även gäller bruket av alkohol, anser vi vara en risk för framtida beroende samt även risk för övergångar till tyngre drogmissbruk senare i livet. Rökningen utgör också en allvarlig hälsorisk som i alltför många fall leder till individuella lidanden och för tidig död. Det orsakar också samhället stora kostnader och belastar sjukvårdens resurser. Även om de allmänna kostnaderna för vår ohälsa tar alltför stor del av vår gemensamma ekonomi, är det i första hand omsorgen om individers kända och oönskade lidanden och olycka vi tänker på och som vi anser bör minska genom ett gediget arbete med förebyggande åtgärder.
mot · GT02So333 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förenklat förfarande vid akut insulinbehov. I räknar man med att det finns minst 350 000 människor med diabetes. De två mest kända och vanligaste formerna av diabetes är typ 1 och typ 2. Vid typ 1 har kroppens egen insulinproduktion helt eller nästan helt upphört. Vid typ 2 är förmågan att producera insulin inte helt borta men mängden insulin räcker inte för kroppens behov. Insulin behövs för att hindra att en alltför hög blodsockernivå uppstår. Om blodsockernivån ligger för högt mår man dåligt och olika organ i kroppen skadas med allvarliga följder. För att förhindra detta tillförs insulin. För många är det nödvändigt med insulintillförsel . Insulinet tillförs kroppen genom att patienten själv injekterar med spruta. Patienten doserar själv med ledning av läkarens ordination i kombination med blodsockermätning som patienten själv gör med hjälp av en liten mätapparat. Insulin kan för diabetessjuka hämtas ut på mot läkarrecept. Detta är ett tillvägagångssätt som i de flesta fall är bra. Det bör dock finnas möjlighet att vid enstaka tillfällen kunna hämta ut insulin utan recept. Det kan t.ex. uppkomma fall då en person med diabetes är på resa och av någon anledning inte kan tillföra insulin, t.ex. på grund av att insulinpennan inte fungerar, insulinet har blivit stulet etc. I stället för att tvingas försöka nå sin ordinarie läkare och få denne att skriva ut och skicka ett recept, eller att den diabetessjuke ska behöva övertyga en annan läkare om att han eller hon faktiskt är diabetessjuk och få denna att skriva ut ett recept, bör ett lättare förfaringssätt kunna inträda. Detta skulle t.ex. kunna bestå i att en person som har diabetes och är van vid insulintillförsel kan ansöka om att få ett eller annan typ av intyg som medger ett fåtal uttag av insulin utan recept. På kortet ska personens normala dosering anges. Alternativt kan den normala dosen för patienten läggas in på ett arkiv på Internet där kan hämta aktuell dos som skrivs ut och bifogas insulinförpackningen. har ett nationellt register över uttagna läkemedel och kan därför kontrollera att inga onormala uttag sker. I förlängningen kan den ovan beskrivna rutinen byggas ut ytterligare, så att dagens förfarande med insulinrecept för vissa helt ersätts med förfarandet enligt ovan. Detta skulle minska hanteringen för såväl patienter som förskrivande läkare och apotek. Det är dock viktigt att rutinerna med regelbundna (ofta årliga) ordinarie läkarbesök bibehålls för kontroll av hälsotillståndet, val av insulintyp, dosering, allmän patientrådgivning m.m. Det är nog så besvärligt att ha diabetes utan att rigida regler skapar ytterligare problem. Även sjukvården har att vinna på en förändring då akuta insulinbehov måste hanteras och därmed tränga undan annat planerat arbete. Detta bör regeringen ges till känna.
mot · GT02So335 · 2005-09-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheterna att stärka förutsättningarna för en permanent verksamhet för . har funktionshindrades situation börjat uppmärksammas av forskare. Det har bildats center för handikappforskning vid flera universitet och högskolor och det finns handikappkunskap för studenterna. Detta är en angelägen utveckling, det behövs mer forskning och kunskap för att göra samhället tillgängligt för alla i alla avseenden. För att sprida kunskap är det också nödvändigt att i ett historiskt perspektiv se de konsekvenser som det inneburit både för den enskilde och för samhället. Det är också en viktig del av vårt kulturarv som inte får glömmas bort och försvinna. har börjat bygga upp Handikapphistoriskt Center med hjälp av projektpengar från bl.a. Allmänna arvsfonden. Projektet kommer att avslutas . Handikapphistoriska Centrets syfte är att bygga upp ett dokumentations-, informations- och kunskapscenter om handikapphistoria som ska göra det lättare för intresserade att finna material och samtalspartner. En databas har byggts upp, ett diskussionsforum finns på nätet och tidningen ges ut. Enligt min åsikt är det mycket värdefullt för framtiden att Handikapphistoriska Center kan fortsätta sin verksamhet efter det att projekttiden har avslutats. Jag hemställer därför att beslutar att snabbt utreda möjligheten att stärka förutsättningarna för en permanent verksamhet för .
mot · GT02So337 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stimulera uppbyggnaden av familjecentraler. Förändringar av samhället har skapat nya villkor för föräldrar och barn, vilket lett till att känslan av vilsenhet och osäkerhet ökat hos många barn. Psykosociala problem är en växande orsak till barns problem med hälsan. Barn är beroende av vuxna. En stark och god kontakt mellan barnet och föräldrarna är en förutsättning för att barn skall må bra, också senare i livet. Ingenting kan vara mer avgörande för barnens framtid än att de ges trygghet och omvårdnad, att de fostras till harmoniska och ansvarskännande människor med livstro och tilltro till medmänniskorna. Föräldrar kan också behöva hjälp att stärka sin egen självkänsla som föräldrar och få stöd i sin föräldraroll. En familjecentral är en mötesplats för barnfamiljer där det på ett och samma ställe finns tillgång till olika tjänster som har betydelse för barnens och därmed deras familjers hälsa och välbefinnande. Basen i familjecentralen är mödra- och barnhälsovården. Även socialsekreterare och psykologer finns vid familjecentralerna, liksom gärna verksamheter som t.ex. öppen förskola, oavsett i vilken regi de bedrivs. När olika verksamheter samverkar för samma mål får familjerna bättre service, och resurser kan också sparas. Till familjecentralen kan föräldrar gå med sina barn lika självklart som till förskolan eller . De får träffa andra och får råd, tips och idéer. Det blir också enklare att be om råd innan små bekymmer hinner växa till stora problem. I flera delar av landet finns familjecentraler. Tyvärr är dessa ofta de första som utsätts för besparingar, vilket är kortsiktigt och i stället leder till högre kostnader på . Samverkan mellan kommuner och landsting öppnar därmed stora möjligheter till ett närmare och tryggare samarbete med och runt barnfamiljerna. Staten har en strategisk roll. Genom berörda myndigheters försorg bör staten avsätta medel för att uppmuntra kommuners och landstings samverkan med familjecentraler. Frågan är av vital betydelse, inte minst ur folkhälsosynvinkel. Om inte de uppväxande barnen mår bra riskerar folkhälsan att bli lidande på såväl kort som lång sikt. Det är därför rimligt att initiera särskilda statliga insatser för att stimulera framväxten av familjecentraler. Det kan såväl handla om information som om hjälp till kompetensutveckling för berörd personal.
mot · GT02So338 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda behovet av rehabilitering för kvinnor med kroniska sjukdomar och funktionsnedsättningar. har långtidssjukskrivningarna och antalet förtidspensioneringar ökat markant. En särskild grupp utgörs av kvinnor med kroniska sjukdomar eller med andra funktionsnedsättningar som exempelvis kommer av någon av våra stora folksjukdomar eller är stressrelaterade. Rehabilitering för att uppnå och behålla optimal självständighet i sitt liv är ytterst viktigt för kvinnor med funktionshinder. Behoven är mycket olikartade beroende på funktionshinder och på vilken fas i livet kvinnan befinner sig i. Yngre funktionshindrade, yrkesarbetande kvinnor med småbarn har t.ex. helt andra behov än äldre. Kvinnor födda med funktionshinder har andra rehabiliteringsbehov än dem som förvärvat ett och/eller flera funktionshinder senare i livet. Ofta bedöms kvinnors behov av rehabilitering utifrån ett manligt perspektiv. Kvinnor har dock andra rehabiliteringsbehov än män eftersom sjukdomspanoramat är ett annat. Hjälpmedel, mediciner och rehabilitering samt övriga vårdinsatser är dock oftast konstruerade efter manliga förebilder. Det har i rapporter påvisats att män får en relativt större andel av rehabiliteringsresurserna, får mer assistansersättning och har lättare att få handikappersättning. Det är fler kvinnor som använder hjälpmedel, men de betalar i större utsträckning för dem än männen gör. Det är fler män än kvinnor som får individuellt utprovade hjälpmedel, och mycket fler män som har skyddat arbete och anställning med lönebidrag. För att bryta denna utveckling krävs omfattande rehabiliteringsinsatser anpassade till kvinnors livsvillkor i olika åldrar. En framgångsrik rehabilitering med goda och långsiktiga resultat för kvinnor måste ske på kvinnans egna livsvillkor. Behov av rehabilitering måste därför tillgodoses inom en sammanhållen och väl fungerande vårdkedja. Inte minst viktigt är att kvinnor ges ekonomiska möjligheter att ta del av den rehabilitering som faktiskt erbjuds. Behandlingsresultatet påverkas även av annat som inverkar på kvinnans möjligheter att tillgodogöra sig rehabiliteringsinsatserna. Faktorer som utbildning och yrke, situationen på arbetsplatsen och i hemmet, boende, tillgång till barntillsyn/avlösarservice, möjlighet till rekreation och fritidssysselsättning samt klasstillhörighet påverkar också utgången av rehabiliteringen. Det finns således ett stort behov av att undersöka vilka aspekter som påverkar kvinnors möjligheter att tillgodogöra sig en snabb och effektiv rehabilitering liksom möjligheten till rehabilitering på samma villkor som män.
mot · GT02So339 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra tandvården mer ekonomiskt tillgänglig. Tandohälsa är i inte ett stort problem. Internationellt sett har svenskar väldigt bra tänder och god omsorg om dessa. Tyvärr tror jag att detta kan bli ett problem. är det dyrt med tandvård, så dyrt att många t.o.m. funderar på att åka utomlands för att sköta sin tandhygien. Tandläkare från exempelvis lockar svenska kunder med förhållandevis låga priser. Vissa prioriterar också av ekonomiska skäl annat än tandvård. Står valet mellan en ny vinterjacka till barnen och att dra ut en av föräldrarnas visdomstand är valet för många inte bara enkelt utan obefintligt. Många familjer har inte råd att prioritera de vuxnas tänder när detta ställs mot barnens välbefinnande. Jag anser att tandvården måste göras mer ekonomiskt tillgänglig för stora delar av befolkningen. Att göra tandvården lika tillgänglig som övrig sjukvård måste prioriteras i socialpolitiken. Därför måste tandläkarkostnaderna sänkas för alla.
mot · GT02So340 · 2005-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till alla sorters assistanshundar. En ledarhund är för en synskadad ett kostnadsfritt hjälpmedel som utbildas centralt och bekostas av statliga medel. Situationen är dock helt annorlunda för den som behöver en annan typ av assistanshund. För detta behov finns inga statliga bidrag. Hundar används inom försvaret, polisen och tullen. Även för synskadade har hundar som hjälp för att de ska kunna röra sig friare och vara mer självständiga använts . Ett relativt nytt område för hunden är att hjälpa människor med funktionshinder. Hundar som gör detta kallas service- och signalhundar, men är precis som ledarhunden en assistanshund. görs det dock skillnad på assistanshund och assistanshund. Ledarhunden får nämligen sin utbildning betald av staten medan service- och signalhundens ägare måste påkosta utbildningen själv. Även ägarskapet är olika. För ledarhunden är nyttjaren inte ägaren medan för service- och signalhunden är ägare och nyttjare samma person. En service- och signalhund kostar i inköp ca 8 000 till . Att utbilda en hund tar och kostar . Detta är en ganska stor summa pengar för den funktionshindrade att investera i hjälp. En blivande service- och signalhund tränas med hjälp av en personlig instruktör från en utbildningsorganisation. Träningen sker både i hemmet och på offentliga platser där hunden sedan ska kunna arbeta. Utbildningen sker t.ex. genom och Nordiska assistanshundar, som båda drivs ideellt av hundägare tillsammans med specialutbildade hundinspektörer. Den organisation som står bakom utbildningen av en hund och godkänner och examinerar ekipagen står även för kostnaden för utbildningen. För att få pengar till detta är man helt beroende av sponsorer, fonder, gåvor och liknande. Servicehundens uppgifter är att hjälpa husse eller matte med vardagssysslor som att tända och släcka lampor, öppna dörrar, plocka upp det man tappat på golvet eller hjälpa till att larma när något händer t.ex. när ägaren ramlat ur rullstolen. Signalhunden är sin döva eller hörselskadade ägares öron och tränas till att markera ljud på olika sätt. Det kan vara att markera att dörrklockan ringer, att babyn gråter, att brandlarmet går, att vattnet kokar över på spisen eller liknande. Hundar kan också tränas för att känna av när personer med epilepsi eller diabetes håller på att få känningar. Det arbete som dessa hundar utför är ovärderligt. Den hjälp och det stöd en assistanshund utför ger en klar minskning av andra traditionella stödresurser. Jag anser att alla assistanshundar bör likställas och att regeringen därför bör se över möjligheten av att stödja och likställa funktionshindrade gruppers behov av hunden i sin vardag.
mot · GT02So341 · 2005-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att överväga möjligheten att ge även vuxna som behöver speciallivsmedel lagstadgad rätt till stöd. I har vi ett system med högkostnadsskydd för kostnader som är kopplade till sjukdom och funktionshinder. Det finns dock en stor patientgrupp med behov som inte täcks av dessa högkostnadsskydd. Det är människor som behöver speciallivsmedel. Det system som finns fungerar dåligt och det är endast barn och ungdomar som har en lagstadgad rätt att få stöd. 1999 kom en utredning i frågan: Mat som medicin. Kommittén föreslog, med hänvisning till att behovet kan vara livslångt, att den nuvarande åldersgränsen för rätt till prisnedsatta livsmedel i läkemedelsförmånen tas bort. Den föreslog också att ett medicinskt konstaterat behov av speciallivsmedel för såväl barn som vuxna jämställs med behov av läkemedel och ges ett samhällsstöd. har utredningen legat hos regeringen för beredning. Några lagförslag med anledning av utredningen har inte lagts. Det är angeläget att denna fråga löses, så att även vuxna personer som behöver speciallivsmedel får en lagstadgad rätt till stöd. Regeringen bör därför överväga denna möjlighet.
mot · GT02So342 · 2005-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att se över möjligheterna att ge även andra grupper med liknande behov som psykiskt funktionshindrade tillgång till personligt ombud. beslutade , efter förslag från regeringen, att en försöksverksamhet med personliga ombud för personer med psykiska funktionshinder skulle permanentas och göras tillgänglig i hela landet. Det innebär att personer kan få tillgång till ett personligt ombud under förutsättning att personen i fråga har ett psykiskt funktionshinder med ett omfattande socialt handikapp som innebär stora hinder för att få vardagslivet att fungera. De personliga ombudens uppgifter är bl.a. att bistå och företräda den enskilde i kontakterna med olika myndigheter och se till att den enskilde får vård, stöd och service utifrån egna önskemål, behov och lagliga rättigheter. Det kan t.ex. vara i kontakter med socialtjänst, vårdinrättningar, offentliga organisationer och andra myndigheter där det personliga ombudet ska stödja den enskilde inför olika ställningstaganden. Positiva resultat har kunnat påvisas på de ställen man haft tillgång till personliga ombud och behovet av slutenvård inom psykiatrin har minskat. kan endast personer med långvariga psykiska funktionshinder komma i fråga för att få tillgång till personligt ombud. Men det finns också andra grupper som har liknande behov, t.ex. personer med neurologiska skador. Dessa skulle kunna få en betydligt bättre livssituation om de fick tillgång till personliga ombud. Möjligheterna att ge även andra grupper med liknande behov som de psykiskt funktionshindrade tillgång till personligt ombud bör därför ses över.
mot · GT02So344 · 2005-09-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om vikten av att se över reglerna för vistelsekommuners ersättning för hemtjänst. I de kommuner som har en hög andel sommarboende har problemen med att kunna ombesörja behovet av hemtjänst accelererat. gäller regeln att det är den kommun som man vistas i som får se till att man får sin hemtjänst, detta utan att man behöver anmäla i förväg att man kommer att vistas i kommunen och har ett behov av hemtjänst. Detta gäller även vissa rehabiliteringsinsatser och erhållande av tekniska hjälpmedel, dessutom helt utan ersättning från hemkommunen. är det allt vanligare att man vistas halvårsvis i sina sommarhus, framför allt efter pensioneringen. Detta har blivit ett stigande problem i takt med att antalet hemtjänstärenden tilltar, och problematiken med att erhålla personal till tjänsterna är stor. Dessutom har många kommuner mycket svårt att hålla sina budgetar vilket gör att annan verksamhet får ge vika. Denna överbelastning på en redan hårt utsatt personalgrupp ger också ökade sjukskrivningar då personalen i många fall inte kan få sin sommarsemester sammanhängande och dessutom belastas med många övertidstimmar. Bemanningsföretag måste också anlitas i hög grad för att klara av de mest akuta situationerna. Detta är en ohållbar situation som skyndsamt måste åtgärdas. Viktigt är att notera att det inte ska innebära någon inskränkning av medborgarnas rätt att fritt vistas i olika kommuner. Full frihet för medborgarna, men med ett betalningsansvar för hemkommunen. Det är ett stort problem som man fortfarande inte har tagit någon hänsyn till. När det gäller sjukvård i annan kommun har patienten valmöjlighet enligt HSL, och ersättning sker utifrån gällande avtal reglerat i riksavtalet för utomlänssjukvård. Inom får elev med särskilda skäl gå i skola i annan kommun, och inom det nationella gymnasieprogrammet finns också en frihet att utöva sina studier i annan kommun än hemkommunen. Här har den mottagande kommunen rätt till ersättning för kostnaderna för elevens utbildning från elevens hemkommun. Vi anser att regeringen bör ta initiativ till en ändring av socialtjänstlagen som möjliggör för kommuner som utför hemtjänstinsatser för medborgare från annan kommun att få ersättning från hemkommunen, i likhet med gällande regler för sjukvård och utbildning i annan kommun.