mot · GT02Ju529 · 2005-10-04 00:00:00 — Möt utmaningarna inom svensk kriminalvård5 Bryt brottsspiralen krav på en kriminalvård med innehåll6 Kriminalvården en narkotikafri zon9 Satsa på personalen inom kriminalvården14 Tidsbestäm livstidsstraffet från början17 Fortsatt behov av ökad platstillgång18 Gör verklighet av förslag19 Förbjud mobiltelefoner på rättspsykiatriska kliniker20 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att varje intagen skall ha en egen handlingsplan samt att måluppfyllelse i planen bör ligga till grund för beslut om olika förmåner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att garantera beprövade och utvärderade behandlingsinsatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att behandlingsinsatserna för särskilda grupper måste stärkas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det krävs mer forskning gällande behandlingsmetoder inom kriminalvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att satsa på specialkompetens och fler psykologer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om drivkrafter för skötsamhet och ett förmånssystem. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om belöningar för gott uppförande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om studier och yrkesutbildning med lärlingsplatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om arbete och sysselsättningsplikt samt att endast deltagande i organiserad verksamhet skall leda till utbetalning av kontanter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda, ökade insatser för kvinnliga interner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om barns möjligheter att skapa och upprätthålla ett gott förhållande till föräldrar som är intagna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kriminalvården skall vara en narkotikafri zon. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fler behandlings- och motivationsplatser på anstalterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inrätta fler narkotikateam vid häktena som direkt kan erbjuda bl.a. rådgivning och kortare påverkansprogram. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fler narkotikahundar och samordnade, särskilda slumpvisa tillslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en intagen som visat sig ha använt narkotika endast bör få träffa besökare med restriktioner, t.ex. bakom glasruta. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en vägran att drogtesta sig skall ge samma disciplinpåföljd som ett positivt testresultat. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att konstaterat, uppsåtligt bruk av narkotika på anstalt alltid skall polisanmälas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skärpa insatserna inom kriminalvården för att motverka och splittra kriminella fängelsegäng. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inrätta ett nationellt underrättelsecenter och att kriminalvården skall ingå i detta. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett ökat sekretesskydd för personalen inom kriminalvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbättrad kontroll av personalen för att motverka bl.a. korruption. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ytterligare skärpt inpasseringskontroll. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett totalförbud mot mobiltelefoner på anstalterna, även för personalen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förbättra skalskyddet med nät. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kriminalisera rymningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att satsa på kriminalvårdens personal och uppvärdera lekmannaövervakarens roll. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en socialsekreterartjänst bör knytas till varje anstalt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka användningen av intensivövervakning med elektronisk kontroll i slutet av verkställigheten för långtidsdömda. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad kontroll genom elektronisk övervakning av intagna vid t.ex. permissioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om systematisk uppföljning och utvärdering av utslussningsåtgärderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tidsbestämma livstidsstraffet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att respektera brottsoffers rättigheter och att kriminalvården måste bli bättre på att informera brottsoffer om förflyttningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en målsättning med en 90-procentig beläggning och ett fortsatt behov av ökad platstillgång. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade behandlingsinsatser och uppföljning efter anstaltsvistelsen gällande psykiskt störda interner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inrätta fler särskilda psykiatriska moduler i hela landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra verklighet av betänkande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förbjuda mobiltelefoner och användande av Internet vid rättspsykiatriska kliniker.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i EU bör arbeta för effektivare regler gällande överföring av dömda personer med utvisningsdom till hemlandet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör verka för en ny, modern europeisk fängelsekonvention. 1Yrkande 38 hänvisat till SoU. Möt utmaningarna inom svensk kriminalvård Kriminalvården har under elva års socialdemokratiskt styre stadigt gått mot det misslyckande som inte ens regeringen längre har kunnat maskera. Inte minst de många rymningarna har satt en tydlig strålkastare på en rad utmaningar inom svensk kriminalvård som bristande säkerhet och överbeläggning. Men det finns också grundläggande brister i uppfyllandet av själva huvuduppgiften för kriminalvården: att minska återfall i brott för dem som en gång tagits in på anstalt. Dåliga behandlings- och sysselsättningsmöjligheter, narkotikamissbruk inom anstalterna och knappa förberedelser inför livet utanför anstalten gör det svårt att bryta ett kriminellt livsmönster. Statskontorets rapport av kriminalvården (2003:20) visade att kriminalvården inte ens hade satt upp några operativa mål för att minska återfall. Det finns heller ingen total återfallsstatistik . Vetskapen om att återfaller i brott säger oss bara en del. Men det säger oss definitivt att vi får fler brottsoffer och ökade kostnader, både i form av mänskligt lidande och rent samhällsekonomiskt. Kriminalvården står dessutom inför ännu större utmaningar . Det handlar om ett ökat antal intagna med personlighetsstörningar, fler livstidsdömda och allvarliga problem med gängbildningar som ofta utgörs av tungt belastade långtidsdömda. För att möta dessa problem behöver svensk kriminalvård en injektion med stark vilja till förändring, tydligt ledarskap från högsta politiska håll samt reella ekonomiska resurser. liberalerna vill stärka kriminalvårdens roll som vändpunkt inte ändpunkt för fängelsedömda personer. Tiden i anstalt måste användas på bästa sätt till behandling, att bryta ett missbruk samt möjligheter till studier och arbete. Insatserna för psykiskt sjuka och intagna med neuropsykiatriska funktionshinder som exempelvis DAMP och AD/HD, behöver stärkas avsevärt. Förberedelserna inför frigivningen och en framtid utanför anstalten utan brottslighet, måste förbättras. Säkerheten på anstalterna måste prioriteras. Utan en säker och trygg anstaltsmiljö minskar också chanserna till behandling och arbete under anstaltsvistelsen. Medborgarna har även rätt att förvänta sig att dömda personer inte kan fortsätta begå brott eller utgöra ett hot de vistas i anstalt. Trasiga människor som begått brott kanske inte kan lagas helt på anstalt, men deras möjligheter till ett liv utan kriminalitet och missbruk måste öka. Grovt kriminella återfallsförbrytare kanske inte kan omvändas helt ens på anstalt, men tiden i anstalten måste användas på bästa sätt både för deras egen skull och för samhällets. De borgerliga partierna inom är också överens om en mängd åtgärder för att stärka kriminalvården. I rapporten ; vändpunkt inte ändpunkt () klargörs att en av huvuduppgifterna för kriminalvården är att förbereda och motivera intagna för en framtid utan kriminalitet. Kriminalvård skall inte vara en synonym för förvaring. Några av de gemensamma förslagen handlar om att samtliga intagna skall ha en individuell handlingsplan, ökad självförvaltning skall eftersträvas, utreda möjligheterna för en basutbildning i kriminalvård, fler entreprenörer inom kriminalvården gällande områden som inte innebär myndighetsutövning, att införa ett säkerhetsnät över vissa anstaltsområden samt att förbättra frigivningsförberedelserna bl.a. genom en socialsekreterartjänst på anstalterna. Bryt brottsspiralen krav på en kriminalvård med innehåll Kriminalvården har tre huvuduppgifter: 1) att minska återfall, 2) att skydda allmänheten från farliga brottslingar samt 3) att vara avskräckande för potentiella förbrytare. För att kunna uppfylla det första målet, att minska återfall i brott, måste tiden i anstalt utnyttjas väl för behandling, sysselsättning och utbildning. Men när av kriminalvårdens klienter återfaller till en ny kriminalvårdsåtgärd, är vi långt ifrån en acceptabel nivå när det gäller målet att minska återfall i brott. Att samma personer gång på gång hamnar inom kriminalvården och fastnar i en spiral av brott och missbruk, innebär ett klart misslyckande för kriminalvården men också för andra berörda myndigheter som exempelvis . Kvaliteten på kriminalvårdens innehåll måste förbättras rejält, vi måste komma bort från dagens situation där tiden i anstalt mest innebär förvaring. liberalerna vill också betona att det i grunden handlar om att stoppa nyrekryteringen till kriminaliteten. Vi måste se verkligheten som den är och hindra att fler ungdomar förstör sina egna och andras liv. har det gått av socialdemokratisk missriktad snällism mot ungdomsbrottsligheten. I liberalernas partimotion Bekämpa ungdomsbrottsligheten (2005/06) och i vårt rättspolitiska program Ökad trygghet mot brott (antaget vid landsmötet ), kräver vi betydligt starkare insatser, inte minst när det gäller brottsförebyggande åtgärder. Vi måste förhindra att brottsligheten får fler nya, unga medlemmar. Det är också det enda sättet att långsiktigt förhindra att antalet vuxna interner ökar. Inom kriminalvården finns det ett stort antal personer med en trasig bakgrund och omfattande behov av professionell behandling. Kriminalvårdens personal möter mellan 8000 och 9000 klienter som har problem med narkotika. Det finns också ett ökat antal intagna med personlighetsstörningar. Många av de intagnas hälsotillstånd är ofta mycket dåligt, såväl fysiskt som psykiskt. Kriminalvården skall således, ofta på , klara av att behandla dessa personer samt att senare förbereda dem inför frigivandet. Detta ställer stora krav på resurser och kompetens men också på samarbete med andra aktörer som psykiatrin och . Det ställer även krav på att kriminalvården verkligen präglas av ett individperspektiv. För all programverksamhet och behandling skall det finnas en klar målsättning samt former för utvärdering och uppföljning. vill stärka behandlingsinsatserna inom kriminalvården: Varje intagen skall ha en egen handlingsplan som syftar till att han eller hon efter tiden i anstalt skall kunna leva ett liv på rätt sida om lagen. Det skall uppmärksammas att kvinnor och män kan ha olika behov samt om den intagne har barn eller inte. Om en intagen byter anstalt under påföljden skall alltid en skriftlig rapport avläggas. Måluppfyllelse i handlingsplanerna bör ligga till grund för beslut om olika förmåner. Exempelvis kan sådana förmåner gälla besök, permission, beslut om hur stor del av strafftiden som fullgörs i fängelse samt övergång till frivård. Garantera beprövade och utvärderade behandlingsinsatser. Alla som sitter i anstalt har begått ett brott och behöver arbeta med de faktorer som ledde fram till att brottet begicks. Beprövade program för att ändra ett kriminellt beteende, såsom Cognitive Skills, Brotts-Brytet, One to One, bör finnas på alla anstalter. Behandlingsinsatserna för särskilda grupper måste stärkas. Psykiskt sjuka personer, intagna med neuropsykiatriska funktionshinder som DAMP och AD/HD, missbrukare, rattfylleridömda, sexualbrottslingar och personer dömda för våld mot kvinnor i nära relationer måste garanteras. Mer forskning krävs gällande behandlingsmetoder inom kriminalvården. Det är önskvärt att forskningen kan leda till praktisk tillämpning och nya metoder behöver utvärderas och prövas i samverkan med professionella forskare. Fler behandlings- och motivationsplatser för missbrukare behövs på anstalterna. Kriminalvården måste utöka kapaciteten för behandling av missbrukare. En drogfri intagen skall inte tvingas vara på samma avdelning som narkotikamissbrukare (se vidare nedan under avsnittet Kriminalvården en narkotikafri zon). Satsa på specialkompetens med bl.a. fler psykologer. Alltfler intagna med behov av professionell behandling ställer krav på personal med specialkompens. En intagen som är motiverad att ändra sitt beteende måste mötas med belöning och stimulans. För att kunna uppnå målet om färre brott krävs handlingskraft och tydliga strukturer inom kriminalvården. vill införa ett förmånssystem som premierar skötsamhet och ger negativa konsekvenser vid misskötsel. Den intagnes egen medverkan till målen i behandlingsplanen skall ge tydliga konsekvenser. Vissa förmåner som de intagna har , t.ex. TV i cellen och vissa personliga tillhörigheter, skall kräva skötsamhet. Belöningar för gott uppförande kan bestå av kortare inlåsning, permissioner, att kriminalvården organiserar intressanta besök till anstalten eller mer tid för friskvård och motion. Vi välkomnar dock kriminalvårdens nya, restriktivare regler när det gäller användning av styrketräningsredskap. Möjligheten att bli omplacerad måste öka och omplacering skall kunna vara både en belöning och en negativ konsekvens av misskötsel. Förmånssystemet skall löpande utvärderas och följas upp för att garantera rättssäkerhet. Det är också viktigt att de intagna i den grad det är möjligt involveras i det dagliga arbetet, såsom städning, tvättning, matlagning, diskning, underhåll av lokaler etc. Detta ger social träning och nödvändiga kunskaper för att klara av vardagssysslorna utanför fängelsemurarna. Många intagna har inte ens grundläggande kunskaper i läsning och räkning och bör få möjlighet att reparera detta. Vi ställer oss positiva till såväl grund-, gymnasie- och universitetsutbildning på anstalt, med förbehållet att studerande bör visa resultat för att tillåtas fortsätta med studierna. För motiverade intagna bör det ordnas yrkesutbildning med lärlingsplatser som kan ge goda chanser till jobb efter avslutad utbildning och verkställt straff. Möjligheterna till arbete på anstalt måste öka. Vi vill att sysselsättningsplikten skall omfatta och bör kompletteras med en regel om att endast deltagande i behandling, studier, arbete eller annan organiserad verksamhet leder till utbetalning av kontanter. leder arbetsvägran till en disciplinpåföljd, såsom förlängning av strafftiden. Ökad individualisering kräver också genomtänkta garantier för en rättssäker tillämpning av sanktionssystemet. Men det är också viktigt att det får ekonomiska konsekvenser. Det är värdefullt att den intagne får en skriftlig dokumentation av den kompetens som förvärvats under arbetet på anstalten. Av redovisning (dnr Ju2004:1565/) till regeringen framgick att det går att förbättra och utveckla kriminalvårdens arbetsdrift utan att det krävs några stora ekonomiska insatser. Även i det presenterade betänkandet Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54), betonas att arbetslinjen skall vara rådande också på anstalterna. Där framförs också bl.a. att intagna som förstör egendom på anstalterna skall få betala av skadan från arbetsersättningen samt att personer som dömts till utvisning skall betala en del av hemresan själva. stöder dessa förslag. Fängelse har länge varit en rent manlig institution, av dem som döms till fängelse är män. Kriminalvården har en verksamhet anpassad därefter. har det uppmärksammats att kriminalvården också måste anpassas mer för kvinnliga interners behov. Inom kriminalvården konstateras att de kvinnliga intagna ofta är mer utsatta än män. generaldirektör konstaterar att kvinnliga interners hälsoläge är alarmerande dåligt (, 3/2 2005). Kvinnor har ett tyngre missbruk, en partner som är kriminell och/eller missbrukare. Många har även tvångsomhändertagna barn men är negativa till möjligheterna att kunna hålla kontakt med barnen och familjen. Flera av kvinnorna misshandlas av sin partner och har bevittnat eller själva utsatts för våld eller sexuella övergrepp som barn. Kunskap också om kvinnors brottslighet och livssituation är av yttersta vikt både för kriminalvården och . Insatser, inte minst gällande behandling av missbruk och terapi, måste utökas och anpassas avsevärt mycket bättre för kvinnliga interners behov. Många intagna på anstalterna är också föräldrar. Cirka 8 000 barn i har en förälder som sitter i anstalt. Barns möjligheter att skapa och upprätthålla ett gott förhållande till föräldrarna måste underlättas. Besöksrum och besökslägenheter anpassade till barns behov måste finnas vid fler anstalter. Modern teknik, som videokonferenser, skulle också kunna användas för att underlätta kontakten med familjen. Satsningarna inom kriminalvården på särskilda barnansvariga vid anstalter, för att stärka barnperspektivet inom kriminalvården, är positiva och bör omfatta fler anstalter. Kriminalvården en narkotikafri zon Majoriteten av de fängelsedömda, , är narkotikamissbrukare, och alltför många fortsätter sitt missbruk inne på anstalterna. av landets fängelser rapporterar att missbruk förekommer ofta eller så gott som . Att anstalterna hålls fria från narkotika är dock en förutsättning för att kriminalvården skall kunna uppfylla målet med den egna verksamheten att minska återfall i brott. Tiden i anstalt måste tas till vara för behandling av missbruket och åtgärder som hjälper den intagne att kunna bryta med drogerna och sitt kriminella liv. De senaste årens omfattande överbeläggning vid häkten och anstalter har inneburit kraftigt minskade möjligheter för intagna att få behandling för sitt missbruk. Av de häktade som dömdes till fängelse 2003, ville komma direkt till motivations- eller behandlingsavdelning. Men det behovet kunde inte tillgodoses, bl.a. eftersom platssituationen inom kriminalvården var akut överhettad (redovisning av drogsituationen 2003). Överbeläggningar är fortfarande ett allvarligt hot mot behandlingsmöjligheterna. Situationen är ett hån, både mot missbrukarna själva som vill förändra sin situation och för alla de som arbetar mot narkotikan inom polis, socialtjänst, kriminalvården m.fl. Kriminalvården måste bli en narkotikafri zon. Det behövs fler behandlings- och motivationsplatser. En drogfri intagen skall inte tvingas vara på samma avdelning som en narkotikamissbrukare. har det skett en viss satsning på kriminalvården för motivation och behandling av dömda narkomaner inom ramen för den nationella narkotikahandlingsplanen. Men liksom kriminalvårdsverkets chef konstaterar så är detta otillräckligt (3/2 2005). gör också en intressant jämförelse: har det avsatts till kriminalvården för särskilda satsningar på narkotika. Det är samma summa som det kommer att kosta att verkställa fängelsestraffen för fem personer som dömts för narkotikabrott till långa fängelsestraff. Men de skall räcka till 1200013000 klienter som tas emot av anstalter och frivård . Kriminalvården ges inte tillräckliga förutsättningar att klara av sitt uppdrag. Det är också viktigt att åtgärder vidtas både för att förhindra att narkotika smugglas och när det väl påträffas. Det handlar om inpasseringskontroll och förbud av mobiltelefoner för att förhindra fortsatt kontroll av försäljning samt planering och insmuggling. Men det handlar om även om regler och rutiner gällande urinprover och konsekvenser av narkotikabruk inne på anstalten. Vi vill att regelbundna urinprov tas för att kontrollera drogfrihet. Att vägra ta sådana prover måste få tydliga och kännbara konsekvenser för den intagne, liksom testresultat som visar att droger använts. Frågan om påföljder när en intagen vägrar att lämna urinprov uppmärksammades i slutbetänkande Vägvalet SOU 2000:126 s. 175 f. I justitieutskottets betänkande (2003/04:JuU1) över budgetpropositionen anger utskottet (s. 96): Beträffande frågan om följden för intagne av en vägran att lämna blod- eller urinprov kan utskottet inte annat än dela regeringens bedömning i propositionen Nationell narkotikahandlingsplan. Sådan vägran bör jämställas med positivt prov vid bestämmande av såväl disciplinpåföljd som kvalifikationstid för permission. anser att det är angeläget med en omedelbar ändring av dessa regler så att den disciplinära åtgärden vid vägran att lämna prov jämställs med positivt provresultat. Vi vill också att ett konstaterat, uppsåtligt bruk av narkotika inne på anstalt alltid skall leda till polisanmälan. Det skall också kunna innebära att den intagne endast får ta emot besök med restriktioner, t.ex. få träffa besökspersoner med en glasruta emellan för att minimera risken att besökaren kan föra in preparaten. Varje anstalt bör dessutom ha tillgång till narkotikahund som skall söka efter narkotika även hos människor. I liberalernas riksdagsmotioner Bekämpa narkotikabrottslighet och alkoholmissbruk och Stärk tullens brottsbekämpning (2005/06), föreslår vi ett batteri med insatser mot narkotikabrottsligheten. vill se konkreta åtgärder för en narkotikafri kriminalvård: Narkotikafria fängelser skall vara en reell och bestående målsättning inom hela kriminalvården. Kriminalvården skall ha ett väl definierat mål mot missbruk på anstalterna, en konkret åtgärdsplan med mätbara etappmål och en kontinuerlig resultatuppföljning. Operativa mål måste finnas men också tillräckliga resurser. Fler behandlings- och motivationsplatser behövs på anstalterna. Kriminalvården måste utöka kapaciteten för behandling av missbrukare. En drogfri intagen skall inte tvingas vara på samma avdelning som narkotikamissbrukare. Inrätta fler narkotikateam vid häktena som direkt kan erbjuda bl.a. rådgivning och kortare påverkansprogram. I häktet tas ofta personer in som är akut drogpåverkade. Men de är inte dömda för brott och kan därför endast erbjudas att delta i program. Det är viktigt att flera direkta motivationsinsatser görs. Totalförbud mot mobiltelefoner inom fängelseområdena. Intagna skall inte kunna förbereda insmuggling av narkotika eller andra förbjudna föremål till anstalterna, planera andra brott eller via telefon kunna hota brottsoffer och vittnen. Totalförbud mot mobiltelefoner skall gälla både intagna och anställda. Fler narkotikahundar som kan söka efter narkotika hos människor vid anstalterna och genomför särskilda tillslag. Samordna resurserna och genomför särskilda, slumpvisa tillslag vid anstalterna. Narkotikahundarna finner dessutom ofta andra otillåtna föremål som mobiltelefoner och de har en avhållande effekt på besökare att försöka smuggla in preparat.