mot · GT02Kr381 · 2005-10-05 00:00:00 — Ett problem som vi här vill uppmärksamma är den nya situation som uppkommit genom att de baltiska länderna och blivit medlemmar i unionen. Flera folkhögskolor, bl.a. , har utvecklat ett omfattande och väl fungerande samarbete med motsvarande utbildningar på andra sidan av , delvis finansierat genom bidrag från , och . Genom att de baltiska länderna och nu är medlemmar i , har dessa bidragsmöjligheter försvunnit. Några nya finansieringsformer t.ex. med bidrag från EU vilket var tanken har inte skapats. Därigenom riskerar ett angeläget samarbete i fråga om utbildningar t.ex. för hållbar utveckling i att behöva upphöra. Vi föreslår därför att regeringen ser över möjligheterna till finansiering av fortsatt samarbete mellan svenska folkhögskolor och motsvarande utbildningar i de baltiska länderna och . Under en rad år har mycket litet hänt med anslagen till folkhögskolorna. Fler och fler signaler har nått oss nu om att resurserna inte längre räcker till för att nå de högt uppställda målen i de former som är folkhögskolornas särskilda styrka. liberalerna föreslog därför i förra årets kulturmotion en ökning av anslaget till folkhögskolorna med . Med anledning av den aviserade propositionen om folkbildningen föreslår regeringen i årets budgetproposition endast marginella förändringar för folkhögskolorna. Vi konstaterar med tillfredsställelse att verksamheten undantas från den generella reduktionen . Vi föreslår därför ingen ytterligare anslagsökning utöver den pris- och löneomräkning som regeringen föreslog detta år. Detta bör ges regeringen till känna. I årets budgetproposition föreslås att i fråga om rikskonsulenterna avser regeringen att låta bestämma inriktningen för den konsulent som verkar som spetskonsulent. Vi vänder oss emot att den enda spetskonsulent som finns i landet riskerar att dras in. Vi föreslår således att ger regeringen till känna vad som ovan sägs om spetskonsulenten. Kulturen ska vara tillgänglig för alla människor. Detta kräver en bredd i kulturutbudet som tillfredsställer människors olika behov. Kulturlokaler ska vara tillgängliga för funktionshindrade. Uttrycksformer som människor med olika funktionshinder kan tillgodogöra sig ska stödjas. Informationstekniken kan utnyttjas mer för att göra kulturutbudet tillgängligt för fler. Bygdegårdarna bidrar till att kulturarvet hålls levande och utgör viktiga samlingspunkter på många orter i . Det är viktigt att de är tillgängliga för personer med funktionshinder. Kulturens lokaler är bland de viktigaste mötesplatserna och måste vara öppna för alla. Kultur kan läka och stärka. Vi behöver sjukvård för att överleva, men kulturen har vi för att det ska vara någon mening att överleva. Äldre och funktionshindrade måste också ha rätt till kulturella upplevelser. Till exempel medför böcker och musik aktivering och god livskvalitet. Därför måste uppsökande verksamhet ha en stark ställning inom kulturpolitiken. Det kan ske både genom direkta insatser och genom att vård- och omsorgspersonal blir förmedlare. Det börjar bli allmänt erkänt att kulturella aktiviteter har en positiv effekt på hälsa och välbefinnande, på samma sätt som idrott och annan friskvård. Genomförd forskning pekar också i samma riktning. Det har varit möjligt för arbetsgivare att subventionera anställdas kostnader för friskvård och motion. menar att det vore värdefullt om regeringen utredde vilka effekter en motsvarande form av subvention för kulturella aktiviteter skulle kunna få. Detta bör ge regeringen till känna. Kultur- och språkstöd till invandrare och minoriteter Kulturen kan skapa bryggor mellan människor. Ett kulturliv med mångfald är också ett effektivt vapen mot intolerans och fördomar. Det kan öka förståelsen och minska rädslan för människors olikheter. I ett rikt kulturliv ges också många människor möjlighet att uttrycka sig. Allt detta är mycket viktigt i det mångkulturella land är . Inom kulturlivet måste det finnas en stor medvetenhet om att även det icke-traditionellt svenska ska få utrymme. Kulturpolitiken för de nationella minoritetsgrupperna och invandrarna behöver utvecklas. Invandrare och minoriteter behöver få ett större utrymme i svenskt kulturliv och ska ges ökat stöd för att värna sina språkliga och kulturella identiteter. Stödet kan exempelvis gå till medier som särskilt riktar sig till invandrar- och minoritetsgrupper, inrättande av kulturcentrum och utgivning av litteratur på andra språk än svenska. En förstärkning av invandrares och minoriteters kulturer ger också ökade möjligheter till dialog och kommunikation mellan olika grupper i samhället. konstaterar med tillfredsställelse, att regeringen föreslår ett bidrag till verksamheten med Sverigefinska med . Glädjande nog har regeringen också anvisat för satsningar inför . Detta ligger i linje med vad förordat om ett anslag för möte mellan kulturer. verkar gärna för stärkta rättigheter för minoriteter i andra länder, men är ganska dåligt på att genomföra samma saker hemma. En fråga som är särskilt bekymmersam är samernas kulturella rättigheter inom . Bildandet av var ett stort steg framåt, men så mycket mer har inte hänt . Det mesta hamnar i en till synes oändlig kedja av utredningar. Varje årtionde har haft en stor utredning om samiska frågor kulturellt, rättsligt och/eller näringsmässigt. Den ena utredningen har fött den andra. svårigheter att komma till skott med konkreta förslag och erkännande av ursprungsfolken kritiserades av () och upprepas nu av mot rasism och intolerans (ECRI) i den presenterade andra rapporten om . menar att samefrågorna hanteras dåligt. Visserligen är flera frågor komplicerade, inte minst äganderättsliga frågor om rätt till mark och skogsområden, och debatten väcker starka känslor på båda sidor. Det är dock inte acceptabelt att frågorna begravs i utredningar. På kulturens område menar att det vore förhållandevis enkelt att stödja den samiska kulturen genom att ge utökade befogenheter och möjlighet att kanalisera ekonomiska resurser till kulturaktiviteter i samarbete med de centrala statliga kulturmyndigheterna. Ökade resurser till trossamfunden anser att trossamfundens stora ansvarsområde motiverar en höjning av anslaget. Regeringen föreslår en minskning av anslagen med till följd av omprioriteringar och en generell reduktion. Vi föreslår i stället att detta anslag höjs med . Sjukhuskyrkan tillhör ett av de områden där vi menar att det behövs en förstärkning av resurserna. Sjukhuskyrkan bedrivs ekumeniskt av de kristna kyrkorna och samfunden i vårt land. De som arbetar i sjukhuskyrkan genomgår en omfattande fortbildning efter sin grundutbildning till präst, pastor eller diakon. Denna utbildning håller mycket hög kvalitet. Den löper i regel och den är skräddarsydd för sjukhuskyrkan. Alla tjänster som sjukhuspastorer är lokala. Församlingar eller ett ekumeniskt råd som fungerar som arbetsgivare. Den ursprungliga tanken var att statsbidraget skulle täcka hälften av kostnaderna. Så är dock inte fallet . Därför är det väsentligt att sjukhuskyrkan kan ges ökade statsbidrag samt också att ekonomiskt stöd kan ges till andra religioner för att ge dem möjlighet att medverka i den andliga vården på våra sjukhus. En nationell institution av stor betydelse är och dess verksamhet, där i synnerhet finansieringen av utgivningen av är ett överhängande problem. Sedan beslutet om att lägga ned Post- och inrikes tidningar fattades har frågan hängt i luften och bereds inom . Frågan om den långsiktiga finansieringen av ordbokens utgivning måste få en lösning. Regeringen bör återkomma till med förslag på en långsiktig finansiering av utgivningen av . Måltiden har utvecklats från att vara en nödvändighet för överlevnad till att ibland vara en helhetsupplevelse där alla sinnen finns med: syn, hörsel, smak, lukt och känsel. Det behövs en motvikt till snabbmatskulturen. En sådan har byggts upp i genom den högskoleutbildning för restaurangnäringen som utvecklats vid . De har etablerat Måltidens Hus i och det har blivit av stor betydelse för kommun i tillväxthänseende. Åter ett exempel på vad kulturen kan ha för betydelse, när man vågar satsa intresse, engagemang och pengar. Måltidens Hus har alla förutsättningar att kunna utvecklas vidare genom att vara ett måltidscentrum för forskning och utveckling, men också för att spegla måltidens historia genom tiderna. Mot denna bakgrund anser vi även att bör ge regeringen till känna att utreda och pröva förutsättningarna för ett nationellt centrum för måltiden med både bakåt- och framåtblickande verksamheter. menar att () verksamhet bör renodlas, främst genom att uppdragsverksamhet inom framför allt arkeologin som förekommer bör avskiljas från myndighetsverksamheten, som en nu tillsatt utredning ska se över. Uppdragsverksamheten bör konkurrensutsättas i högre grad. Vi anser dock att det är fullt rimligt att redan nu i avvaktan på den tillsatta utredningens resultat, kräva att uppdragsverksamheten ska vara självfinansierande fullt ut. Regeringen har glädjande nog gått på linje från . motsätter sig flytten av RAÄ till . Den medför stora kostnader och en omfattande kompetensförlust. Undersökningar bland personalen har visat att endast av de anställda är beredda att följa med. Därigenom går mycket av det kunnande och den erfarenhet som finns inom RAÄ förlorat. Det gäller alltså att börja bygga upp verksamheten nästan från början, anställa personal och utbilda den. Det kommer att dröja innan RAÄ blir fullt funktionsdugligt igen. Omvandling av myndigheten historia Skapandet av myndigheten historia hade stöd, utom i fråga om i vilken form verksamheten ska bedrivas. När nu myndigheten startat sin verksamhet och vi kan se att den utgör ett värdefullt bidrag till den svenska kulturen och politiska debatten är det därför dags att åter aktualisera frågan om i vilken form denna viktiga verksamhet bedrivs. Det är av flera skäl olyckligt att det är en statlig myndighet som sköter information och opinionsbildning kring dessa frågor och särskilt kring dokumentation och kunskapsöverföring som rör Förintelsen. Vi menar att det vore lämpligt om verksamheten i stället bedrevs i form av en stiftelse, där även andra än den svenska staten är huvudmän. Därför menar vi att en utredning bör tillsättas som kommer med förslag om Levande historias övergång till en stiftelse. föreslår också att ett permanent nordisk-baltiskt fredsmuseum inrättas för undervisning och forskning om 1900-talets historia i och . Det dramatiska i och är ingenstans beskrivet och dokumenterat på ett samlat sätt. Museets verksamhet bör samordnas med universitetsinstitutioner och museer med likartad inriktning. Inom ramen för detta museum bör lämpligen också insatser för judar och andra under belysas. Museet bör förslagsvis anknytas till myndigheten historia. Den utredning som vi ovan föreslagit om omvandling av myndigheten historia till stiftelse bör få i uppdrag att också överväga inrättandet av ett permanent nordisk-baltiskt fredsmuseum i anslutning till Levande historia. I avvaktan på resultatet av den av oss föreslagna utredningen föreslår vi att Forum för levande historia inte ska få sitt anslag minskat . Den minskning som regeringen föreslår med till följd av omprioriteringar ska alltså återföras till anslaget. Avskaffa filmcensur för vuxna Förhandsgranskningen av vuxenfilmer ska avskaffas. Enda skälet till statlig granskning av film skall vara att sätta åldersgränser för den granskade filmens publik. Det skulle innebära att biofilm som inte har granskats ej heller får visas för barn och ungdom. Ytterligare en åldersgräns bör införas. Genom förslaget minskar Statens biografbyrås uppgifter avsevärt, varför dess anslag kan dras ned med . Detta bör ges regeringen till känna. Det är viktigt att fortsätter att vara aktivt i arbetet med skadliga vålds- och pornografiskildringar. Även andra insatser med samma ändamål inom andra samhällssektorer, t.ex. i skolan och i ideella organisationer ska stödjas. Det visas på olika håll i s.k. babybio. Där får föräldralediga mammor och pappor möjlighet att ta med sig småbarn i barnvagn på bioföreställningar. Denna bioform med anpassad ljudnivå och paus för matning och blöjbyte upplevs som mycket positiv av föräldralediga. Eftersom de åldersgränser som gäller för många filmer ska tillämpas också på nyfödda barn i vagn, är det olagligt att visa barnförbjudna filmer eller filmer med elvaårsgräns på babybio. Denna lag är märklig och har ingen legitimitet. Det är ju föräldrarna som ska se filmen, inte bebisarna. anser därför att lagen måste ändras så att föräldralediga mammor och pappor kan ta med bebisar i vagn på barnförbjudna filmer och filmer med elvaårsgräns. Finansiering genom tv-avgifter kommer i längden inte att kunna fungera som intäktskälla för public service. Ett skäl till detta är att systemet med tv-avgifter inte är teknikneutralt. Att betala för innehav av mottagare (en tv-apparat) är inte tidsenligt, eftersom mottagare är ett mycket vidare begrepp numera. Det går t.ex. att se på tv genom datorn. Apparater som inte uppenbart är en tv, och som användaren kanske inte ens är medveten om omfattas av avgiften för att de innehåller en enhet som kan avkoda samma signaler, är avgiftsbelagda, ökar kontrollproblemen, och legitimiteten i det nuvarande systemet minskar. Svårigheterna med att definiera vad avgiften omfattar kommer bara att växa. Det är dags att söka sig till ett nytt system. Medan vi fortfarande lever i det gamla systemet motsätter sig höjningar av tv-avgifterna. Vi anser därför att bör avslå regeringens förslag till ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift. Ur kulturen ska den enskilde kunna växa genom att ta emot inspiration, kunskap och stimulans. Vi menar att en aktiv kulturpolitik leder till ökad livskvalitet för människor i vårt land. Kulturpolitikens övergripande mål är att stärka humanismens och demokratins ideal i vårt samhälle. Ett samhälle med ett rikt kulturliv leder till fria och medvetna medborgare, som med engagemang, vidsynthet och kraft kan skapa en positiv framtid för .