mot · GS02Fi14 · 2005-05-02 00:00:00 — I en svag konjunktur med stigande underskott kan det bli nödvändigt att ompröva dem. Inför försvagade regeringen kraftigt de offentliga finanserna genom medvetna politiska beslut, se diagrammet. räknar regeringen med att finanspolitiken bara ska vara svagt stimulerande , . Den prognosen kan man starkt ifrågasätta trovärdigheten i. Men med regeringens förutsättning som utgångspunkt kommer den stramare finanspolitik vi föreslår att innebära att politiken blir i stort sett neutral. Det är en inriktning som vi anser rimlig med de ekonomiska förutsättningar som finns. Som sagts tidigare skulle stimulanser inte avhjälpa den grundläggande frågan, den stora arbetslösheten och utanförskapet. Det är inte konjunkturpolitik som behövs utan strukturpolitik, d.v.s. att man gör något åt det som i grunden lett till arbetslöshet och utanförskap. De politiska beslutens inverkan på efterfrågan Förändring i procent av BNP Negativa siffror innebär stimulanseffekt. Det är där politikens tyngdpunkt bör ligga. Med de utgiftsbegränsningar och omstruktureringar vi vill genomföra kommer de offentliga utgifterna att minska med 25-30 miljarder i förhållande till regeringens förslag. med våra förstärkningar av det statliga sparandet kan vi då genomföra skattesänkningar netto på ca . -19,1 -24,3 Av de båda verktygen för sunda statsfinanser - överskottsmålet och utgiftstaket - har regeringen misskött båda. Avsikten med utgiftstaket var att detta skulle fastställas i förväg och endast ändras om de ekonomiska förutsättningarna väsentligt förändrades eller vid tekniska förändringar av anslag m.m. Genom att det fastställdes i kronor skulle det leda till en naturlig återhållsamhet med offentliga utgifter. Under har utgiftstaket kunnat hållas i formell mening genom diverse budget-trix. Utgifter har definierats om till avdrag mot statens inkomster utan att utgiftstaket justerats. Därigenom har utrymme under det formella taket skapats för nya utgifter. Så har hela idén med utgiftstaket som ett kritstreck som inte fick överskridas förfuskats. Den fristående har gjort en framställning till om användande av bl.a. inkomstavdrag i statsbudgeten efter granskning av ett konkret större fall. Styrelsen säger bl.a.: Styrelsen anser det vara av stor vikt att de grundläggande principerna om transparens, budgetdisciplin och kostnadskontroll i budgetprocessen upprätthålls av riksdag och regering. Om dessa principer hade tillämpats när det gäller sysselsättningsstödet borde stödet enligt styrelsens mening ha utformats som ett bidrag på utgiftssidan. I sådant fall hade stödet fått prövas mot andra utgifter finansierade med anslag på statsbudgetens utgiftssida. Styrelsen vill vidare understryka att skatteavdrag av det aktuella slaget kan bidra till att tilltron till utgiftstaket som ett återhållande styrinstrument urholkas. Som framhålls i granskningsrapporten kan sättet på hur det tillfälliga sysselsättningsstödet utformats och hanterats bidra till att sådana negativa effekter uppstår. En utgift som avräknas direkt mot en inkomsttitel påverkar nämligen inte budgetens utgiftssida och omfattas därför inte av utgiftstaket. Den kommer därför inte heller att prövas mot andra angelägna takbegränsande utgifter. Genom att räkna av utgifterna direkt mot inkomster i stället för anslag kan riksdag och regering skenbart hålla fast vid ett utgiftstak, ett utgiftstak som annars kanske hade behövt omprövas. Styrelsen anser att skattekrediteringar av motsvarande slag som sysselsättningsstödet skall omgärdas av samma restriktioner som gäller för anslag på statsbudgetens utgiftssida. Om regeringen således lägger fram ett förslag som innebär en nettobudgetering av ett utgiftsåtagande skall den föreslå en sänkning av utgiftstaket av en storlek som motsvarar det nettobudgeterade beloppet. När det gäller prioritering och finansiering av sådana åtaganden bör vidare regeringen föreslå förändringar som innebär att dessa åtaganden behandlas likvärdigt med anslag på statsbudgetens utgiftssida. Detta bör enligt styrelsen ske bl.a. genom att beslut om det enskilda åtagandet också skall omfatta beslut om en ram för kostnaden. Styrelsen föreslår att skall ställa dessa krav om regeringen lägger fram förslag om inkomstavdrag och andra skattekrediteringar i statsbudgeten. Man kan uppskatta att det är ca 20 miljarder som regeringen utan egentliga skäl flyttat ut från utgiftssidan för att inte tvingas erkänna att utgiftstaket brutits genom. Om man tillämpar den mera kostnadsmässiga redovisningen i SCB:s nationalräkenskaper framgår detta också delvis. Av vårpropositionen framgår att om nationalräkenskapernas principer tillämpats på statsbudgeten skulle det framgått att utgifterna varit större än vad som anges i budgeten, se diagrammet. De takbegränsade utgifterna enligt nationalräkenskapernas redovisning Källa: Vårpropositionen. Enligt denna mera realistiska utgiftsdefinition har taket brutits genom . I grunden beror detta på att regeringen inte har en genomtänkt syn på de offentliga utgifternas uppgift. Regeringen har inte följt de intentioner som fanns i de ursprungliga tankarna om det nya budgetsystemet. Däri låg att det skulle finnas en budgetmarginal som skulle ligga på av utgifterna. Därigenom skulle det finnas en marginal när oförutsedda händelser inträffade som leder till offentliga utgifter. Exempel på sådana händelser är tsunamikatastrofen och stormen i . Regeringen och dess stödpartier har inte kunnat hålla fingrarna i styr ifråga om budgetmarginalen. Den har av regeringen och dess stödpartier betraktats som ett "reformutrymme". Även om regeringen i förväg redovisat en rimlig budgetmarginal har den ätits upp ju närmare man kommit det år den skulle gälla. I budgetpropositionen fanns det bara kvar en marginal på futtiga . Eftersom den inte räcker för vare sig oväntade katastrofer eller andra oförutsedda händelser tvingas regeringen till drastiska åtgärder. Knappt hade beslutat om anslagen innan regeringen ansåg sig tvungen ingripa. Man höll dels tillbaka vissa utgifter, bl.a. inom försvaret för , och beslutade vidare om restriktioner , dels fick många myndigheter inte använda de medel de hade sparade och dels gjordes en generell begränsning i de anslag för förvaltnings- och investeringsändamål som just hade beviljats . är regeringen rädd för att myndigheterna ska använda de sparade medlen . Man aviserar därför fortsatta hinder för att använda de av beslutade medlen 2006. Det verkar troligt att detta kommer att gälla även 2007 om regeringen skulle sitta kvar. Det allvarliga är att man bryter sönder systemet för myndigheternas planering. Systemet med anslagssparande och -krediter infördes just för att myndigheterna inte mot slutet av budgetåret skulle känna sig tvingade att göra av med kvarvarande medel för att inte få minskade anslag . Med en möjlighet att spara anslag och i begränsad utsträckning låna kunde myndigheterna planera sin verksamhet bättre och fördela den rimligt över tiden. Detta system slås nu sönder. Hur ska myndigheterna kunna tro på att de kommer att få, och få använda, beviljade medel? I praktiken riskerar den statliga verksamheten att under tre leva under dessa villkor. Det kommer att stimulera ett kortsiktigt utgiftsökande beteende. Regeringen har själv i vårpropositionen 2002 beskrivit vad som tydligt är verkningarna av dess politik: har utgiftsbegränsningar som vidtagits i ett sent skede i vissa fall försämrat myndigheternas planeringsförutsättningar. Även det interna långsiktiga arbetet inom har ibland fått ge vika för mer kortsiktiga insatser som syftat till att klara utgiftstaket. Risken för att utgifterna skall överstiga utgiftstaket skulle kunna reduceras kraftigt om budgeteringsmarginalen tillåts vara tillräckligt stor. Å andra sidan skulle en allt för stor budgeteringsmarginal kunna leda till att utgiftstaket blev en mjukare budgetrestriktion med mindre styrande effekt på utgiftsutvecklingen. (sid. 58) Följande diagram visar hur svag regeringens budgetmarginal är för (valåret) 2006. Med de erfarenheter vi har av regeringens agerande är det troligt att det måste till olika nya budgetknep för att regeringen ska kunna skaffa det utrymme för utdelande av godsaker till valet som blivit socialdemokratins kännemärke. Budgetmarginalen kommer säkerligen att krympa under vägen. Budgetmarginal enligt regeringen och enligt Procent av de takbegränsade utgifterna Det är nödvändigt att de principer och avsikter som låg bakom reglerna för budget och finansiellt sparande återupprättas. Inriktningen på skatte- och budgetpolitik har här skattepolitikens inriktning redovisats. I tabell 11, anges inriktning av politik för de offentliga finanserna. -23,0 -23,0 -1,4 -23,0 -24,4 -0,5 -0,5 -1,3 -1,3 -0,6 -1,0 -1,0 -0,5 -0,5 -0,5 -0,5 -0,7 -1,0 -6,3 -6,3 -10,3 -11,2 -0,4 -0,6 -0,3 -0,3 -2,2 -4,9 -2,9 -5,8 -36,7 -41,9 Slopad skatteplanering genom bolag -27,4 -29,0 -27,4 -29,0 -0,5 -19,2 -24,3 Vård, handikapp, äldre Kultur, miljö m.m. Summa skattesänkningar och satsningar -0,7 -0,7 -0,9 -0,8 -1,0 -1,0 -8,2 -11,3 -0,4 -1,4 -5,3 -5,5 -10,0 -10,0 -1,5 -1,7 -1,3 -1,3 -1,6 -0,8 -1,5 -1,3 -0,8 -0,6 -1,5 -2,5 -0,9 -3,0 -35,6 -41,9 vill sälja huvuddelen av de statliga företagen. Det finns en rad företag som verkar på konkurrentutsatta marknader vilka omgående kan säljas. Dit hör , , Vin&Sprit, Nordea, SAS, , OMX Stockholmsbörsen m.fl. företag. Vi föreslår att staten minskar sitt företagsägande med , vilka används för att minska statsskulden. Därigenom minskar statens ränteutgifter. Det är främst på tre områden som vi gör andra prioriteringar än regeringen. Vi vill genomföra en ordentlig satsning på vård och omsorg. Den består av att vi tillför 1 miljard i form av stimulansbidrag till en förbättring inom äldrepolitiken. Vidare genomför vi en Finsamreform med den inriktning som den borgerliga regeringen genomförde och som innebar en stark minskning av köerna inom sjukvården. För att få resultat avsätter vi över en halv miljard i rehabilitering så att människor snabbt ska kunna komma tillbaka till arbete från sjukskrivning. Vi anser att tillgängligheten till offentliga miljöer för handikappade ska förbättras. För detta avsätts 1 miljard under dessa år. Ett ökat stöd till psykiatrin ingår också. En jämställdhetsbonus införs enligt modell. Den stimulerar till ett jämnare uttag av föräldraledighet mellan föräldrarna. För som motsvaras av en månad som den andre föräldern tar ut utgår ersättning av lönen mot enligt nuvarande regler. Detta innebär en satsning på brutto ca 1 miljard. Vi satsar på utgiftssidan sammantaget ett par miljarder pååtgärder som vi anser effektivare än dem regeringen prövar. Det är i form av omstartsjobb som redan redovisats samt genom en jobbgaranti för dem som har mycket svårt att komma in på den reguljära arbetsmarknaden. Den ersätter den nuvarande aktivitetsgarantin. Regeringen tecknar en ljus bild av den ekonomiska utvecklingen inom den kommunala sektorn. Tyvärr har den bilden mer att göra med skönmålning än med verkligheten. Trots att under en rad av år haft god ekonomisk tillväxt och av allt att döma håller på att passera toppen av en högkonjunktur var det inte ens hälften av landets landsting som klarade av att ha en budget 2004. Samma är förhållandet för mer än en tredjedel av landets kommuner. Allt för få kommuner och landsting har alltså ordning och reda på sin ekonomi. Vid en kommande lågkonjunktur och därmed följande utgiftsökningar och minskning av skatteintäkterna kan den kommunala sektorn drabbas av omfattande och smärtsamma neddragningar som i första hand kommer att drabba de utsatta personer som bäst är i behov av stöd från det offentliga. För att den kommunala sektorn långsiktigt skall kunna lösa sina uppdrag krävs en bättre skattebas . Detta kan bara lösas genom att fler människor kommer i arbete. Det faktum att mer än en miljon människor i arbetsför ålder av olika skäl inte befinner sig i arbete utgör en dubbel belastning på ekonomin inom den kommunala sektorn, dels i form av ökade kostnader, dels i form av mindre skatteintäkter. Regeringen har misslyckats med att föra en politik som innebär att fler kommer i arbete och att antalet arbetade timmar ökar. En utmärkt illustration till regeringens syn på sysselsättning är när man skriver att bland annat friåret kommer att bidra till den förväntade sysselsättningsökningen inom den kommunala sektorn. Antalet arbetade timmar ökar inte som en följd av friåret. Friåret framstår mer som kosmetika för att dölja en havererad sysselsättningspolitik. Den kommunala sektorn är central när det gäller att garantera de välfärdstjänster som är så viktiga för den enskilda människan. visar på annan plats i denna motion hur en politik som ger betydligt fler arbeten och betydligt fler arbetade timmar skall se ut. Det är en politik som ger den kommunala sektorn en stabil ekonomisk grund att stå på när det gäller att lösa sitt uppdrag. I propositionen föreslås på tilläggsbudget att det statliga utjämningsbidraget för LSS-kostnader ökas med 167 miljoner till följd av den ökade omslutningen i LSS-utjämningen. vill i detta sammanhang erinra om att vi vid ett flertal tillfällen föreslagit att staten helt skall ta över det ekonomiska ansvaret för LSS. LSS-reformen var en av det sena 1900-talets stora frihetsreformer som gav funktionshindrade betydligt större möjlighet leva ett liv efter egna önskemål och förutsättningar. Om staten inte tar över det ekonomiska ansvaret för LSS riskerar denna frihetsreform att gröpas ur och de rättigheter en funktionshindrad har till stöd enligt LSS kan bli beroende på var i landet han eller hon råkar bo. Genom regeringens och dess stödpartiers systematiska missbruk av budgeteringsmarginalen står de tomhänta när det oväntade ändå händer. Arbetslösheten sjunker inte som man förväntat. Därför utökas anställningsstöd och sysselsättningsstöd till kommunerna genom att statens inkomster minskas. Detta är naturligtvis, precis som vid stödens införande, ett sätt att ge sken av att utgiftstaket hålls. Genom att ingen marginal finns kan regeringen och dess stödpartier inte heller korrekt föreslå det stöd man vill ge till de av stormen drabbade skogsägarna. Stödet utformas som en skattereduktion, vilket innebär att skogsägarna får vänta på att kunna tillgodogöra sig pengarna. Det är högst troligt att detta stöd i nationalräkenskaperna kommer att betraktas som en utgift, i likhet med exempelvis anställningsstödet och sysselsättningsstödet. tar inte ställning till tilläggsbudgeten som helhet, eftersom vi hade ett annat budgetalternativ som avslogs av . Det är de partier som röstade igenom denna budget som har ansvar för att göra förändringar i densamma. Vi har enligt riksdagsordningen inte möjlighet att föreslå förändringar på andra anslag än de av regeringen aktualiserade. Det är därför inte praktiskt möjligt för oss att lägga fram en egen genomarbetad tilläggsbudget. Vi vill dock göra vissa markeringar beträffande förslag som har vidare konsekvenser än årets budget. Utgiftsområde 19 Regional utveckling avvisar regeringens förslag om att inrätta ett nytt ramanslag för insatser i samband med försvarsomställningen och anslå till detta. Regeringen föreslår att bemyndigandet att göra åtaganden under utgiftsområde 21 Energi för energiforskning medför utgifter på ytterligare 2006 och framåt. Regeringen föreslår att anslaget 35:8 för ersättning för kostnader i samband med avvecklingen av den första reaktorn i även får användas för att finansiera merkostnader vid stängningen av . har konsekvent gått emot den förtida avvecklingen av båda reaktorerna eftersom den innebär en enorm kapitalförstöring. Nedläggningen innebär i praktiken att ökar sitt bidrag till växthuseffekten. Dessutom skapas osäkerhet om den framtida tillgången på energi. anslog pengar till avvecklingen av i vårt budgetförslag eftersom avvecklingen då redan var ett faktum. är dock emot att detta anslag även tas i anspråk för den kommande avvecklingen av och vill att avslår regeringens förslag på denna punkt. EU Broad economic policy guidelines 2005. Vårda och skapa konkurrens. , "Myter och fakta om privat bedriven vård och omsorg i ", Vårdföretagarna, , sid. 13-14.