ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02xv971 · 2005-09-23 00:00:00 — Alla aktörer, bl.a. inom rättsväsendet, måste ha kunskap om de maktstrukturer som är grunden för och möjliggör mäns våld mot kvinnor och kunskap om hur mottagandet av dessa kvinnor ska ske. Åtgärder måste alltså vidtas för att öka rättskedjans kunskaper om genusanalys och sexualiserat våld. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6Kunskap för ökad rättstrygghet för HBT-personer Homosexuella, bisexuella och transpersoner (HBT-personer) utsätts ofta för olika typer av diskriminering, förtryck och våld, s.k. hatbrott. Lagstiftningen ger inte dessa grupper tillräckligt skydd. Särskilt gäller detta transpersoner som inte har något särskilt skydd i lagstiftningen. Enligt har anmälningarna av homofobiskt relaterade brott ökat markant . I en studie publicerad av vid bekräftas också ökningen av hatbrott mot HBT-personer. av de tillfrågade uppgav att de utsatts för olika hatbrott, gav samma svar. I av fallen handlade det om förtal och förolämpningar, om diskriminering på arbetsplatsen och hade drabbats av våldsbrott. Enligt utredningen är unga HBT-personer mest utsatta då det framkommer att av dem under 20år har drabbats av hatbrott. 6.1Bristande kompetens i rättskedjan Att öka rättsväsendets kunskaper om homofoba brott är en mycket viktig uppgift. Det har sagts vara en av de prioriterade brottstyperna, men detta till trots ökar antalet brott ständigt medan antalet gärningsmän som döms inte ökar i samma omfattning. En enkätundersökning gjord av resulterar i slutsatsen att endast tre polisdistrikt säger sig ha tillräckliga kunskaper om de förundersökningsregler som gäller vid hatbrott. En majoritet av distrikten svarade vidare att de inte hade tillräcklig kunskap om brottsoffrets situation och att frågans vikt inte poängterades av myndighetens chefer. I en lägesbeskrivning från , Sexuell läggning och bemötandet i , redovisas att HBT-personer får ett dåligt bemötande på det sociala området. Bemötandefrågan aktualiseras också i de fall HBT-personer är brottsoffer. Inte minst polisen måste därför bli mycket bättre på att bemöta HBT-personer som är brottsoffer. Detta skulle bl.a. öka förtroendet för polisen bland HBT-personer och dessutom underlätta utredningsarbetet. Många HBT-personer drar sig för att anmäla brott p.g.a. en osäkerhet över hur de ska bli bemötta eller av erfarenhet av att ha blivit dåligt bemötta. Detta kräver riktade insatser med ökade kunskaper, vilka exempelvis bör fås genom ökat samarbete med HBT-organisationer. Ökade kunskaper behövs även exempelvis inom åklagarväsendet och domstolsväsendet. Åtgärder måste således vidtas för att öka hela rättskedjans kompetens på HBT-området. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.2Förolämpningar på grund av sexuell läggning och könsidentitet En åklagare har enligt 5kap.5§4 möjlighet att väcka åtal om någon förolämpats med anspelning på dennes homosexuella läggning. Bestämmelsen omfattar däremot inte annan sexuell läggning än homosexualitet och inte heller könsidentitet. Sermin Özürküt (v)
mot · GT02A201 · 2005-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en utredning av ersättningsnivåerna till personligt biträde för synskadade i arbetssituationer. Synskadade som har ett arbete har ibland på grund av just synskadan ett behov av att ha ett personligt biträde för att utföra vissa arbetsuppgifter. Det kan handla om att ett biträde läser upp ett brev, fyller i en blankett eller ledsagar vid resor. Ekonomiska bidrag för personliga biträden finns tillgängliga hos arbetsförmedlingarna. Detta är värdefullt och ger många synskadade en möjlighet att utföra ett arbete. I fick 122 synskadade personer ekonomiska bidrag till personliga biträden. Många av dessa får fullt bidrag upp till gällande maximibelopp. Att ett bidrag av denna typ måste innehålla maximibelopp är förståeligt. Men när maximigränser sätts i kronor och icke göres värdebeständiga, exempelvis genom att bestämmas i relation till basbeloppet, måste beloppsgränserna ändras från tid till annan. har förflutit sedan dessa beloppsgränser fastställdes. Därmed har bidragen i verkligheten minskats. är hög tid att se över dessa beloppsgränser och på så vis garantera våra synskadade åtminstone oförändrad situation vad gäller möjligheten till personligt biträde i arbetslivet. Jag anser att bör ge regeringen till känna att frågan bör utredas.
mot · GT02A202 · 2005-09-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av konsekvensändringar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder för personer med funktionshinder, t.ex. lönebidrag, personligt biträde och rätt till hjälpmedel, så att också dessa personer skall kunna vara kvar längre i arbetslivet. Med de nya pensionsregler som gäller från ges arbetstagare rätt att vara kvar i arbetslivet till . Denna flexibilitet inom pensionssystemet är bra. Lagstiftningen på andra områden har dock inte anpassats till möjligheten att jobba längre upp . Exempel på lagstiftning där åldersgränsen är är bland annat de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för personer med funktionshinder, t.ex. lönebidrag, personligt biträde och rätt till hjälpmedel. Även funktionshindrade som känner att de vill och orkar arbeta till måste kunna ges denna möjlighet. Regelverket måste ses över och synkroniseras så att även funktionshindrade som arbetar med någon form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd ges rätt att jobba efter . Det är en vinst både för den enskilde och för samhället att ge funktionshindrade denna möjlighet.
mot · GT02A203 · 2005-09-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd åt funktionshindrade . Antalet äldre i vårt samhälle ökar och därmed även de som vill fortsätta sitt arbete efter pensioneringen. Detta förhållningssätt bör samhället uppmuntra genom att bereda dem som så önskar möjlighet att delta i arbetslivet. För den som har någon form av funktionshinder är det svårt att fortsätta att arbeta efter fyllda . Det finns en 65-årsgräns för bilstöd, handikappersättning, personliga biträden, personlig assistans, arbetsplatsanpassning osv. Detta innebär att den funktionshindrade diskrimineras på grund av ett regelsystem som inte är anpassat till den äldrepolitik som i övrigt gäller i samhället. När nu en del väljer att arbeta även efter 65-årsdagen borde denna möjlighet öppnas även för dem med funktionshinder.
mot · GT02A204 · 2005-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppdraget som familjehemsförälder och möjlighet till a-kassa. Det finns i alltför många barn som av olika anledningar inte kan bo kvar i sin ursprungliga familj utan behöver ett annat boende. En familjehemsplacering är oftast att föredra framför placering på institution. En förutsättning för det är att det finns lämpliga familjer som vill och kan ta emot barn i sitt hem. Familjehemsföräldrarna har ett mycket grannlaga arbete. De skall inte bara släppa in en ny familjemedlem i den egna familjen, med alla påfrestningar det kan föra med sig, de skall också oftast arbeta på att ha en god och givande kontakt med den biologiska föräldern/föräldrarna. De pojkar och flickor som placeras i familjehem har generellt sett allt svårare problem. Det ställs därför stora krav på de familjer som tar emot dessa. Barnen har allt svårare problem och det kan ibland behövas att minst en familjehemsförälder är hemma på hel- eller deltid. Det finns stor brist på familjer som vill åta sig uppdrag som familjehem, särskilt till tonåringar, och många kommuner har svårt att rekrytera familjehem i den omfattning som behövs. Uppdraget som familjehemsförälder räknas inte som anställning. Den som har varit familjehemsförälder, kanske hemma med barnet på hel- eller deltid, ställs helt utanför skydd om och när uppdraget upphör. Man kan inte få arbetslöshetsersättning eftersom tid då man tar hand om ett placerat barn inte räknas som överhoppningsbar tid på samma sätt som vid vård av eget barn. Självklart påverkar detta familjers vilja och möjlighet att åta sig familjehemsuppdrag, och ytterst gäller det flickors och pojkars möjlighet att få vård i ett sådant hem. Konsekvensen av bristen på familjehem kan bli att barn och unga får bo kvar i en olämplig miljö eller placeras i institutionsvård. Det är angeläget att förutsättningar skapas för att underlätta rekryteringen av familjehem och att olika typer av familjer kan rekryteras så att den flicka eller pojke som behöver bo i ett familjehem kan komma till ett som är lämpligt med avseende på barnets ursprung, språk eller annan bakgrund och finns i närheten av det egna hemmet. För att öka intresset för att vara familjehemsförälder krävs omfattande information om vad det innebär att vara familjehem. Att göra familjehemsuppdraget mer attraktivt handlar i första hand inte om ökad ekonomisk ersättning utan om att underlätta för familjerna med avlastning och stöd, men om den egna familjens framtid och ekonomi står på spel är det förståeligt om presumtiva familjehemsföräldrar avstår från ett eventuellt uppdrag. Villkoren i olika trygghetssystem är inte utformade efter familjehemsföräldrars förutsättningar. Ett exempel är arbetslöshetsförsäkringen. Missgynnas familjehemsföräldrar i detta avseende finns risken att personers vilja att åta sig sådana uppdrag påverkas. revisorer har tidigare granskat vården av barn och unga i familjehem och där föreslagit att familjehemsvård skall likställas med förvärvsarbete och därmed också ge samma rättigheter och trygghet som andra arbeten. Vi delar den uppfattningen.
mot · GT02A205 · 2005-09-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om Hallandsmodellens förutsättningar att leva vidare. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om arbetsmarknadspolitiska åtgärder efter regionala förutsättningar. Arbetet med Hallandsmodellen, som inleddes , är ett unikt samarbete mellan länsarbetsnämnden, , länsmuseer och parterna på byggmarknaden. Inom Hallandsmodellen har arbetslösa byggnadsarbetare och bygglärlingar utbildats i traditionellt hantverk som de praktiserat i restaureringsprojekt av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Hallandsmodellen har haft stor betydelse för sysselsättning och utbildning inom byggsektorn. Bland annat har närmare 800 arbetslösa byggnadsarbetare utbildats och 100 bygglärlingar erhållit yrkesbevis genom praktik inom Hallandsmodellen. Hallandsmodellen har även blivit internationellt uppmärksammad i olika sammanhang. Hallandsmodellen finansieras till största delen av länsarbetsnämnden, som använt medel som de själva har rätt att besluta om. Dessa medel har successivt minskat, vilket gjort att Hallandsmodellen nu är hotad. I stället går en större andel av resurserna till arbetsmarknadspolitiska åtgärder som är beslutade centralt och som är likartade över hela landet. Vi anser att det är viktigt att Hallandsmodellen, som varit mycket resultatrik, får möjlighet att leva vidare. Det råder stora regionala skillnader på arbetsmarknaden i landet, och det är något som måste kunna återspeglas i den typ av arbetsmarknadspolitiska åtgärder som sätts in. Vi anser att länsarbetsnämnderna även bör ges möjlighet till inflytande över de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna efter de regionala förutsättningarna.
mot · GT02A206 · 2005-09-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om arbetsrättslagstiftning. MBL och LAS är båda lagar som funnits med . Dock har det skydd som de innebär för arbetstagarna urholkats genom en successiv liberalisering i Arbetsdomstolens rättspraxis. Det är ett faktum att löntagarnas ställning försvagats genom domsluten i Arbetsdomstolen. Till exempel kan en arbetsgivare säga upp anställd personal och därefter ta in uthyrningsföretag vars personal gör samma arbetsuppgifter som den tidigare personalen. Detta kan knappast betraktas vara i linje med lagarnas syfte. Utan en stark arbetsrättslig lagstiftning kan löntagare lätt spelas ut mot varandra och löntagarkollektivet och fackföreningarna försvagas när deras handlingsutrymme allteftersom beskärs. Därför bör tillämpningen av de arbetsrättsliga lagarna granskas så att de återigen blir till den starka skyddslagstiftning som de en gång var.
mot · GT02A208 · 2005-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att slopa den övre gränsen för pensionsålder. Statistiskt sett lever vi allt längre och är allt högre i åldrarna ett aktivt liv. För alltfler kommer den dag då man måste gå i pension alldeles för . Det är många svenskar som vid 65 eller fortfarande anser att de har ytterligare att ge i arbetslivet. Trots detta tvingas de gå i pension vid senast oaktat att de gärna både vill och kan arbeta ytterligare . Det borde vara ett naturligt inslag i den personliga friheten att avgöra om en individ önskar senarelägga den tidpunkt då hon går i pension. Då fyrtiotalisterna går i pension kommer svenskt arbetsliv på några få korta år att tappa mängder av erfarenhet och kunskap. Inte minst inom offentlig sektor kommer detta att märkas. Det kommer bland nyckelgrupper inom vård och omsorg att uppstå brist på personer med kvalificerad yrkesutbildning läkare och lärare är bara två exempel. Det vore önskvärt att i större utsträckning och under ytterligare kunna ta till vara detta, om det finns personer som önskar fortsätta med ett aktivt yrkesliv även efter . Med en alltmer åldrande befolkning står inför stora demografiska utmaningar. Välfärdssystemen skall finansieras av förhållandevis allt färre yrkesarbetande. Även mot den bakgrunden framstår tvånget att gå i pension som omotiverat. I ett samhälle där allt friskare människor lever allt längre, där den individuella friheten och olikheten bejakas framför kollektiva lösningar och där kompetens, erfarenhet och arbetskraft kommer att bli en bristvara framstår kravet på att gå i pension vid senast som förlegat och omotiverat. Lagstiftningen bör ändras så att den högre tvingande pensionsåldern vid slopas. Detta bör ge regeringen till känna.
mot · GT02A209 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stödet för start av näringsverksamhet. Att starta ett företag är för det mesta förknippat med stort ekonomiskt risktagande. För att underlätta för arbetslösa att starta eget finns ett s.k. startaegetbidrag eller stöd till start av näringsverksamhet. Det är ofta bråttom att komma i gång, då det gäller att ta vara på en tillfällighet och hinna före eventuella konkurrenter. En affärsidé som inte omsätts kan mycket väl bli inaktuell. Startaegetbidrag betyder att personen i fråga får samma ersättning som han får i a-kassan, . Detta kan vara ett mycket viktigt incitament för att våga starta ett nytt företag, då man ofta har mycket stora utgifter , bland annat för anskaffning av material och utrustning. Den som varit långtidsarbetslös har normalt sett också svårt att skaffa eget startkapital. Reglerna säger att det endast är en i ett nytt företag, som kan ansöka om bidraget, och han skall vara långtidsarbetslös. som den nya firman registreras förloras också rätten till a-kassa. I ett verkligt fall visade det sig att budgeten för stödet till start av näringsverksamhet var slut för året. Den långtidsarbetslöse fick beskedet att kvoten var uppfylld och att han måste vänta tills det kommit nya pengar. Att vänta kan betyda att förutsättningarna att starta det aktuella företaget kan försvinna. Då startaegetbidraget är av samma storlek som a-kassan borde det gå att växla över resurserna för a-kassan till stöd för start av näringsverksamhet så att situationer som den som beskrivs ovan inte uppkommer. Reglerna för stödet till start av näringsverksamhet bör därför ses över så att inte går miste om företag bara för att samma skattepengar bokförs på olika konton. I detta specifika fall gick miste om ett företag och flera företagare på grund av stela regler för skattepengar.
mot · GT02A210 · 2005-09-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om funktionshindrades rätt till arbete. Det finns ett direkt samband mellan minskade insatser och att ansvaret för funktionshindrade har decentraliserats. Arbetsförmedlingarnas handläggare har begränsade kunskaper om olika funktionshinder och känner heller inte till hur dessa kan överkommas eller kompenseras genom anpassningar. I den tidigare organisationen handlades insatser för funktionshindrade av specialister inom AF Rehab. Tanken var att dessa specialisters kompetens och kunnande skulle komma till uttryck i en rådgivande funktion. Så har inte skett. Det utbud av specialanpassade utbildningar som funnits inom och på andra håll avvecklas efterhand, eftersom arbetsförmedlarna inte känner till dem och således inte efterfrågar dem. Att funktionshindrade rätt till arbete reduceras till en organisationsfråga är ytterst allvarligt. Att se möjligheter och inte bara problem, t.ex. genom att fokusera på det antal arbetsuppgifter/tjänster en funktionshindrad de facto kan utföra är en betydande eftersträvansvärd kompetens. Många funktionshindrade som tidigare med relativt små insatser kunde slussas ut på arbetsmarknaden blir kvar i arbetslöshet. Dyslexi är en vanlig orsak till svårigheter på arbetsmarknaden. Det har skett en markant förbättring om hur man utbildar och kompenserar personer med dyslexi . Ändå har utbildningarna för dyslektiker krympt avsevärt. Personer som blir funktionshindrade till följd av sjukdom eller olyckor har svårare att komma tillbaka till arbetsmarknaden än tidigare, trots att utbudet av hjälpmedel och kunskaper om hur man anpassar arbete och arbetsplatser är större . Problemet ter sig än större för de funktionshindrade vilka ännu inte kommit in på arbetsmarknaden. Mot bakgrund av detta anser jag att det är nödvändigt med en översyn av arbetsförmedlingarnas handläggningsrutiner vad gäller funktionshindrade.
mot · GT02A211 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av arbetsmiljölagen. ansvarade för de tekniska hjälpmedel som synskadade och andra funktionshindrade behövde i arbetslivet. har ansvar för arbetshjälpmedel åt funktionshindrade som varit anställda . (har fortfarande ansvar för arbetshjälpmedel för dem som är nyanställda och under det första anställningsåret.) av de synskadade har ett arbete och olika stöd, t.ex. bidrag för arbetshjälpmedel. Det är av mycket stor betydelse för dem som har ett arbete och för dem som är arbetssökande. Synskadades konkurrensvillkor håller nu på att försämras. Detta beror på att numera tolkar lagarna annorlunda jämfört med tidigare. I sin nya tolkning hänvisar man till bedömning av vad som är tillfredsställande arbetsmiljö. Det har blivit ett allt större fokus på arbetsmiljölagen och arbetsgivarens ansvar för olika anpassningsåtgärder. På grund av det beroende synskadade har av arbetstekniska hjälpmedel riskerar de att få stora svårigheter att komma in och stanna kvar på arbetsmarknaden om denna förändrade syn etableras på försäkringskassorna. Vilken arbetsgivare är beredd att anställa en person med synskada om man vet att man får ta extra kostnader för inköp, reparation och utbildning på arbetshjälpmedel som den synskadade behöver? kommer detta att begränsa arbetsmarknaden ytterligare för synskadade. Synskadade som är beroende av arbetstekniska hjälpmedel specialhjälpmedel, anpassningar och användarutbildningar på sina hjälpmedel har fram till fått tillgång till dem på ett tillfredsställande sätt. Att arbetsgivaren skall tillhandahålla all standardutrustning och utbildning som övrig personal har tillgång till är självklart. måste däremot bekosta särskilda arbetshjälpmedel för synskadade, anpassning av specialhjälpmedel och den speciella utbildning som krävs för att man ska kunna hantera hjälpmedel och sina program. Kunskap om hjälpmedelsprogram och dess funktion finns inte hos arbetsgivaren utan måste upphandlas från särskilda företag. Det kan aldrig ha varit lagstiftarens mening att ansvarsfördelningen kring arbetsmiljöfrågorna ska försvåra utsatta gruppers möjligheter på arbetsmarknaden. Regeringen bör därför överväga en översyn av rådande bestämmelser samt tolkningen av begreppet tillfredsställande arbetsmiljö i arbetsmiljölagen.
mot · GT02A212 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av nya statistiska verktyg, där den samlade frånvaron från arbete framgår. En förutsättning för att kunna beskriva och bedöma det samlade läget på arbetsmarknaden är rättvisande statistik. är det svårt att få fram en sådan, då t.ex. öppen arbetslöshet och arbetsmarknadsåtgärder statistiskt hanteras för sig och socialförsäkringssystemet för sig. Statistiken går inte alltid att sammanställa, eftersom definitioner och system inte överensstämmer med varandra. SCB och har båda relevant statistik, men inte nödvändigtvis kompatibel med varandra. Människor i sjukförsäkringssystemet räknas inte in när SCB tar fram vad som kallas för outnyttjat arbetskraftsutbud. I outnyttjat arbetskraftsutbud ingår enligt latent arbetssökande (vill och kan arbeta) utanför arbetskraften, arbetslösa och undersysselsatta. Det finns därför risk både för dubbelräkningar och för att personer missas när statistiken läses. En person kan t.ex. vara arbetslös och sjukskriven . Även om det inte förändrar den samlade bilden av läget på arbetsmarknaden måste statistiken utvecklas för att göra bilden tydligare. Det är väl känt att situationen på arbetsmarknaden och förekomsten av sjukskrivning och sjukersättning till del samvarierar. Är arbetslösheten hög på en regional arbetsmarknad kan sjukskrivningar och sjukersättningar också förväntas vara höga. Bristen på relevant statistik gör att den samlade frånvaron från arbete är svår att uttrycka i exakta termer. I stället får den intresserade försöka beskriva problemets kärna genom att ge en rad olika statistiska bilder som var och en adderar en pusselbit till beskrivningen. Endast så kan problemet ringas in. Det är nödvändigt att nya statistiska verktyg tas fram, där en samlad statistik över hela arbetsmarknadsområdet möjliggörs, för att mäta den faktiska frånvaron från arbete. Staten och statens myndigheter bör samordna och koordinera sin statistik. I den officiella statistiken bör det gå att utläsa statistik om korttidssjukskrivning, långtidssjukskrivning, förtidspensionering, latent arbetslöshet, deltidsarbetslöshet, i åtgärder och öppen arbetslöshet. Den samlade frånvaron från arbete måste tydligt gå att utläsa.
mot · GT02A217 · 2005-09-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om arbetsmarknadsåtgärder för arbetslösa på deltid och för timanställda. Många människor saknar det mest grundläggande i livet ett arbete som man kan försörja sig och sin familj på. Vi vill i den här motionen peka på två grupper, de som är långtidsarbetslösa på deltid och de som är timanställda. Majoriteten av dessa båda grupper består av kvinnor som befinner sig i en mycket svår situation. Därför är det angeläget att dessa grupper blir föremål för arbetsmarknadsåtgärder som motsvarar behovet och att åtgärderna anpassas till de förutsättningar som råder för dessa båda grupper. Till gruppen långtidsarbetslösa räknas personer som varit arbetslösa samt långtidsarbetslösa under som varit arbetslösa . Men om man är arbetslös på deltid räknas den arbetssökande inte som långtidsarbetslös. Därmed kommer den arbetssökande på deltid inte i åtnjutande av de arbetsmarknadsåtgärder som riktar sig till långtidsarbetslösa, som det finns anledning att oroa sig för att kvinnor som grupp i mindre utsträckning än män får del av arbetsmarknadsåtgärder. Deltidsarbetslösa är också arbetslösa men har ofta av praktiska skäl svårt att kombinera en deltid med ytterligare en deltid. Inom vissa branscher finns det alltför få möjligheter till att kunna få ett heltidsarbete. I regeringsförklaringen aviserades en lagstiftning om rätt till heltid. Men innan den har trätt i kraft och fått ett ordentligt genomslag är det angeläget att vidta åtgärder för att arbetslösa på deltid och timanställda ska kunna få ta del av arbetsmarknadsåtgärder.