mot · GT02U386 · 2005-10-05 00:00:00 — med de fem största vapenfabrikantländerna i , innebär däremot renodlade vapenutvecklingssamarbeten som har anledning att ifrågasätta. Verksamheten syftar ytterst till att underlätta export och rimmar illa med fagert tal om nedrustning och vapenavveckling. utvecklar detta mer i motion 2004/05:U319 om EU:s militarisering som utskottet ännu inte behandlat. bör i stället ta initiativ i FN till en konferens för att påbörja arbetet med ett internationellt fördrag om restriktioner i vapenproduktion och vapenhandel. Arbetet med att stoppa personminor, såsom det kommit till uttryck i , måste anses som en framgång för mänskligheten. Bakom framgången låg en välorganiserad civil kampanj som skickligt lyckades föra fram sitt budskap och skapa en sådan opinion att en konvention om ett avskaffande blev verklighet . har 144 stater ratificerat och 37 miljoner lagrade minor förstörts. Men mycket saneringsarbete återstår i världen, och grymt tragiskt är det för de offer som åratal efter ett fredsslut råkar trampa på vad som döljs i marken. Pengar till sanering, proteser och rehabilitering fattas överallt. Dessutom avslöjades i att (), trots det uttryckliga förbudet i konventionen, ändå sysslar med framtagning av nya mintyper och produktförbättring. Det är ett oacceptabelt regelbrott av en svensk myndighet bunden av ! I praktiken har s.k. klusterbomber också blivit en fara för civilbefolkningar i drabbade länder, t.ex. . Anledningen är att en stor del av de mindre bomberna inte exploderar utan blir liggande på marken som blindgångare och därefter i praktiken fungerar som minor. En del av dessa blindgångare är färgglada och kan påminna om andra föremål, till exempel leksaker. Den stora skillnaden mellan vanliga antipersonella minor och blindgångare efter klusterbomber är att de senare i större utsträckning dödar den som utlöser dem. beslutade att bifalla ett betänkande (2003/04:UU16) om svensk anslutning till det femte protokollet till konventionen om förbud mot eller inskränkningar i användningen av vissa konventionella vapen som kan anses vara ytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verkningar. Till viss del behandlar protokollet åtgärder för att i förebyggande syfte minska förekomsten av explosiva lämningar efter krig. Med detta menas att exempelvis klusterbomber ska ha en självutlösare som ska få bomben att explodera om den blivit en blindgångare. vill verka för ett totalt förbud mot att använda klusterbomber. Därför bör inom EU verka för ett moratorium till dess ett förbud mot klusterbomber finns. 4.2Utbränt uran Depleted Uranium (DU) Vapen med s.k. utarmat uran, som använt och använder i , i och på , är såväl kemiskt giftiga som radioaktiva. DU-vapen ingår i och har en stor sprängkraft. De avger radioaktiv strålning , och det giftiga och radioaktiva ämnet sprids med luften och grundvattnet. Den största faran med utarmat uran är den oxidering till uranoxid som sker i samband med detonation. Då förvandlas uranet till ett lätt stoft som kan färdas mycket långt i egenskap av små partiklar som man sedan via inandning eller sår får in i kroppen. Urandammet förmår tränga djupt ned i lungsäckarna, vilket ger astmaliknande symtom och kan skada benmärg, njurar och könsceller. Skador kan även överföras genetiskt till kommande generationer genom att arvsmassan skadas. Trots att vetskapen om vilka faror radioaktiv strålning kan innebära för människor och natur är väl spridd används utarmat uran i stor omfattning. Det råder inte fullständig vetenskaplig enighet om DU:s skadlighet, men eftersom det är uppenbart att radioaktiviteten kvarstår i miljön menar att det är angeläget att anlägga ett försiktighetsinriktat angreppssätt. Allmänheten har inte heller full information om dessa förhållanden, och svenska soldater och civila skickas till områden som förorenats av utarmat uran där radioaktiviteten kan vara tusentals gånger högre än det normala. Uneps personal får inte vistas i DU-kontaminerade områden. Användningen av DU-vapen strider mot och internationella avtal som icke-spridningsfördraget (NPT) liksom troligen mot provstoppsavtalet (CTBT). I t.ex. i , som exponerats för utbränt uran efter , har fosterskadorna ökat 19 gånger rapporterar en svensk professor i strålningsfysik. Han konstaterar att barn med djup gomspalt, cyklopöga eller som saknar armar och ben bara brukar påträffas hos en på miljonen, men så inte i . Vidare hävdar de amerikanska hemkomna soldater som lider av grava njur- och andningsbesvär samt neurologiska åkommor i sällan skådad omfattning att detta har samband med exponering för DU. menar att den roll som tillskrivs det utbrända uranet underskattas av både myndigheter och stora delar av forskarvärlden. Vapnet, med sin stora genomträngningsförmåga och sin dubbla toxiska verkan, är inte uttryckligen förbjudet, utan klassas bland de konventionella vapnen. vill i väntan på erkända belägg se ett totalt förbud mot användning av utbränt uran och inom ramen för befintliga anslag öka forskning som kan klarlägga sambandet mellan utarmat uran och sjuklighet, miljöeffekter och dödlighet. Kärnvapen är det dödligaste och mest förstörelsebringande av vapenslag. Dessa omfattas dock av ett bra avtal för begränsning och nedrustning som jordens alla länder, förutom , , och , har ratificerat: (NPT). Avtalet går dels ut på att spridningen ska begränsas, dels att de fem officiella kärnvapenmakterna , , , och ska avrusta. Dessutom ska s.k. fredlig kärnkraftsteknologi göras tillgänglig för anslutande stater. ses avtalet över och länderna ska avrapportera sin utveckling. var en sådan översyn aktuell i men det sorgliga resultatet var att i princip hade inga nedrustningsansträngningar gjorts sen sist. Det är snarare tvärtom. moderniserar sin arsenal, tar fram i smyg, fortsätter att mörka sitt innehav och vägrar medge inspektioner, som landet alltid gjort. Inga strategiska stridsspetsar på europeisk botten har tagits bort, och och upprustar till och med. har fortfarande ca 20 000 stridsspetsar, men menar ändå att man nedrustat. har ca 10 000, varav 480 i , främst i , och försvarsminister säger dessutom öppet att han vill bygga fler stridsspetsar för att exempelvis kunna detonera dem i bunkers. Vidare har ca 400, ca 300 och 185 dödliga vapen klara att verka med blott 24 timmars så kallad alert time. åtog sig dessa fem kärnvapenmakter (för övrigt samma stater som är permanenta medlemmar i !) inom ramen för att förstöra, inte bara demontera och lagra undan, men de har alltså i princip inte gjort något. position i de senaste förhandlingarna var tyvärr inte urskiljbar, eftersom vi låg bakom den hållning som EU intog. Eftersom man inte kritiserar sina unionskamrater undgick och innehav och brist på nedrustning all öppen kritik. Därmed utövade inte heller EU som helhet de påtryckningar man aviserat mot vare sig , eller för deras uteblivna engagemang. Slutsatsen drar är att i EU bör verka dels för rätten att öppet kritisera medlemsländer som bryter mot avtal, dels att också öppet göra så mot och . Kritiken måste riktas både i fråga om innehavet och om att de försinkar det globala nedrustningsarbetet. Slutligen bör också verka för en tätare översynsprocess där sanktionsmöjligheter skapas för de länder som inte fullgör sina åtaganden. 4.4Lätta vapen Small Arms and Light Weapons (SALW) I världen cirkulerar över 639 miljoner lätta vapen, av dessa är i civila händer utan registrering och kontroll. Dessa vapen dödar 1 000 människor eller en halv miljon en omfattning som manar till eftertanke. I finns två miljoner registrerade lätta vapen, detta på en befolkning på nio miljoner. Hur många illegala vapen som finns är av logiska skäl oklart. Men uppgifter om hur mycket som stjäls är däremot lätta att dokumentera. I vårt fredliga och genomreglerade land sker, som följd av dessa stölder och på grund av den mängd vapen som finns i orätta händer, i genomsnitt tre våldsbrott per dag med lätta vapen inblandade. I är de liberala vapenlagarna ett ständigt hett politiskt ämne eftersom gatuvåldet är en vardagsföreteelse. Mentaliteten där är att säkerhet skapas med vapen i hand, snarare än att det är vapenspridningen i sig som skapar otryggheten människor emellan. Det senare synsättet omfattas dock fortfarande av de allra flesta svenskar, allt enligt en undersökning som Svenska Röda Korset gjort. Det arbete som pågår inom FN:s ram med en förestående konferens är ägnat att skapa ett juridiskt bindande instrument för att märka och spåra lätta vapen. Det är ett steg i rätt riktning, liksom implementeringen av den Plan of Action som finns som ett etablerat, om än otillräckligt instrument vid sidan om en rad regionala överenskommelser. I längden behövs dock en separat konvention mot spridning av just små och lätta vapen, i enlighet med riktlinjerna i . Detta bör regeringen verka för inom FN, och förutsätter att den kommer att ta både frivilligorganisationer och engagerade parlamentariker i anspråk för svensk representation i detta arbete. Efter det slut är företag som erbjuder stater sina professionella militära tjänster ett växande och oroande fenomen. Privata militära företag (PMF) återfinns i många konfliktområden och erbjuder en mängd militära uppdrag. Fenomenet är intressant då det direkt sätter en stats våldsmonopol inom sitt territorium i fråga. Från färre än tio stycken 1991, har PMF i ökat till fler än 30 stycken . , , och Airscan med flera omsätter . PMF skiljer sig från besläktade säkerhetsföretag, då de också erbjuder rent militära tjänster: allt från stridsunderstöd och uthyrning av elitförband till militär utbildning, rådgivningstjänster vid krigsmaterielförsäljning militära analyser och logistiskt stöd. Det handlar dock inte om traditionella legosoldatarméer utan de ser precis ut som vanliga företag som presenterar sig på öppna hemsidor och marknadsför sig med glättiga reklamblad. De har genom detta fått en mer legitim ställning än de forna legosoldaterna, men har ändå (Blackwater) varit det huvudsakliga målobjektet för vad som i medierna skildras som irakiska terrorattacker. Hanteringen inbjuder till avpersonifiering av vad det verkligen är frågan om: Professionellt våld och dödande, men på annans uppdrag och utan personligt eller offentligt ansvar. Svenska soldater i FN-tjänst riskerar att råka ut för konflikter där PMF underblåser konflikten. Det finns de som t.o.m. föreslår att PMF skulle kunna hyras in av FN för fredsbevarande uppgifter, men förhoppningsvis har FN:s generalsekreterare, , rätt när han säger att världen är troligen inte beredd att privatisera freden. Frågan om PMF har således lämnats mer eller mindre till självreglering och till företagens eget ansvar. Den otillfredsställande internationella lagstiftningen kan få allvarliga konsekvenser för internationell fred och säkerhet. I fall där de kontrakteras av främmande regeringar undviks ofta benämningen legosoldater genom specifika klausuler i det avtal som tecknas mellan regeringen och företaget i fråga. De flesta länder ser behovet av att begränsa dessa företags förehavanden, men få har tagit fram relevanta lagar för att understödja den internationella överenskommelse som ändå finns: Legosoldatskonventionen som FN antog 1989. Tyvärr har konventionen ännu inte trätt i kraft då endast ett fåtal länder anslutit sig till den, varav ingen av de större västerländska staterna. har också valt att stå utanför, trots att man säger sig sympatisera med den. menar att självklart bör ratificera legosoldatskonventionen för att ha medel att möta en eventuell svensk öppning av en sådan marknad och kunna agera korrekt mot dessa stridskrafter. Regeringen bör naturligtvis också driva ifrågasättandet av PMF-fenomenet i relevanta internationella forum. Den säkerhetspolitiska situationen i världen har förändrats radikalt. Det blir allt tydligare att de hot som finns mot mänskligheten inte alls bara är av det traditionella militära slaget. Ett av de mest påtagliga hoten utgörs av terrorismen, dvs. kriminellt, självinducerat ofta dödligt våld mot civila som inte kan förutses eller förebyggas på plats. FN har i en serie resolutioner (Generalförsamlingens 49/60 /1994, säkerhetsrådets 1368/2001, 1373/2001, 1377/2001 och 1566/2004 samt rapporten och deklarationen från toppmötet ) fördömt terrorismen och manat världen till motvärn. För att bekämpa terrorhandlingar behöver man egentligen inte förstå allt det som kan förorsaka terrorism. Här finns inte heller entydig forskning eller allmänt omfattade sanningar. Att rekryteringsbasen skulle bestå av unga i någon form av desperation och utanförskap håller bara delvis streck. Självklart är fattigdomsbekämpning, demokratisk delaktighet och en rättvisare världsordning långsiktiga mål som bör minska motiven för terroristhandlingar, även om det inte ger omedelbara resultat. Inte heller kan militär upprustning eller ökad övervakning ge något pålitligt skydd. Men vad som är påtagligt och uppenbart är att man för ofta i ivern att bekämpa terrorism urholkat demokratin. Kränkningar av personlig frihet, skärpt övervakning, inskränkningar i yttrande- och tryckfrihet, religionskontroll, lagändringar som flyttar ut gränserna för statens rätt till kontroll, buggning av enskilda individer, utlämnande av känsliga uppgifter, domar utan rättegång, frihetsberövanden på dunkla grunder, fördomsfulla utpekanden av grupper eller folkslag är exempel på motaktioner som fått terroristbekämpningen att delvis motverka sitt syfte. Över huvud taget har den rättssäkerhet som demokratiska stater omsorgsfullt försökt bygga upp för att just frihet och demokrati skall råda och alla skall kunna vara delaktiga för mycket satts åt sidan. vill i stället betona vikten av dialog, integrering, respekt, delaktighet och fortsatt öppenhet samt tryckfrihet både i samhällets reguljära verksamheter och i terroristbekämpningssammanhang. Arbetet mot terrorism och internationell kriminalitet över huvud taget får således inte bedrivas med sådana medel att statens våldsanvändning ökar eller dess rätt till kontroll mot civila systematiskt utökas.