mot · GT02N383 · 2005-10-04 00:00:00 — Utan ett grundläggande serviceutbud blir det svårare för privata företag att överleva, och därmed hotas en hel bygd . På detta område som på så många andra när det gäller landsbygdspolitiken gäller det att vara öppen för flexibla lösningar och ta till vara enskilda individers engagemang. föreslår att ett särskilt anslag inrättas i statsbudgeten för upphandling av grundläggande samhällsservice i regionalpolitiskt utsatta områden. Ett sådant anslag finns för den postala verksamheten, men det bör omfatta fler områden. Upphandlingen bör göras regionalt med de regionala beslutsorganen som huvudman. Den grundläggande samhällsservicen bör dessutom tryggas i lag. Detta bör ge regeringen till känna. vill öppna för fler privata, kooperativa och föreningsdrivna alternativ. En verklighet där samhället betalar för välfärden men där man har en kombination av egna företag, föreningar men även kommun/landstingsdrivna verksamheter är minst lika viktig för landsbygden som för städerna. En friare syn på möjligheten att etablera företag inom t.ex. vårdsektorn skulle t.ex. kunna kombinera byns äldres rehabilitering med spaverksamhet för betalande gäster. Möjligheterna är oändliga om kreativiteten släpps loss. Det skulle också öka utbudet av bra arbetstillfällen och ge framför allt kvinnor fler arbetsgivare än kommun och landsting. Landsbygdens befolkning visar ofta en stor förståelse för att service både vad gäller myndigheter och privata tjänstesektorn, av naturliga skäl är sämre än i tätorterna. är det en viktig grundförutsättning både för en god boendemiljö och för företagandet att en rimlig servicenivå upprätthålls. ser allvarligt på att viktiga samhällsfunktioner försvinner helt. Det är synnerligen angeläget att statliga verk och myndigheter verkligen uppfyller sitt regionalpolitiska ansvar det gäller inom alla områden men kanske allra främst inom rättsväsendet, där det finns stor risk för utarmning av människors rättssäkerhet. vill stoppa neddragningarna inom polis, tull, post och tingsrättsverksamheterna som pågår i . Det är också viktigt att glesbygdskommuner kan erbjuda sina invånare tillgång till kultur och fritidsaktiviteter. Detta gör landsbygden mer attraktiv för unga och kan förbättra den sneda åldersfördelningen. Även här gäller det att lokalt kunna ha flexibilitet för att tillvarata varje bygds särart. Regionalpolitiska medel bör kunna användas för kulturella insatser i landsbygd. Vi vill dessutom lyfta fram problemet med den starka koncentrationen av de statliga kulturanslagen till . Det är angeläget att kulturkonsumtion kan spridas över hela landet, och därför bör kulturanslagen riktas på ett annat sätt än . Detta bör ges regeringen till känna. Landsbygden ger ofta tillgång till särskilda typer av fritidsverksamheter med anknytning till natur och kulturlandskapet, så som friluftsliv, hästsport, segling, m.m. Detta är viktiga tillgångar som gör boendet på landet attraktivare. En annan viktig form av kultur och fritidsverksamhet som ofta är stark på landsbygden är föreningslivet och studieförbunden. Det är därför viktigt att dessa nätverk stöds. Förstärk det regionala kulturella ansvaret ser det som avgörande att det finns ett livaktigt kulturliv på det lokala och regionala planet. 1974 tog staten, efter ett enigt riksdagsbeslut, ett samlat ansvar för utvecklingen av den regionala kulturen och i det beslutet fanns många bra intentioner, som det var en vidgning av statens ansvarsområde. Inte minst innebar det ett ökat stöd till regionerna, men styrningen var hård. Modellen var att satsar ni en krona, så satsar staten en krona. Och det stimulerade, för man ville ju få tag i statens pengar till den egna regionen. Efter kan man konstatera att regionernas kulturansvar utvecklats mycket positivt, och det är en livaktig verksamhet på de flesta håll. Det innebär också att det inte behöver finnas samma styrning längre från statsmaktens sida, utan hellre en s.k. kulturpåse. Den innebär att regionerna själva får en större möjlighet att avgöra inom vilka områden kulturpengarna ska användas. Det är rimligt att denna utveckling äntligen tar fart. I syfte att omfördela statliga medel för att ytterligare stärka regionala kulturverksamheter har liberalerna föreslagit att bidragen till den regionala kulturverksamheten ökas. I avvaktan på ett beslut om kulturpåse har fördelat ökningen av bidragen till regional musikverksamhet samt regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner. Det behövs satsningar på litteratur och läsande eftersom läsandet och läsförståelsen minskar . Bibliotek är en kulturinstitution och kunskapsbank som har fortlevt . I kommuner och kommundelar fungerar de som lokala kulturcentrum och har en nyckelfunktion när det gäller att motverka segregation och kunskapsklyftor. Vi slår vakt om alla människors möjlighet till kostnadsfria boklån ur ett rikt bestånd. vill ge folk- och skolbiblioteken ytterligare resurser för bokinköp. Biblioteken på små orter bör prioriteras. En del av medlen skulle kunna användas till att skapa en bättre balans i bibliotekens spegling av samhällsfrågor. I deras, för demokratin så utomordentligt viktiga, uppgift att vara en källa till kunskap om skeenden och företeelser i vår omvärld kan dessvärre en medborgare inte alltid vänta sig att finna ett åsiktsneutralt urval av titlar, som en undersökning av utbudet på landets bibliotek har visat. Samverkan för lokal utveckling och tryggad grundservice En viktig väg att nå lokal mobilisering är genom samverkan och samordning. prövas nya former för att samordna servicen i landsbygden. Det innebär t.ex. att statliga verk och myndigheter som post, arbetsförmedling, lokalkontor för länsstyrelse och samverkar med kommunen så att både personal- och lokalkostnader kan pressas. Inte sällan handlar det om att finna smidiga och informella lösningar för att kunna säkerställa en god service. Det är viktigt att sådana förslag uppmuntras och prövas och inte kvävs av byråkratiskt tänkande. Även här är det av yttersta vikt att man beaktar ett underifrånperspektiv när denna typ av service utvecklas. Beslut om lokalsamverkan får heller aldrig hindras av ett stelt regelverk. Det måste i stället kännetecknas av flexibilitet och mångfald. I linje med liberalernas allmänna krav om en förnyelse av den offentliga sektorn anser vi att man bör pröva ytterligare vägar för att säkerställa service. Till exempel bör det bli regel att statliga myndigheter måste pröva möjligheterna att köpa tjänster från privata företag i syfte att utröna om detta kan medföra att en verksamhet kan förbättras eller bevaras. Detta bör ges regeringen till känna. För att öka lönsamheten i landsbygdsbutiken eftersträvar den att bli central för fler serviceslag. Biblioteksverksamhet, post- och apoteksärenden är exempel på service som sköts via butiken. En positiv effekt av att inrymma dessa verksamheter i butiken är att tillgängligheten ökar genom att butiken oftast har betydligt längre öppettider än den offentliga institutionen. Det är viktigt att myndigheter och statliga monopolföretag som , Systembolaget och posten agerar på ett sådant sätt att möjligheten för lanthandlare att överleva stärks. Att så inte alltid är fallet framkommer av en utredning från . bör uppmana regeringen att tydliggöra de statliga bolagens ansvar i dessa fall. Myndigheter som förstår landsbygdens villkor Det är viktigt att skapa förståelse för landsbygdens särart inom myndighets-Sverige. I vissa fall är kopplingen till landsbygden klar, men i andra situationer kan det vara svårt att se effekterna av beslut. Detta gäller särskilt vid förändringar av myndigheternas verksamheter. Vid verksamhetsförändringar bör statliga organisationer inte enbart beakta rationaliseringsvinster hos den enskilda myndigheten utan också se hur dessa förändringar påverkar kostnaden för andra statliga verksamheter samt vilka effekter det får på näringslivets generella konkurrenskraft. Detta bör ges regeringen till känna. Ett av problemen med landsbygdspolitiken är att den är utpräglat tvärsektoriell. En myndighetsstruktur med alltför många små specialiserade myndigheter kan riskera att försvåra för en mer övergripande landsbygdspolitik att komma till stånd. går de sektoriella stuprören ända upp i regeringskanslierna och metoder för att öka samarbetet mellan olika myndigheter och politikområden måste komma till. En splittrad myndighetsstruktur ger ytterligare problem i form av att framför allt företagare inom de areella näringarna måste ha kontakt med olika myndigheter vid arbeten kring landsbygdsutveckling. Små myndigheter har också svårare att vara närvarande i hela landet. vill inte föregripa avseende strukturen på svensk förvaltning men vi vill ändå hävda att en inriktning som minskade de sektoriella stuprören och som minskade antalet myndigheter vore önskvärd. Ett samlat landsbygdsverk som värnar landsbygdsutvecklingen anser att tillväxt- och näringspolitiska frågor på landsbygden är viktiga. Vi anser därför att man bör ta ett samlat grepp dessa frågor. Detta berör då framför allt de areella näringarna, jordbruk, skogsbruk samt fiske. Jordbruket och fisket har blivit alltmer beroende av den gemensamma Europapolitiken och genomgår just nu stora förändringar. Vi anser därför att det finns all anledning att överväga en förändring av myndighetsstrukturen på dessa områden. De funktioner inom , , och som är viktiga ur ett näringspolitiskt perspektiv vill vi inordna i det nya Verket för landsbygden och de areella näringarna, . Frågor som rör t.ex. djurskydd och livsmedelssäkerhet och konsumentskydd borde i stället överföras till den nya samt till . Andra delar av verksamheterna inom t.ex. bör kunna flyttas till . Vi tror att detta skulle ge en renodling av de olika myndigheternas roll samt ge den föreslagna ett tydligare mandat att på ett brett sätt arbeta med frågor som berör landsbygdsutveckling. Det senare tror vi är viktigt för att skapa en struktur som överensstämmer med hur vi ser på hur framför allt EU:s jordbrukspolitik bör utvecklas från produktionsstöd till ett tydligare stöd till landskaps- och miljöarbete. Viktigt att betona är att det nya verket under inga omständigheter får bli ett organ för opinionsbildning som det nuvarande . I stället bör man uppmuntra till en utveckling där NGO:er fick större möjlighet att aktivt arbeta för utvecklingen på landsbygden och att delta i utvecklingen av landsbygdspolitiken. Detta bör ges regeringen till känna. Under en lång rad av år flyttades myndigheter från till övriga landet. Undersökningar har visat att dessa utflyttningar inte har gett den effekt som önskats. Därför bör man i fortsättningen i princip inte flytta på befintliga myndigheter. Däremot är vi positiva till en fortsatt lokalisering av statliga myndigheter till andra delar av landet om det avser nya myndigheter och tar upp den frågan i en särskild motion. Vi vill dock påpeka att är skeptiskt mot inrättandet av en rad nya myndigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En bred syn på landsbygdsutvecklingsprogrammen Landsbygdsutvecklingsprogrammens utformning är nu under diskussion. ser positivt på att EU nu omvandlar delar av sitt direktstöd till jordbruket till ett utökat LBU-program. Vi anser att regering och riksdag ej i detalj skall styra utformningen av LBU-programmen utan att detta bäst görs av berörda myndigheter. Vi ser dock gärna ett stort lokalt inflytande på hur programmen utformas. Vi tycker att det är principiellt olyckligt att politiker detaljstyr på detta sätt. I stället borde vi sätta upp målen för LBU-programmen och överlåta åt expertisen att på ett riktigt sätt fördela pengar till projekt som uppnår dessa mål. Fördelen med ett sådant arbetssätt är att man dessutom kan ta vara på nytänkande inom jordbruket. Det kan ju finnas andra medel än de som regeringen specificerar för att uppnå målen. Vi anser vidare att huvuddelen av LBU-stöden skall användas till miljöstöden. anser att målen med LBU-programmen skall vara: att gynna det öppna landskapet och planeringen av landskapet för att på så sätt få biologisk mångfald framför allt vad avser rödlistade arter att gynna det öppna landskapet för att uppnå rekreation och upplevelser av kulturlandskapet att minska kväveläckaget från jordbruket att minska användningen av bekämpningsmedel och andra farliga kemikalier i jordbruket att minska jordbrukets klimatpåverkan att gynna landbygdsutveckling via företagande t.ex. vad avser småskalig produktion och nyföretagande inom jordbruket. I den sista punkten vill vi dock lägga en restriktion. anser inte att ett investeringsstöd är en bra form för att gynna företagande. Vi inser problemet med riskkapital på landsbygden men vill hellre att detta stöd ges i form av statliga garantier för gynnsamma lån till företagandet. Vi tror inte på statens förmåga att bedöma vilka insatser som är företagsmässiga utan vill lämna detta åt de institutioner som normalt arbetar med företagsfinansiering. Vidare vill vi påpeka att de viktigaste åtgärderna för att gynna speciellt småskalig produktion inte har med bidrag att göra utan med regelverk som fungerar för småföretag och en minskning av samhällesbyråkrati.