mot · GT02U313 · 2005-10-04 00:00:00 — 4Moderata utgångspunkter för svensk utvecklingspolitik8 4.4Utveckling och säkerhet går hand i hand.10 4.5Mer demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna.10 4.6Grundläggande utbildning till alla12 4.7Ökad fokus på kvinnor12 4.8Hiv/aids ett globalt hot13 4.11Bättre miljö i kampen mot fattigdom18 4.13Skuldavskrivning med tydliga villkor20 4.15Nolltolerans mot korruption i biståndet23 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att främja en snabb utrotning av fattigdomen som övergripande mål. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att biståndet skall bidra till att uppnå FN:s millenniemål . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att rättsstaten, respekt för de mänskliga rättigheterna, demokrati och marknadsekonomi är centrala målsättningar i samarbetet med biståndsländerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att aktivt bör verka för ett samordnat och sammanhållet användande av de medel som EU har tillgång till inom ramen för den gemensamma utrikespolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tydliggöra gränssnittet mellan snabba och kortsiktiga humanitära insatser och mer långsiktigt bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det humanitära biståndet i högre grad skall fokusera på att stärka kvinnor och föräldralösa barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ökade satsningar på katastrofförebyggande bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU och FN skall stödja utvecklingen av en afrikansk freds- och säkerhetsordning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör stärka resurserna för freds- och säkerhetsfrämjande insatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att motverka internationell terrorism i diktaturer och svaga demokratiska och fattiga länder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU skall ställa tydligare krav om respekt för de mänskliga rättigheterna och demokrati inom ramen för Barcelonaprocessen, men även allmänt i utvecklingssamarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbildning för alla flickor och pojkar i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka kvinnors rättigheter och möjligheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verka för utarbetande av specifika program för barn som har blivit föräldralösa på grund av hiv, samt att dessa program implementeras i de afrikanska ländernas ordinarie fattigdomsstrategier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka samarbetet mellan stater, regeringar, frivilliga och/eller enskilda organisationer för att sprida kunskap om hiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skapa en effektiv struktur för olika hälso- och sjukvårdsinsatser i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skapa fler utvecklingsenheter som arbetar med hivprevention på plats i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge tillgång till antivirala medel för alla gravida hivsmittade kvinnor i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att satsa ytterligare resurser på grundforskning rörande effektiv behandling och vaccin mot hiv, tbc och malaria. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tekniköverföring och finansiellt stöd för hållbar utveckling måste bli en viktigare del i och EU:s utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verka för att miljöprogram utarbetas och implementeras i nationella planer för fattigdomsstrategier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inom EU och WTO skall vara pådrivande för att avskaffa tullar och handelshinder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tydliga villkor för skuldavskrivning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om resultat- och kvalitetsmål för utvecklingspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om noggrann utvärdering och uppföljning för ökad kunskap om hur svenskt bistånd kan effektiviseras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att frivilligorganisationer som verkar i utvecklingsländer bör få en utökad roll i biståndet, särskilt i länder med korrupta regimer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka och utveckla det partinära stödet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka självständigheten och flexibiliteten när det gäller verksamhetsplaner, rapportering och redovisning utan att göra avkall på strikta ekonomiska redovisningskrav för det partinära stödet för demokratisamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa nolltolerans när det gäller korruption med svenska biståndsmedel inblandade. anvisar till utgiftsområde 7 anslag 8:1 Biståndsverksamhet för budgetåret i enlighet med vad som anförs i motion 2005/06:U377 om utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. enades världens ledare på om åtta mätbara mål för att minska fattigdomen i världen. Dessa mål skall vara uppnådda och är ett ansvar för alla länder som skrivit under millenniedeklarationen. Millenniemålen har fått en uppslutning av i stort sett alla världens regeringar. Enligt en ny rapport från går denna utveckling i vissa regioner tyvärr åt rakt motsatt håll, och det är nu viktigt att vända denna trend både gällande bättre hälsa för utvecklingsländerna och ökade biståndsresurser från den rika världen för att uppnå målen . Svensk utvecklingspolitik skall fokusera på de områden vi har stor erfarenhet av och kunskap om för att bidra till millenniemålen. bör dela med sig mera av sina goda erfarenheter inom olika områden såsom konfliktlösning, respekt för de mänskliga rättigheterna, demokratiutveckling, jämställdhet och hälsovårdsuppbyggnad. Millenniemål 1: Utplåna extrem fattigdom och hunger Fattigdom och hunger skall halveras till 2015. Även om fattigdomen har minskat så lever 1 miljard människor på . Att halvera fattigdomen till 2015, som är FN:s mål, kräver satsningar på ökad ekonomisk tillväxt i de fattigaste länderna. Tillväxten måste gynna de fattigaste genom ökade inkomster och bättre levnadsstandard. I procent räknat har andelen extremt fattiga minskat drastiskt på global nivå, från . Med den takten kommer målet om att halvera fattigdomen att nås . Men framgången är mycket ojämnt fördelad över världen. Bakom de goda globala siffrorna ligger framför allt framgången i och . Faktum är att inkomstfattigdomen inte minskat alls i regionerna som ligger utanför . I och i Arabländerna har andelen fattiga varit och i söder om liksom /har andelen fattiga dessvärre till och med ökat. Det kommer att bli svårt att nå målet om halverad fattigdom, trots framstegen på global nivå, om inte fattigdomen börjar minska även i de övriga regionerna. Mer än 850 miljoner människor lever i kronisk hunger eller undernäring. Målet är att halvera andelen människor som lever med kronisk hunger . Hungersnöd är inte nödvändigtvis detsamma som svält, vilket är ett direkt livshotande tillstånd. Långt ifrån alla som lider av undernäring svälter. Ändå dör ca 25000 människor, de flesta barn, av svält eller svältrelaterade tillstånd. Positivt är dock att globalt har andelen minskat från till . Tyvärr är detta inte tillräckligt för att nå målet om halverad hungersnöd . Takten måste öka. Den högsta andelen hungrande återfinns just i söder om , där en tredjedel av alla människor lider av kronisk hunger. Däremot finns det högsta antalet hungrande människor i som ensamt har fler fattiga och hungrande människor än hela tillsammans. Millenniemål 2: Uppnå allmän grundskoleutbildning Alla barn skall gå i grundskola 2015. Fler barn än någonsin börjar i , men det är fortfarande 115 miljoner barn som står utanför. Brist på utbildning minskar samhällets grundförutsättningar för långsiktig utveckling eftersom utbildning är avgörande för människors hälsa och förmåga att försörja sig. Därför är FN:s mål att alla barn skall gå i 2015 mycket viktigt för att de andra millenniemålen skall kunna uppfyllas. Störst framsteg har gjorts i och , där inskrivningen i har ökat från . , och har också sett framsteg om än dessa är mindre. Den största utmaningen finns i söder om som trots vissa framsteg fortfarande har stora problem främst på grund av att hälften av alla barn där aldrig slutför sin grundskoleutbildning. Millenniemål 3: Främja jämställdhet och ökade möjligheter för kvinnor Av de 115 miljoner barn i världen som inte får gå i är omkring 69 miljoner flickor. Två tredjedelar av de 876 miljoner vuxna analfabeterna är kvinnor. Kvinnor är en drivkraft för utveckling. När jämställdheten ökar används en större del av befolkningens kapacitet för att möjliggöra ökad tillväxt. FN har som mål att alla flickor skall gå i 2015. Jämställd inskrivning i skolan är det enda mätbara delmålet för jämställdhet i millenniemålen. Förutom jämställdhet inom utbildning mäts även andelen förvärvsarbetande kvinnor samt andelen kvinnor i parlamentet, även om det inte finns några mål uppsatta för dessa indikatorer. Undersökningar som gjorts visar att kvinnolönerna har ökat i 93 av 131 undersökta länder. Trots detta tjänar kvinnor mindre än männen i alla länder i världen. Millenniemål 4: Minska barnadödligheten Dödligheten bland barn skall minska med två tredjedelar fram . Men fortfarande drabbas mer än 11 miljoner barn (30000 barn ) av sjukdomar som till stora delar skulle kunna förhindras eller av ren svält. Rent vatten, förbättrad sjukvård, fler barnmorskor, ökad användning av myggnät och antibiotika till överkomligt pris skulle göra stor skillnad i bekämpningen av malaria, diarréer och tuberkulos. Med mer information och kunskap skulle vi kunna minska spridningen av hiv. På global nivå har andelen barn som dör minskat från av alla barn till . Det är ett viktigt framsteg men om millenniemålen skall nås måste farten öka. Målet är att barnadödligheten skall minska med två tredjedelar . Det positiva är att det är möjligt att göra stora framsteg . har till exempel minskat barnadödligheten med och de flesta länder i arabregionen har minskat barnadödligheten med . I söder om är dödstalet bland barn fortfarande skrämmande högt, där 174 barn av tusen födda inte får uppleva sin femårsdag. Det motsvarar mer än vart sjätte barn. Allra värst är situationen i där 284 barn av 1000 dör . Millenniemål 5: Förbättra mödrars hälsa Mödradödligheten skall minskas med tre fjärdedelar fram . Barnmorskorna spelar en viktig roll för både barnens och mödrarnas välbefinnande. De bidrar till att mödrarnas hälsa under graviditeten förbättras och att riskerna vid förlossningen minskar. har bara varannan gravid kvinna tillgång till barnmorska. Statistiken för mödradödlighet är mycket osäker. Uppskattningarna visar dock att även om utvecklingen går åt rätt håll och mödradödligheten minskar, så kommer söder om , samt att få mycket svårt att nå målet om att minska mödradödligheten med tre fjärdedelar . Ländervis finns det dock många framsteg. I minskar mödradödligheten. Där har dödligheten bland blivande mödrar minskat från 1 050 per 100 000 födslar till 2000 och bedömningen är att den skall minska ytterligare till 262 . ett annat fattigt land som har lyckats minska mödradödligheten genom satsningar på bättre mödravård. Detsamma har gjort som halverat mödradödligheten på . Millenniemål 6: Bekämpa hiv/aids, malaria och andra sjukdomar Över 40 miljoner människor lever med hiv/aids och sjukdomen är det största hindret för utveckling i många länder. Ytterligare fem miljoner människor smittas och bara beräknas mer än tre miljoner människor ha dött av aids. Hiv/aids är den främsta orsaken till tillbakagången i mänsklig utveckling som ovanligt många länder upplevde , framförallt i söder om . De högsta prevalenstalen återfinns i (38,), (37,, (28,) och (24,). Många länder har lyckats höja medvetenheten om problemen och genom att föra en bestämd och genomgripande politik lyckats hålla hivtalen på en låg nivå. Några har också lyckats vända en växande epidemi till en tydlig nedgång i antalet nya fall. som tidigt prioriterade kampen mot hiv/aids i sin nationella politik, har lyckats få ned hiv/aids-talen från en hivprevalens och någonstans mellan till dagens nivå på . FN har som mål att spridningen av hiv/aids och andra sjukdomar skall stoppas . Det kräver samlade insatser från alla världens länder. Millenniemål 7: Försäkra en miljömässigt hållbar utveckling Alla länder skall arbeta efter principerna om hållbar utveckling tillsammans med att slöseriet med naturresurser skall minskas. Dels handlar det om att halvera andelen människor utan tillgång till rent vatten , dels om att livsvillkoren för minst 100 miljoner människor som lever i slumområden signifikant skall ha förbättrats . Tillgång till rent dricksvatten och fungerande avloppssystem är en essentiell fråga. Förorenat och smutsigt vatten ger diarré som är farlig, i synnerhet för små barn. saknar en av fem människor i de fattiga länderna rent vatten, och många fler saknar fungerande avlopp. Andelen människor med tillgång till rent dricksvatten har ökat från . Med dagens takt kommer detta mål att nås till 2015. saknar ca1,1 miljarder människor tillgång till rent dricksvatten, det är 440 miljoner färre än 1990. Liksom för de övriga målen halkar söder om efter och kommer med dagens takt inte att nå målet förrän . kan dock nämnas som ett positivt exempel. När apartheidregimen föll 1994 saknade 15 miljoner människor i tillgång till vatten. var antalet halverat. Tillgången till avlopp och sanitet är en annan ofta livsviktig miljöfråga. Dålig sanitet leder till att sjukdomar och smittor sprids, vilket i sin tur påverkar de övriga målen som barnadödlighet och mödradödlighet. fick en miljard människor i utvecklingsländerna tillgång till s.k. förbättrad sanitet, men ytterligare två miljarder saknar detta. Millenniemål 8: Utveckla ett globalt partnerskap för utvecklingssamarbete För att uppnå de första sju millenniemålen krävs det att de rika länderna uppfyller mål 8. Något som kräver förändringar i de rika ländernas politik som kan ge till exempel rättvisare handel, ökat bistånd och skuldlättnader för fattiga länder. Genom FN:s millenniemål tar de rika och fattiga länderna gemensamt ansvar för att fattigdomen är ett världsproblem som kan utrotas med gemensamma krafter. Biståndet har ökat , efter en negativ utveckling . var det totala biståndet vilket är högre än någonsin och en ökning innan. Som procent av de rika ländernas inkomster är biståndet dock kvar på trots ett mångårigt löfte om att nå FN:s mål om av bruttonationalinkomsten (BNI). är det bara , , , och som uppnår FN:s biståndsmål. Uträkningar visar att biståndet borde uppgå till om millenniemålen skall nås. För många länder har internationell handel varit drivkraften och en nödvändighet för utveckling. För att de fattigaste länderna skall kunna dra nytta av den potential som handel innebär så krävs bland annat tydligare och rättvisare handelsregler, investeringar för att stärka kapacitet vid handelsförhandlingar och investeringar i infrastruktur som gör det möjligt för till exempel bönder att nå internationella marknader med sina varor. Många utvecklingsländer har stora skulder till omvärlden. I flera fall är de räntor som länderna betalar högre än vad landet kan satsa på till exempel hälsa eller utbildning. beslutade den s.k. att 18 fattiga länder skall få total avskrivning av sina skulder hos och . Rika länders subventioner till sitt eget jordbruk innebär också ett stort handelshinder för många fattiga länder. 4Moderata utgångspunkter för svensk utvecklingspolitik Det finns av svensk erfarenhet av offentligt bistånd. Det finns exempel på positiva framsteg som understötts av offentligt bistånd. Kunskap som aldrig skulle ha överförts eller verksamheter som aldrig skulle ha startats utan detta. finns det nedslående exempel där länder som fått omfattande bistånd , trots detta, inte lyckats få till stånd en utveckling. Dessa tillhör fortfarande jordens fattigaste länder med stagnation, ökad fattigdom, sjukdomar och svält. I vissa fall har utvecklingen till och med försämrats. I stor utsträckning handlar det om länderna i söder om . Gjorda studier av biståndets roll visar att bara i åtta av 34 länder i har det haft en positiv effekt för investeringar. Biståndet har även visat sig spela en negativ roll i tolv länder, vilka har erhållit ett högre bistånd och haft mindre investeringar. En av förklaringarna är att biståndet gått till fel syfte. Om sparandekvoten sjunker i takt med ökat bistånd, som den offentliga konsumtionen ökat tillsammans med en växande statlig administration är det uppenbart felriktat bistånd. Risken finns då också att korruptionen inom statsapparaten ökar som transparensen minskar och den fattiga befolkningen får det ännu sämre. Om mottagarländerna dessutom för en tillväxtfientlig politik blir det än mer destruktivt och vårt bistånd befäster snarare makten hos en dålig regim än kommer människorna till del. Att från sida fortsätta med biståndsprogram, som har pågått och som i många fall har gett mycket magert resultat, kan inte vara en rimlig politik. Vi upplever att det finns en ovillighet bland många att erkänna de brister och misstag som gjorts och att dra lärdomar av erfarenheten. Det bistånd som bidrar till minskad fattigdom och förbättrade levnadsvillkor lyfts fram. Det bistånd som går till regimer som gör sitt folk fattigare hamnar i bakgrunden utan att vi för en kritisk diskussion om hur vi där kan förändra och förbättra biståndet. Flera studier visar dessutom att biståndet har en mycket liten effekt för ett lands utveckling. För att kunna bidra på mest effektiva sätt är det viktigt att identifiera de sköra demokratier som finns i många utvecklingsländer och stötta dessa till en egen utveckling där stora inslag av transparens och utvärdering ingår för att erhålla externa resurser. Fokus skall vara länder som är öppna för att reformera sin handels- och skattepolitik och visar en positiv attityd till samarbete med andra länder. Därigenom skapas tillväxt och välstånd för fattiga människor. måste tydligare verka för en mer effektiv samordning och harmonisering av det multilaterala biståndet. EU:s medlemsländer står för av världens offentliga utvecklingssamarbete och har därmed ett stort ansvar att bidra till att millenniemålen uppfylls. Det ligger i EU:s eget intresse eftersom en mer rättvis utvecklad värld gör att säkerheten ökar för alla EU-medborgare. EU:s nuvarande biståndsstrategi är under reformering. Detta är välkommet då det är nödvändigt med en tydligare inriktning på fattigdomsbekämpning tillsammans med ökade insatser för att fler stater skall bli demokratier. Det behövs fler gemensamma landstrategier och reformer avseende både administration och budgetplanering för att på bästa sätt använda resurserna. bör aktivt verka för ett samordnat och sammanhållet användande av de medel EU har tillgång till inom ramen för den gemensamma utrikespolitiken. Till exempel är ett effektivare bistånd och en genomgripande reform av EU:s jordbrukspolitik viktiga led i detta. Det bistånd som distribueras via övriga multilaterala organ via FN behöver också tydligare utvärderas för att få kunskap och sedan reformeras så att pengarna kommer till nytta på bästa sätt i fattigdomsbekämpningen. Genom flera stora naturkatastrofer såsom tsunamikatastrofen och orkanen har det internationella samfundet påmints om den gränslösa och sårbara värld vi lever i. Dessa katastrofer har också visat på en stark och inneboende vilja att hjälpa och har tagit sig uttryck i omfattande humanitära insatser såsom erbjudande om ekonomisk finansiering och olika mer konkreta hjälpinsatser från enskilda stater, multilateralt och från stora delar av det civila samhället. Det finns omfattande humanitära hjälpbehov, av många olika slag, och kommer så att fortsätta vara fallet. Viktigast är att verka för att allt stöd snabbt verkligen når fram till slutdestinationen. För att detta skall vara genomförbart krävs både en effektiv beslutsordning och att tillräckliga resurser finns specifikt avsatta för akuta skeden och för att tidigare kunna reagera vid en annalkande katastrof. Steg två är att starta återuppbyggnadsarbetet. Gränssnittet mellan snabba, kortsiktiga och omedelbara humanitära behov och insatser samt mer långsiktigt bistånd såsom infrastruktursatsningar och långsiktig fattigdomsutrotning måste tydliggöras. är det viktigt att underlätta en så smidig övergång som möjligt från katastrofbistånd å ena sidan till långsiktig fattigdomsutrotning å andra sidan. På så sätt kan biståndet stärka och inte försvaga den enskildes/människans rätt och möjligheter, när krisen väl lindras. Det är mycket viktigt att fokusera på goda samordningsrutiner. I de fall då det humanitära biståndet har formen av ett relativt långsiktigt bistånd, bör värnandet av de mänskliga rättigheterna, demokrati och korruptionsbekämpning utgöra grundstenarna i större utsträckning. Vidare behöver det humanitära biståndet i större grad fokusera på att stärka kvinnor och föräldralösa barn och utsattheten för sexuellt våld, i enlighet med principer. Ökade satsningar på katastrofförebyggande bistånd behövs. Mindre naturkatastrofer i fattiga länder eller områden är till exempel enkla att förebygga med billiga medel och kunskap. När en katastrof inträffar är det också viktigt att stödja lokala organisationer och att anställa lokal arbetskraft. 4.4Utveckling och säkerhet går hand i hand Fredsbevarande insatser är mycket viktiga för att skapa säkerhet i fattiga konfliktdrabbade länder. Säkerhet är grundläggande för en demokratisk utveckling och ekonomisk tillväxt som ger välstånd. Bland finns en insikt om behovet av en bredare ansats för långsiktig och hållbar utveckling tillsammans med fattigdomsbekämpning, där även säkerhetsrelaterade och militära kriterier och insatser är inkluderade. Flera säkerhetssektorreformer har beslutats kunna definieras som utvecklingsbistånd. Dessa gäller stärkande av civil och demokratisk styrning av säkerhetssektorn, reformer inom säkerhetssystemen för att utveckla demokratiska styrsystem och civil kontroll, civilt fredsbyggande och konfliktförebyggande, civil konfliktlösning, budgettekniskt stöd för demokratisk styrning och kontroll av försvarsbudgeten, stöd till verksamhet som förebygger att barnsoldater rekryteras samt kontroll och förhindrande av små lätta vapen. Vi välkomnar denna utveckling och menar att det är nödvändigt med en tydligare koppling mellan demokrati, säkerhet och ekonomisk tillväxt för att med kraft bekämpa fattigdomen i världen. För svensk del innebär det t.ex. att tydligare och mer öppet stödja reforminriktade krafter i utvecklingsländer. Detta gäller inte minst i stora delar av där vi nu i flera länder ser en början till reformer för demokrati. har tillsammans med andra länder bidragit till flera internationella insatser i olika konflikter, men dessa behöver utökas med fler kraftfulla ansträngningar vad gäller konflikthantering och medlingsuppdrag. behöver också utföra insatser som motverkar internationell terrorism i diktaturer och svaga demokratiska fattiga länder. Ytterligare resurser behövs för att förstöra lager av lätta vapen samt biologiska och kemiska stridsmedel. 4.5Mer demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna Organiserat mellanstatligt samarbete bidrar inte enbart till ökad stabilitet och säkerhet, utan främjar även respekten för de mänskliga rättigheterna samt en utveckling mot demokrati och rättsstat.