mot · GT02Ju381 · 2005-09-30 00:00:00 — Fler brottsoffer men låga chanser till upprättelse4 Misslyckad socialdemokratisk styrning av rättsväsendet4 Liberal politik för färre brottsoffer5 Alla brott ska utredas7 Ökat fokus på förundersökningarna8 Förbjud mobiltelefoner inom kriminalvården och rättspsykiatrin8 Stärk skyddet mot systematisk förföljelse10 Stärk brottsoffers och vittnens situation i rättsprocessen11 Barn som lever i familjer med våld13 Medling unga lagöverträdare möter brottsoffren13 Stödfunktioner för unga brottsoffer i varje kommun14 Kommunernas ansvar för stöd till brottsoffer14 Brottsförebyggande åtgärder i den offentliga miljön14 Kommunernas ansvar enligt socialtjänstlagen14 Stöd till ideella brottsofferorganisationer15 Säkerhet för vittnen och målsägare16 Inrätta ett EU-program för vittnesskydd och brottsoffers säkerhet17 Underlätta för brottsoffren att få ut skadeståndet17 Stärk möjligheten till skadestånd när gärningsmannen är under 15 år18 Förbättra möjligheterna till brottsskadeersättning för sakskada18 Ändra reglerna om skadestånd och bodelning18 Avskaffa regeln om avdrag för självriskbelopp19 Inför ersättning för sorg och saknad20 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förundersökningar och utbildning gällande förhörsmetodik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om forskning, statistik och kartläggning av vad som händer under förundersökningarna och hur de kan förbättras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett konkret lagförslag mot systematisk förföljelse, s.k. stalking. begär att regeringen lägger fram ett förslag till lagändring som möjliggör för läkare att förbjuda mobiltelefoner och användning av Internet vid psykiatriska kliniker.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samordnad information, kunskap och bemötande av vittnen, brottsoffer och särskilt utsatta brottsoffer genom hela rättsprocessen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om information från kriminalvården till brottsoffret om gärningsmannens permissioner och frigivning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kriminalvårdens behandlingsprogram skall omfatta ett brottsofferperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det bör införas en uttrycklig rätt för målsägande att inför domstol avge sin berättelse om hur brottet har påverkat henne eller honom. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att brottsoffrens perspektiv skall ägnas särskild uppmärksamhet vid utformningen av olika styrdokument för rättsväsendet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det processuella regelverket för förhör bör ses över med ett tydligt brottsoffer- och vittnesperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att landets samtliga domstolar skall ha ett särskilt inrättat rum för vittnen och målsägande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en stödfunktion till unga brottsoffer i varje kommun. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunernas skyldighet att hjälpa brottsoffer och stöd till ideella brottsofferorganisationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rutinerna kring reglerna om spärrmarkering, sekretessmarkering och kvarskrivning samt skälig ersättning i samband med kostnader för fingerade personuppgifter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättande av ett nationellt personsäkerhetsprogram. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör arbeta för att EU skall inrätta ett gemensamt program för vittnesskydd och brottsoffers säkerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn gällande ett nytt system för utbetalande av skadestånd i samband med brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om brottsskadelagens bestämmelser gällande sakskador. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en ändring av reglerna gällande skadestånd på grund av brott och bodelning.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffande av regeln om avdrag för självriskbelopp samt avskaffande av rätt att sänka ett av domstol utdömt och materiellt prövat skadestånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa rätt till ersättning för sorg och saknad.2 1 Yrkande 4 hänvisat till SoU. 2 Yrkandena 19 och 21 hänvisade till LU. Fler brottsoffer men låga chanser till upprättelse anmäldes i ca 1249000 brott (källa: BRÅ). Bakom dessa anonyma siffror finns brottsoffer. Det handlar om människor som främst är offer för en annan individs missdåd men sekundärt för samhällets misslyckade brottsförebyggande och brottsbekämpande insatser. Det är människor som har utsatts för t.ex. misshandel, våldtäkt, stöld, rån och bostadsinbrott. Människor som i många fall har drabbats av otrygghet, trauman, fysiska- och/eller psykiska skador och andra rättsförluster till följd av brottet. I allra värsta fall är det också människor som har mist sitt liv till följd av en annan persons gärning. En viktig upprättelse för brottsoffret, eller brottsoffrets anhöriga, är att brottet verkligen utreds och att gärningsmannen åtalas för brottet. I socialdemokraternas är dock chansen till en sådan upprättelse minimal. kunde av de anmälda brotten bindas till en gärningsman och således upp. Den som utsätts för våldtäkt, rån eller inbrottsstöld har ytterst små chanser att se brottet upp. klarades av våldtäkterna upp, av rånen och av inbrottsstölderna! har vi i under elva års socialdemokratiskt styre fått fler brottsoffer, över 100000 fler brott anmäldes 2004 jämfört med . Vi har fått fler människor som får sina liv förstörda, blir av med sina ägodelar eller ser anhöriga och vänner brytas ned. Misslyckad socialdemokratisk styrning av rättsväsendet Den socialdemokratiska regeringens raserande av närpolisreformen åren 19992003 har det lagts ned ca 60 närpolisstationer runt om i landet och urholkande av polisens budget med för få poliser som följd, minskar också chansen att faktiskt få hjälp när man utsätts för brott. kom revisorers rapport (2002/03:19) som visade att polisen skrev av av alla brottsanmälningar . Merparten av anmälningarna skrevs av direkt utan att någon förundersökning inletts. Vetskapen om att svensk polis har omfattande brister i sin verksamhet och lider av strukturella problem är inte ny. I betänkandet från (SOU 2002:122) riktades hård kritik för bristande samordning och ledning av den svenska polisen. Det bekräftades i en rapport inom ramen för regeringens narkotikasamordnare. Denna rapport, Organiserad kriminalitet, grov narkotikabrottslighet (presenterades den 29/6 2004), pekar både på avsaknaden av en sammanhållen strategi för polisen och ett övergripande samordningsansvar för polisens och tullens samarbete mot narkotikabrottsligheten. Den visar att ligger långt efter i kampen mot den grova brottsligheten vilket får allvarliga konsekvenser för de människor som utsätts för brotten i spåren av denna typ av hänsynslös kriminalitet. av socialdemokratisk kriminalvårdspolitik visar också brister i bl.a. uppfyllandet av själva huvuduppgiften för kriminalvården: att minska återfall i brott för dem som en gång tagits in i kriminalvården. Statskontorets rapport av kriminalvården (2003:20) visar att kriminalvården inte ens har satt upp några operativa mål för att minska återfall. Det sker visserligen en uppföljning av återfallen men den används inte för att styra verksamheten. Det finns heller ingen total återfallsstatistik . Dagens vetskap om att medeltalet för återfall i brott är , och så mycket som inom vissa kategorier av påföljder och klientgrupper, säger oss alltså bara en del. Men det säger oss med säkerhet att fler människor kommer att råka ut för brott av någon som har utfört brottsliga gärningar. Liberal politik för färre brottsoffer liberalerna vill sätta brottsoffren i fokus. De har rätt till hjälp och bemötande med kunskap, respekt och förståelse från alla berörda myndigheter. Brottsoffer kan bara få upprättelse om brottet utreds, gärningsmannen åtalas och möjligheten till skadestånd från gärningsmannen används. Vi måste öka brottsoffrens chanser till en sådan upprättelse. De har rätt att få samhällets fulla stöd på vägen tillbaka från en ofta traumatisk upplevelse. Vi vill också betona vikten av att satsa på brottsförebyggande arbete och på kriminalvården. Utan tillräckliga insatser mot dem som har fastnat i brottslighet kan det aldrig bli färre brottsoffer. antogs ett nytt, fördjupat rättspolitiskt program vid . Programmet utvecklar tre delar med tydligt brottsförebyggande syfte: Kraftsamling mot ungdomsbrottslighet, Samlad attack mot alkohol- och narkotikamissbruk samt Nystart för polisen en synlig poliskår. I våra riksdagsmotioner inom rättspolitiken, bl.a. Återupprätta förtroendet för kriminalvården, Liberal polispolitik, Stärk domstols- och åklagarväsendet samt Förändringar i straff- och processrätten ställer vi flera krav på nödvändiga åtgärder för rättsväsendet. Vi vill tydliggöra att med socialliberala utgångspunkter framstår värnet av rättssamhället som särskilt viktigt. Det är de mest utsatta människorna som drabbas hårdast när brottsligheten får breda ut sig. Det är också en kombination av effektiv brottsbekämpning och undanröjande av sociala problem, som segregation och drogmissbruk, som är den långsiktigt bästa strategin att stärka rättssamhället. Utan stöd hos det stora flertalet medborgare kan rättssystemet inte fungera. Civilkurage hos enskilda medborgare kan förhindra att många brott begås och är nödvändigt för att våga anmäla ett brott och vittna i rätten samt att försvara de värderingar som rättssamhället vilar på. Men civilkurage bygger också på att samhället kan erbjuda hjälp och skydd om den som ingriper mot ett brott eller vittnar i en rättegång sedan utsätts för hot och trakasserier av brottslingen. Att öka medborgarnas trygghet genom att minska brottsligheten är självklart inte endast ett ansvar för de s.k. rättsvårdande myndigheterna. Det brottsförebyggande arbetet är i ett brett perspektiv det mest effektiva för att tränga tillbaka brottsligheten. Tillväxt-, skol-, social- och integrationspolitik är alla centrala för att lägga grunden till ett samhälle där det är mer självklart att följa lagen. Otrygga uppväxtförhållanden, dålig normbildning från vuxenvärlden, bristfälliga skolor och otillräckliga resurser till barn med problem är i sig en grogrund för brottslighet. Integrationspolitiken är också avgörande för att minska de strukturella klyftorna i . I segregationens spår kan i värsta fall subkulturer med kriminalitet i fokus följa. Därför är det omfattande integrationspolitiska programmet, Bryt utanförskapet, som antogs vid , ett viktigt arbete även för minskad brottslighet och färre brottsoffer. Den psykiatriska vården måste också förbättras psykiskt sjuka människor som begår brott måste få rätt behandling, både för sin egen skull och för att förebygga att ytterligare brott begås. I liberalernas partimotion Reformerad psykiatrisk vård föreslår vi därför ett antal förbättringar av vården för psykiskt sjuka. En skärpt alkohol- och drogpolitik är mycket viktigt för att minska brottslighetens orsaker. Detta framkommer tydligt i en rapport från BRÅ, Brottsutvecklingen i (), där kopplingen mellan våldsbrott och alkohol belyses. Rapporten visar att alkoholkonsumtionen har ökat i till ren sprit per vuxen person och år. har antalet polisanmälda våldsbrott ökat . Forskningens slutsats att för varje liter den genomsnittliga alkoholkonsumtionen ökar stiger våldsbrottsligheten , utgör viktig kunskap i arbetet för att förebygga såväl ökad alkoholkonsumtion som ökad våldsbrottslighet. Narkotikabrottsligheten är navet i många kända kriminella nätverk. Antalet anmälda narkotikabrott ökade jämfört med året innan. Narkotikabrottsligheten genererar vidare kriminalitet i alla led: från storskalig smuggling till gatuförsäljning och vidare till missbrukare. En undersökning från , Har fått egna ? (majjuni 2004), visade att närpoliserna i uppskattar att av den s.k. vardagsbrottsligheten med inbrott i bostäder och bilar samt personrån begås av narkomaner. Verkningsfulla åtgärder för att minska narkotikamissbruket och behandla de som redan har fastnat i missbruket, är viktiga för att förhindra att fler människor blir offer för narkotikarelaterad brottslighet. I liberalernas riksdagsmotion Narkotika-, alkohol och tobaksfrågor presenterar vi en omfattande politik inom dessa områden. I vår riksdagsmotion Bekämpa narkotikabrottslighet och alkoholmissbruk (2005/06), slår vi fast många insatser för att stärka de brottsbekämpande myndigheternas arbete och samarbete med andra berörda myndigheter mot missbruket och den brottslighet som följer i missbrukets spår. När en individ utsätts för brott rubbas förtroendet för samhället. Denna känsla förstärks om personen bemöts negativt eller med ointresse och okunskap av de rättsvårdande myndigheterna. Ett bemötande med respekt, förståelse och erkännande förstärker i stället känslan av upprättelse och tillit till samhället. Detta är viktigt för att brottsoffret inte ska uppleva sig kränkt två gånger först av förövaren och sedan av samhället. För att brottsoffret ska kunna känna en viss upprättelse efter att ha utsatts för den kränkande handling som en brottslig gärning innebär, måste hela rättskedjan fungera. Bemötandet vid polisanmälan, kontakten med åklagare och målsägandebiträde samt under en eventuell rättegång i domstol är av avgörande vikt. Att det anmälda brottet faktiskt utreds ordentligt av polisen och att åklagaren på ett klart och tydligt sätt motiverar en eventuell åtalsunderlåtelse är också betydelsefullt. Skadestånd från gärningsmannen har även betydelse som en del i upprättelsen och till hjälp för t.ex. sjukhuskostnader, terapikostnader eller för förstörd egendom. Men det viktigaste är ändå att brottsanmälan leder till åtal och att gärningsmannen döms för sitt brott. När ett brott har begåtts ska en självklar princip gälla i brottmålsprocessen: Brottsoffrets rättigheter ska ges samma prioritet som den misstänkte och rättsprocessen får inte medföra att brottsoffrets problem på något sätt ökar så att följden blir s.k. sekundär viktimisering. I varje del av rättskedjan bör brottsoffrens situation därför särskilt beaktas. Vid utformningen av olika styrdokument på rättsväsendets område bör brottsoffrens perspektiv alltid ägnas särskild uppmärksamhet och lagstiftningen måste i högre grad utgå från brottsoffrens behov av skydd. Detsamma gäller inom sjukvården och som spelar en stor roll när det gäller bemötande och behandling av människor som har utsatts för brott. Inom är vi överens om att vi måste stärka insatserna för att hjälpa och värna brottsoffer. Vi har tagit fram ett antal gemensamma krav som gäller information och stöd till brottsoffer, brottsofferanpassade domstolslokaler och förbättrade regler om skadestånd. Alla brott ska utredas landsmöte beslutade om ett helt batteri med insatser mot ungdomsbrottslighet i ett nytt, fördjupat rättspolitiskt program. Det handlar om att våga välja väg. Antingen fortsätter vi med den missriktade välviljan som har gjort att alltfler ungdomar till slut i vuxen ålder hamnar i fängelse för att ingen ingrep . Eller så väljer vi en väg där en tidig och tydlig koppling görs mellan handling och konsekvens, när det fortfarande finns goda chanser att bryta ett kriminellt beteende. En väg som också sätter brottsoffrens rättigheter i fokus. Ett av våra 32 förslag mot ungdomsbrottslighet handlar om att polisen som huvudregel ska utreda alla brott, även om gärningsmannen är . sker detta undantagsvis. Vi vill att också i fortsättningen ska vara med vid förhöret. Om det gäller grova brott eller är oklart vem som faktiskt har gjort vad, tycker vi att fallet som huvudregel ska avgöras i domstol. Sedan är det som bestämmer vilka insatser som bäst hjälper den unge. Att låta domstolen ta ställning till ansvarsfrågan handlar inte om att straffa eller skrämma men att förhindra att små olyckor blir till stora katastrofer. Det handlar också om att värna brottsoffer som kan bli utan både skadestånd och vetskap om att gärningsmannens ansvar faktiskt klarläggs. I vår riksdagsmotion om ungdomsbrottslighet kräver vi därför ett flertal lagändringar och insatser för att stoppa nyrekryteringen till kriminaliteten. Ökat fokus på förundersökningarna Förundersökningen och förhörssituationen är en mycket viktig del i utredningen av ett brott. Under förundersökningen är det av avgörande vikt att förhörsledaren har rätt kompetens och att förhörslokalen är väl anpassad när det gäller barn och andra, ofta chockade, brottsoffer. Det handlar om rättssäkerhet det är med utgångspunkt av det som framkommer i förundersökningen som åklagaren sedan avgör om åtal skall väckas eller ej. Om förhörsledaren saknar tillräcklig kompetens kan följden bli att inget åtal väcks i ett fall där domstolen kanske hade ansett att den misstänkte gärningsmannen var skyldig till brottet. vill därför ställa krav på att poliser i mycket högre utsträckning än utbildas i förhörsmetodik. Endast personer som är särskilt utbildade och väl lämpade ska få arbeta med förhör. Utbildade och kompetenta förhörsledare är en fråga om rättssäkerhet både för brottsoffer och misstänkta gärningsmän. Det behövs mer forskning gällande förundersökningar, mer statistik och kartläggning som belyser vad som händer under förundersökningarna och hur de kan förbättras. läggs majoriteten av förundersökningarna ned vilket kan tyda på att brottsoffrens rättigheter åsidosätts. Vi vill också att Brottsoffer ska få utförliga och begripliga beslutsmotiveringar i de fall förundersökningar läggs ned eller när åtal inte väcks. Känslan av att ha blivit orättvist behandlad och sedan inte ens förstå motiveringen till varför åtal inte väcks kan vara mycket stark och innebära att brottsoffret känner sig sviket av samhället. Förbjud mobiltelefoner inom kriminalvården och rättspsykiatrin En person som är dömd till frihetsberövande efter att ha begått brott, ska inte kunna fortsätta att begå brott inifrån anstalten. Det kan tyckas som en självklarhet men i praktiken har kriminalvården stora problem med både narkotikabrottslighet och insmugglade mobiltelefoner på anstalterna, mobiltelefoner som i vissa fall används av de intagna för att planera och leda fortsatt kriminell verksamhet utanför anstalterna . Enligt kriminalvårdens anstaltsföreskrifter får intagna och häktade inte använda eller inneha annan telefonutrustning än den som tillhandahålls av . Innehav av mobiltelefoner är således redan förbjudet. Men genom att telefoner smugglas in av besökare, av intagna som varit på permission eller t.o.m. av anställda som mutas eller hotas av de intagna, misslyckas kriminalvården med att upprätthålla mobiltelefonförbudet. På så sätt misslyckas också samhället med att skydda brottsoffer trots att gärningsmännen är frihetsberövade. krävde i en riksdagsmotion (Återupprätta förtroendet för kriminalvården /05:Ju340) att de dömdas möjligheter att använda mobiltelefon skulle skärpas väsentligt. menar att det bästa vore att helt förbjuda mobiltelefoner inom anstaltsområdet, även för anställda, så att man minskar risken för att mobiltelefoner över huvud taget kommer i orätta händer. Ett sådant förbud finns tillbaka i . Detta innebär inte att intagna helt skulle hindras från att ringa telefonsamtal. Enligt 30 § lagen om kriminalvård i anstalt, får telefonsamtal mellan intagna och personer utanför anstalten äga rum i den utsträckning det lämpligen kan ske. Den intagne får inte ringa samtal som syftar till att äventyra säkerheten i anstalten eller som kan motverka hans eller hennes anpassning i samhället eller annars vara till skada för den dömde eller någon annan. Samtal kan kontrolleras om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten. För häktade gäller i huvudsak samma bestämmelser (12 § lagen om behandlingen av häktade och anhållna m.fl.). I vår motion om kriminalvården står vi fast vid vårt krav på ett totalförbud mot mobiltelefoner inom anstalterna. har det förekommit flera fall där mobiltelefoner har använts av patienter vid psykiatriska kliniker för att fortsätta trakassera och begå brott inifrån klinikerna. I ett fall var det en man som dömts för grova sexualbrott mot barn som misstänks för nya sådana brott med hjälp av en mobiltelefon han suttit intagen på en regionpsykiatrisk klinik. Vi vill se en snabb lagändring så att ansvarig läkare får rätt att förbjuda en patient som är dömd för brott att använda mobiltelefon. Det är helt orimligt att patienter vid psykiatriska kliniker kan fortsätta att trakassera sina offer inifrån klinikerna. kräver ett totalförbud för mobiltelefoner inom kriminalvården när det gäller psykiatrin måste vi också fråga oss vad som är viktigast: skyddet för patientens rätt att använda mobiltelefon och andra sätt att kommunicera eller skyddet av brottsoffren? I det valet måste brottsoffrens rättigheter stärkas. Det handlar inte om att förbjuda alla patienter att ringa, men det handlar om att göra en hot- och riskbedömning och ge läkare rätt att beslagta mobiltelefoner och förbjuda användningen av Internet. Beslutet ska kunna överklagas och en omprövning av godkänt beslut skulle sedan kunna ske exempelvis . Vi vill att ger regeringen i uppdrag att återkomma med ett konkret lagförslag. Stärk skyddet mot systematisk förföljelse Runt om i landet finns det människor som förföljs systematiskt av någon de känner eller av en helt främmande person. Systematisk förföljelse, s.k. stalking, kan ske genom övervakning, trakasserier och hot. Det kan pågå , månader eller år. Den som förföljs bryts ned bit för bit, livet präglas av ständig oro och maktlöshet. I hade vi en möjlighet att förbättra situationen för dessa människor. Vi föreslog att systematisk förföljelse skulle kriminaliseras genom en tydlig lagstiftning. Men majoriteten Socialdemokraterna, röstade nej till vårt förslag och kastade bort den möjligheten. Att utsättas för systematisk förföljelse kan drabba vem som helst. I en del fall har personen också synts i medier, exempelvis personer som artister, skådespelare och politiker. Inte sällan är det kvinnor som förföljs av en okänd eller före detta man. Många av dem som förföljer en annan person lider av psykiska störningar och förföljelsen kan i västa fall sluta med våld. Det börjar ofta med ett flertal, upprepade mindre allvarliga handlingar som telefonsamtal, e-post och brev med obehagligt innehåll, eller att personen bara visar sig i närheten något som kan vara mycket påfrestande och hotfullt för den som drabbas. bedöms händelserna som olaga hot, ofredande eller hemfridsbrott, gärningar med låga straff. Men systematisk förföljelse hamnar oftast i en juridisk gråzon. Den som drabbas står rättslös. För att stärka skyddet för dem som utsätts föreslog vi från , i en motion till (Förändringar i straff- och processrätten 2004/05:Ju412), att systematisk förföljelse ska kriminaliseras. Det var ett förslag som samtliga partier inom ställde sig bakom. Säkerhetspolisen och är några av de myndigheter som också ser allvarligt på problemet och instämmer i att det behövs bättre lagstiftning. Från psykiatrin betonas att systematisk förföljelse är ett underskattat problem som i många fall döljer sig bakom andra brott som mord, dråp och misshandel. Men beteendet upptäcks inte och viktiga behandlingsinsatser uteblir. Lagstiftningen behöver tydliggöra att det handlar om ett brottsligt beteende, både för brottsoffrens skull och för att behandlingsinsatser tidigt ska kunna sättas in mot gärningsmännen. I en del länder som t.ex. , och , är stalking redan straffbart i särskild lag.