mot · GT02N443 · 2005-10-05 00:00:00 — Utformningen av hamnar och farleder får inte medföra ökade påfrestningar på skärgårdens mark, vatten, flora och fauna. Ett ökande problem för de många människor som bor och vistas i skärgården är den ökande osäkerheten på sjön. Alkohol vid framfart på sjön ska vara lika otillåten som på väg. Nolltolerans också på sjön är ett viktigt mål. För att öka övervakningen av överträdelser av alkoholförbud och hastighetsgränser är det viktigt med en effektivare sjöpolis. Nedrustningen av sjöpolisen behöver vändas i en upprustning. Trygghet och säkerhet för dem som bor i skärgården, och de som vistas där , förutsätter fungerande sjukvård och säkra sjuktransporter. Den successiva nedskärningen av närvaron av räddningshelikoptrar är ett betydande problem. Berörda myndigheter och kommuner måste samverka bättre än beträffande planering, basering och användning av räddningshelikoptrar. Människors trygghet till liv och hälsa måste värnas också när de bor och vistas i skärgården. Ett lokalt anpassat strandskydd Det generella strandskyddet har varit och är mycket viktigt för att bevara unika naturvärden och behålla den allmänna tillgängligheten längs våra kuster, sjöar och vattendrag. Det finns redan nu områden med utökat strandskydd, men vi vill ta ytterligare ett steg där strandskyddet anpassas lokalt efter tillgång till stränder och exploateringstrycket inom området. Strandskyddet är en viktig del i att säkra möjligheten för alla att ta del av den rekreationsmöjlighet som vatten och strandområde utgör. Detta gäller inte minst i . Vi behöver en ny strandskyddslagstiftning som skärper strandskyddet i hårt exploaterade områden men utökar möjligheten till en lokalanpassning i mindre hårt exploaterade områden. Den kommunala planeringen och samverkan mellan kommun och länsstyrelse har här en central roll. Frågan kring strandskyddet kan tas upp inom ramen för den kommunala översiktsplaneringen i enhetlighet med andra riksintressen. Detta ger en öppen demokratisk process med lokal förankring där områden med olika skyddsvärde pekas ut. Naturligtvis kräver detta att man gör en noggrann inventering av berörda stränder vad gäller naturvärden. roll blir att tillvarata nationella intressen och sedan vara den som fastställer det lokalt anpassade strandskyddet för berörd kommun. Detta skulle också vara önskvärt med tanke på de nybyggnadsbehov som krävs för att den bofasta befolkningen ska kunna bo kvar och bedriva näringsverksamhet i en levande skärgård. Inom områden med stora strandområden och lågt exploateringstryck kan då skapas större möjligheter att bygga strandnära. Detta utan att strandskyddets syfte, dvs. allmänhetens tillgänglighet till stränder och bevarande av naturvärden, äventyras. Inom områden med stort exploateringstryck kan det däremot vara befogat med striktare tillämpning av strandskyddet än vad fallet är . Vi menar att i båda fallen är lösningen att man lokalt ska kunna anpassa strandskyddet bättre än . Det upplevs väldigt motsägelsefullt när man i tätorterna bygger i strandnära lägen genom dispenser medan detta förhindras i glesbefolkade områden. En fungerande bostadsmarknad i Bostadsbristen är ett problem för de boende i som vill byta bostad, för ungdomar som vill flytta hemifrån och för dem som vill flytta hit. Vården, skolan och många privata företag märker att det blivit svårare att rekrytera personal, eftersom människor med rätt kvalifikationer drar sig för att flytta till om de inte kan få tag i någon lämplig bostad. Bostadspolitiken måste läggas om i liberal riktning så att fler får möjlighet att välja hur bostaden ska vara och vem som ska äga den. Konkurrensen i byggbranschen måste öka och skatterna sänkas. Det finns många problem på bostadsmarknad, men skulle man välja ut ett förhållande som påverkar de flesta andra problem är det helt enkelt detta: det byggs för lite. Genom att det inte går att förutse om nyproduktionskalkylen för byggande av hyresrätter kommer att hålla blir resultatet att det inte byggs hyresrätter. Det går inte att räkna hem kalkylen på de nya hyresbostäder som skulle behövas på bristorterna. Förutsättningarna för att bygga fler hyreslägenheter i måste förbättras. Efterfrågan är stor. Med dagens regler för hyressättning kan inte byggherren ta ut kostnaderna för nybyggda hyreslägenheter. Den som vill få i gång byggandet av hyreslägenheter måste se över systemet och tillåta en friare hyressättning för nyproducerade lägenheter. ska kunna avgöra hyresnivån före byggstart och det bör inte vara möjligt att ändra hyran efter inflyttning. Hyran måste stå sig för att fastighetsägare ska våga ta risken att bygga. Bruksvärdessystemet har som syfte att ge ett starkt besittningsskydd för hyresgästerna. Inom ramen för bruksvärdesprincipen är det dock nödvändigt med förändringar. En bättre hyresstatistik som är tillgänglig för hyresgäster är viktig för att öka konsumentmakten. Vi vill öka de boendes egenmakt. En ny upplåtelseform ägarlägenheter behöver införas. Låt boende även i närförorter ombilda sina hyresrätter till bostadsrätter. Många förorter domineras helt av hyresrätter. För att motverka segregationen behövs det inte minst fler bostadsrätter i utsatta förortsområden. När man äger sin bostad uppstår en rad positiva effekter. Fler får ekonomisk trygghet och oberoende, ökad makt över sin vardag och ansvaret för den gemensamma miljön i området. En blandning av hyres- och bostadsrätter lockar också nya grupper av människor till förorterna. En ökad andel bostadsrätter motverkar med andra ord segregationen. De som vill ska kunna välja kooperativ hyresrätt. Ökad självförvaltning ger även ökad egenmakt. En översyn och förnyelse av hyressättningssystemet måste också innehålla en diskussion om allmännyttans roll. De kommunala bostadsbolagens funktion som förstahandsnorm vid hyressättning bör upphävas och ersättas av ett system där hyrorna i ett större utbud av bostäder, oavsett ägare, ligger till grund för hyressättningen. Den särskilda stopplagen om allmännyttiga bostadsföretag, som specifikt tillkommit för att förhindra ombildning av hyresrätter till bostadsrätter i , ska avskaffas. Bristen på bostäder för studenter och andra ungdomar är ett stort problem i . Svårigheten att hitta någonstans att bo avskräcker ungdomar från andra delar av landet från att söka utbildningar vid länets universitet och högskolor. Många av länets egna ungdomar tvingas bo kvar hos sina föräldrar. Det gör det extra angeläget att hitta nya metoder för att bygga billigare småbostäder, särskilt studentbostäder. Ett sådant sätt är att staten ger ett generellt klartecken för kommuner att bygga tillfälliga studentbostäder på statligt ägd mark som inte är reserverad för andra ändamål eller av uppenbara skäl är direkt olämplig att bebygga. Om kommunerna vet att staten har en positiv förhandsinställning till att upplåta sådan mark kommer det att underlätta för kommunerna att planera för just studentbostäder. förslag om skattefrihet för uthyrning av rum i privatbostäder skulle göra det möjligt att snabbt få fram betydligt fler lagliga hyresrum. Det skulle både effektivisera användningen av det befintliga bostadsbeståndet och råda bot på den allra mest akuta bostadsbristen, inte minst bland studenter. Byggnormen för studentbostäder måste även ses över för att pressa byggkostnaden samt att möjliggöra byggandet av bra men billiga bostäder. Miljöprövningen behöver också anpassas så att det även går att bygga bostäder och förtäta storstaden. Bullernormer och andra miljökrav blockerar möjligheten att bygga bostäder, inte minst små bostäder för unga och äldre, där bostaden genom få rum inte kan planeras med en tyst sida för sovrummet. Trygga och tillgängliga stadsmiljöer Vid stadsplanering bör tryggheten liksom tillgänglighetsaspekterna för äldre och handikappade vara två av de viktigaste grundpelarna. Vi kan inte längre planera utifrån att allt är lugnt och att de äldre och handikappade finns på institution. I vårt moderna samhälle är friheten viktig att värna och kämpa för. Friheten är inte självklar tvärtom är det många av invånare som inte känner trygghet i sitt bostadsområde. En ung tjej på väg hem genom ett oupplyst skogsparti, den unga killen flanerande med mobiltelefonen synlig, den rullstolsburna äldre damen och den medelålders synskadade mannen det är inte självklart att de kan eller får ta sig fram välbehållna. Vi bör inte bygga oss in i större ofrihet än vad redan är fallet och vi måste tänka mer på att öka frihets- och trygghetskänslan hos dem som känner rädsla och oro för att ta sig från punkt A till B. Detta kan tyckas vara en i huvudsak polisiär fråga men minst lika viktigt är hur man utformar miljön som sådan. Vi anser att det finns all anledning att satsa mer på utformning av säkra stadsmiljöer. Vid all bostads- och infrastrukturplanering ska alltid trygghetsaspekterna beaktas, som t.ex. placering av busshållplatser, utformning av parkmiljöer, dragningar av gångvägar, belysning, passager under vägar m.m. Tryggheten är en viktig förutsättning för att parker och skogar, gångvägar och centrumanläggningar ska vara tillgängliga för alla. För detta krävs det kunskap och vi anser att ett intressant forskningsområde är just forskning kring hur man skapar trygga och tillgängliga stadsmiljöer. Vårt behov av tystnad Buller är en viktig begränsande faktor för hur och var nyproduktion av bostäder kan ske främst i tätorter och storstäder. Med dagens byggteknik kan bullerproblem åtgärdas i hög grad i inomhusmiljön medan bullret vid husfasad är svårt att komma åt. En viktig preventiv åtgärd är att trafikleders utformning från början anpassas utifrån målen med lägre bullernivåer. En annan åtgärd är hur installationer på hustak anpassas utifrån buller, till exempel fläktar. En annan sida av bullerproblematiken är det buller som skapas direkt i inomhusmiljön, till exempel i klassrum med ett stort antal elever. Forskning vid har visat att sådant buller stör språk, läsning och minnesfunktioner. Här krävs andra åtgärder än rent byggnadstekniska. Detta visar att bullerproblematiken är mycket komplex. I storstäder måste ske en avvägning mot behovet av bostäder. Det finns bostadskonsumenter som inte ser bullerproblematiken som ett hinder för att bosätta sig i centrala delar av storstäderna. Speciellt viktigt är att byggandet av smålägenheter, t.ex. studentlägenheter och äldreboenden, inte stoppas bara med motivet att man inte har en tyst sida. Enligt PBL 5 kap. 7 § 11 kan man i detaljplan meddela bestämmelser om skyddsanordningar för att motverka störningar från omgivningen och, om det finns särskilda skäl, högsta tillåtna värden för störningar genom luftförorening, buller, skakning, ljus eller annat liknande som omfattas av 9 kap. . Dessa särskilda skäl måste preciseras så att myndigheterna får en enhetlig bedömning och samsyn råder kring hur planer för nyproduktion behandlas. regler måste förändras så att möjliga förutsättningar för förtätning i storstadsmiljöer inte förhindras av orimliga krav. Detta berör förutom bullerproblematiken även andra områden såsom partikelhalter m.m. Att bygga i storstäder måste vara möjligt med en byggteknik utvecklad utifrån rådande förutsättningar. Regelverket måste vara flexibelt och ta hänsyn till att förutsättningarna ser olika ut, för att bostadsbyggandet i inte ska stoppas. Boendet har blivit en stor skatteinkomstkälla för staten. Största intäktskälla är fastighetsskatten, införd och något modifierad stora skattereform. Från att skattesubventionerna till boendet som uppgick till /år, främst genom räntebidragen till flerbostadshus och småhus med borgen varit en stor negativ post i statens budget, är boendet högt beskattat, genom fastighetsskatt, förmögenhetsskatt, mervärdeskatt, stämpelskatt och andra former som direkt riktar sig mot boendet. Beroende på hur man räknar har 1990-talets underskott vänts i ett överskott i storleksordning . taxeringsprocessen måste reformeras och fastighetsskatten sänkas för att avvecklas, satsningar på energibesparande åtgärder inte skall straffas med höjd fastighetskatt. Huvudmotivet för detta är att fastighetsskatten på tre skilda sätt strider mot grundläggande skatteprinciper. Den tas inte ut efter bärkraft och följer inte vare sig likviditetsprincipen eller påverkansprincipen. Tillkomsten av olika undantagsregler nedsättnings-, begränsnings- och/eller takregler i fastighetsskattebestämmelserna är i själva verket inget annat än ett erkännande att principen skatt efter bärkraft inte fungerar inom dagens fastighetsbeskattning. Man skall betala med pengar som man inte har förrän man säljer fastigheten, och den är opåverkbar och därmed oförutsägbar för den enskilde. För många människor är det huvudsakliga sparandet lagt i boendet. Det betyder dock inte att småhus eller sommarbostäder ses som kapitalplaceringar. Praktiskt taget alla svenskar har sina hus för att bo i. Fastighetsskatt och, ofta därtill, förmögenhetsskatt gör att boendet blir orimligt högt beskattat, boendekostnaderna stundom oöverkomliga. Detta är fallet inte minst i där fastighetsskatten tillsammans med förmögenhetsskatten fungerar som en motor för segregation. Effekterna syns runt om i länet, bland annat i skärgården där familjer som varit bofasta sedan generationer kan få allt svårare att bo kvar på grund av fastighetsbeskattningen, när efterfrågan på fritidsbostäder trissar upp fastighetspriserna. är vi medvetna om att avskaffandet av fastighetsskatten inte kan ske . Skatten beräknas enligt regeringens budgetproposition inbringa ca till statskassan från boende i hyresrätter, bostadsrätter, småhus och villor samt industrifastigheter. kommer småhusägarna att med den sittande regeringens politik stå för av statens fastighetsskatteinkomster. Från får alla småhusfastigheter nya taxeringsvärden; senare kommer också hyresfastigheter och kommersiella lokaler att genomgå samma process. anser att taxeringsprocessen måste ses över och reformeras, men tills vidare måste vi godta dessa nya taxeringsvärden. Sänkningen av fastighetsskatten skall påbörjas genast, från . Vi föreslår att skattesatserna i procent (och anger även en inriktning ) jämfört med fastställs enligt nedan (nybyggda fastigheter som är helt eller delvis undantagna för fastighetsskatt är ej med, ej heller kommersiella fastigheter där ingen ändring jämfört med regeringen föreslås): De sänkningar av skattesatserna som vi föreslår är alltså större än den genomsnittliga höjningen av taxeringsvärdena dessa år. Vi accepterar sänkningen från dagens till 4 av vad en enskild som mest skall behöva betala av sin taxerade inkomst i fastighets- och förmögenhetsskatt. Vi vill också påtala att investeringar i energibesparande åtgärder aldrig bör leda till höjd fastighetsskatt. anser att energibesparande investeringar, allt från att ersätta oljeeldning med exempelvis bergvärme till byte av energislösande fönster till miljövänliga treglasfönster skall löna sig. Vi vill uppmuntra sådana investeringar. De mycket höga elpriserna, till stor del bestående av skattehöjningar som initierats av regeringen och dess två stödpartier, understryker vikten av att föra en sådan taxeringspolitik att elsparande lönar sig. har arbetat med att ta bort förmögenhetsskatten, som är en tillväxthämmande skatt med orimliga konsekvenser för många enskilda hushåll. Inom har vi nu fått gehör för att förmögenhetsskatten ska avskaffas under nästa mandatperiod. Skatteutjämningen ett hinder för tillväxt Nuvarande konstruktion av det statligt beslutade inomkommunala skatteutjämningssystemet är ett hinder för bättre utveckling och tillväxt i . De förändringar som genomförde löser inte de grundläggande problemen utan lappar och lagar vidare på dagens system. Att människor ska ha samma möjligheter till grundläggande kommunalt finansierad service oavsett var de bor i landet är en grundläggande socialliberal princip. Ett system för utjämning av de kommunalekonomiska förutsättningarna är därför både rimligt och nödvändigt. Dagens system leder dock till orimliga följder både för kommunernas och landstingens ekonomi och för medborgarnas situation. Bostadsbristen i har delvis förvärrats av att vissa kommuner i länet förlorar på att det byggs nya bostäder och att människor flyttar till kommunen. Sådana effekter kan aldrig försvaras. Lika litet kan de effekter försvaras som utjämningssystemet får för , främst att får betala till övriga landsting på grund av att länets invånare genomsnittligt har högre lön och således betalar mer i inkomstskatt än i övriga landet, medan däremot inte får någonting tillbaka för att även vårdpersonalens löner i är högre än i resten av . På motsvarande vis drabbas kommuner av att utjämningen sker på ett sätt som inte tillräckligt beaktar det högre kostnadsläget för löner och lokaler i regionen. Även om en kommun eller ett landsting till en del kan påverka lönenivån inom det egna området kan kommunen inte i någon högre grad bestämma lönen i en hel arbetsmarknadsregion. Utjämningssystemet måste ta hänsyn till såväl inkomstnivå som kostnadsläge. vill se en genomgripande översyn av de ekonomiska relationerna mellan staten och kommunerna och landstingen. Även utjämningssystemet måste främja de välståndsbildande krafterna. De regeländringar i utjämningssystemet som verkar för har som gemensam nämnare att stimulera kommunerna att vidta egna åtgärder för att förbättra sin situation. Bland annat skulle man därmed råda bot på den så kallade Pomperipossaeffekten, det vill säga om skatteintäkterna i en kommun växer, ska kommunen inte behöva betala hela beloppet och ibland mer därtill till utjämningssystemet. Ingen kommun ska förlora skatteintäkter för att dess invånare får löneökning! Statliga arbetsplatser är inte spelbrickor Den nu beslutade massflyttningen av arbetsplatser vid statliga myndigheter och företag från är en direkt kompensation för Socialdemokraternas, och försvarspolitiska uppgörelse 2004 en uppgörelse som i sig innebar en kraftig minskning av antalet försvarsanställda också i , och där kommuner som , och drabbades hårt. Regeringen fullföljer nu utflyttningen av statliga myndigheter och bolag utan någon som helst analys av konsekvenserna för den lokala arbetsmarknadsregion som tjänsterna hämtas från. Arbetsmarknadssituationen i huvudstadsregionen varierar stort mellan olika yrken. Vissa statligt anställda har många potentiella arbetsgivare att välja mellan. Andra rör sig på en smal och starkt specialiserad sektor av arbetsmarknaden där den statliga sektorn i praktiken kan vara den enda arbetsgivaren. Omlokaliseringen av statliga myndigheter kan alltså i praktiken innebära att sysselsättningsmöjligheterna i inom ett antal specialiserade yrken drabbas mycket kraftigt. Ett av flera exempel är den verksamhet som bedrivs vid . Allt pekar på att det kommer att vara mycket få anställda som följer med till andra orter när den statliga verksamheten omlokaliseras. På flera myndigheter är andelen medflyttande nästan noll. Omlokaliseringen innebär då i praktiken att en statlig myndighet läggs ned och att en ny med motsvarande uppgifter får byggas från grunden. Detta kommer att leda till betydande förluster i kompetens och effektivitet . Myndigheter är inte spelbrickor som enkelt kan flyttas omkring. Vi är starkt kritiska till regeringens vårdslösa hantering av myndighetsflyttningen, en flyttning som i sin tur hänger samman med ett lika vårdslöst försvarsbeslut. Ökad konkurrens för lägre priser har dyr mat. har dyraste mat. En jämförelse med andra EU-länder visar att svenskarna i genomsnitt betalar mer för samma matvaror, och betalar en invånare i mer för maten än en invånare i . finns det i en outnyttjad potential att öka konkurrensen. Befolkningen är stor, infrastrukturen utbyggd, kontakterna med omvärlden intensiva, närvaron av internationella företag hög och möjligheten till direktimport utmärkt. Problemet är bara att man i regionen har eftersatt behovet av att skapa utrymme för nya aktörer i livsmedelshandeln, och andelen lågprisbutiker är ovanligt liten. Detta i kombination med att stockholmarnas genomsnittliga inkomst ligger ovanför rikssnittet har lett till en prisspiral uppåt, inte nedåt. De stora förlorarna är låginkomsttagare, pensionärer och andra som ofta har svårt att få pengarna att räcka till . Inom i har ett arbete genomförts för att försöka identifiera lämpliga butikslägen i regionen, och i har finansborgarrådet lovat att skapa nya lägen åt lågprisbutiker. De konkreta resultaten är dock få. Även om planansvariga myndigheter har en viktig uppgift att ta till vara konsumenternas intressen är det dock ett grundläggande misstag att tro att konkurrens kan planeras fram. Det är inte politikerna och myndigheterna som kommer att sänka de höga matpriserna det kan bara göras genom ökad konkurrens och större frihet åt både köpare och säljare. De stora prisskillnaderna mellan olika regioner beror på flera faktorer, varav en är kommunernas skiftande tillämpning av . För detta bär den socialdemokratiska regeringen ansvaret i och med att den återinförde kommunernas rätt att hindra etablering av handel och därmed rev upp den konkurrensfrämjande reform som togs fram under ledning 1992. har varit föremål för en översyn i en parlamentarisk kommitté. Vi anser nu att man återinför bestämmelsen om att konkurrensintresset ska beaktas i planprocessen enligt de regler som gällde under den borgerliga regeringen. Detta skulle åstadkomma en friare etableringsrätt för dagligvaruförsäljning och därmed driva på arbetet med att öka konkurrensen. Det finns naturligtvis ett kommunalt intresse av att stadsplaneringen är god, infrastrukturen fungerar, miljöintressen värnas och olika typer av servicebehov kan tillgodoses. Kommunernas planmonopol ska användas för att tillgodose de här övergripande intressena, inte till att försvåra den lokala konkurrensen. Huvudprincipen bör vara att etableringsrätt ska medges om inte mycket allvarliga skäl talar emot. I de fall en nyetablering medför trafikproblem ska kommunen i gengäld kunna kräva att den som får bygglov också får finansiera nödvändiga trafikinvesteringar. Kunskap och utbildning i Den liberala visionen för en nystart på skolpolitikens område återfinns i motioner om grundskola och gymnasieskola. Stor frihet för enskilda skolor, rätt för eleverna att välja mellan friskolor och olika kommunala skolor och så kallade magnetskolor varmed avses skolor med specialinriktning och särskilda resurser för kvalitet i utbildningen varav bör följa särskild dragningskraft i kombination med en skolpolitik som sätter kunskap och arbetsro i centrum, kan ge många barn och ungdomar nya framtidsmöjligheter. vill öka, inte minska, möjligheterna för enskilda skolor. Därför är motståndare till inskränkningar i friskolornas möjligheter. Vi vill i stället försäkra alla ungdomar om möjligheterna att kunna välja genom att en liknande rätt till fritt skolval genomförs för den kommunala skolan som redan finns för friskolor. En viktig åtgärd är att stärka rätten till likvärdig skolgång genom en nationell skolpeng, där en betydande andel öronmärks för elever med särskilda behov samt skolor i områden som av socioekonomiska skäl behöver extra mycket resurser. I avvaktan på en nationell skolpeng är det positivt om kommuner samverkar i gymnasieregioner för att öka elevernas valfrihet. Segregationens effekter slår hårt också på skolans område. är skolan den bästa tänkbara murbräckan i arbetet för ökad integration, vilket visas inte minst genom det framgångsrika arbete som förra mandatperioden bedrevs på skolområdet i under liberal ledning. Genom att satsa på svenska språket och läsning, genom att ställa krav och visa tydliga förväntningar kan skolan hjälpa elever att lyckas bra. Föräldrar med låg utbildning och dåliga svenskkunskaper ska inte behöva se utanförskapet föras vidare till nästa generation. Därför vill öronmärka extra resurser för särskilda insatser för skolor i invandrartäta och starkt segregerade områden.