ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GT02Sf348 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om svenskt medborgarskap för palestinier. Efter att ha haft sitt hemvist i kan en utlänning normalt få svenskt medborgarskap. För palestinier från och gäller dock inte detta, eftersom ännu inte är en stat erkänd av enligt traditionell folkrättslig praxis. Palestinska myndigheter anses av svenska myndigheter inte vara behöriga att utfärda en handling, som styrker den sökandes identitet. Palestinier hänvisas i stället till en dispensregel, som ger möjlighet till medborgarskap . Jag finner detta sätt att hantera medborgarskapsfrågor för palestinier diskriminerande. Det står nämligen klart att palestinier kan styrka sin identitet lika bra som någon som kommer från annan del av världen. Detta bevisas av vår hantering i samband med beviljande av uppehållstillstånd. När palestinier fått detta måste de ha bevisat sin identitet, vilket det också gjort med olika identitetshandlingar. Svenska staten har således godtagit dessa handlingar som bevismaterial. hänvisas i samband med medborgarskapsansökan till att dessa handlingar inte duger, eftersom inte erkänt , utan att dispens i så fall krävs och den kräver i sin tur vistelse i landet. Den här hanteringen framstår som ytterst formell, särskilt med hänvisningen till att inte är en erkänd statsbildning. Den borde i stället ha fokus på den enskilde individens behov. Människan i centrum i stället för formalia. Jag anser således, att regelsystemet för hantering av medborgarskapsfrågor för formellt statslösa bör ändras på så sätt att behandlingen blir likvärdig med övriga sökande för svenskt medborgarskap. Även palestinier bör ha rätt att få svenskt medborgarskap när identiteten är styrkt.
mot · GT02Sf352 · 2005-09-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utarbeta enkla blanketter inom myndigheterna. Några människor i vårt samhälle har behov av extra stöd för sin bostad i form av bostadstillägg. De som har behov av stöd ska självklart kunna ansöka om och få beviljat eller avslag på sin ansökan. Tyvärr väljer många bort att ansöka om bostadstillägget eftersom de anser att blanketten är svår och krånglig att fylla i. Att fylla i ansökningar till våra myndigheter måste vara enkelt. Det får inte byggas upp ett motstånd som gör att några inte kan eller orkar göra en ansökan. Till exempel när äldre blir ensamstående och står inför en mängd uppgifter att ta hand om, som man kanske aldrig har gjort tidigare, då ska myndigheternas blanketter vara tydliga och enkla. Samt inbjuda till att alla ges möjlighet att få sin ansökan prövad.
mot · GT02Sf353 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utländska personer fritt skall få söka arbete i utan att AMS skall pröva om yrket i fråga är ett bristyrke. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svensk eller nordisk arbetskraft från andra EU-länder inte skall ha förtur till jobb på den svenska arbetsmarknaden. Svensk arbetsmarknad bör förnyas, liberaliseras och öppnas upp för utländsk arbetskraft. Enligt proposition 1982/83:144 anmärks nämligen om betydelsen av riktlinjer (prop. 1968:142), där det understryks att arbetskraftsinvandring endast bör tillåtas i undantagsfall då inhemsk eller nordisk arbetskraft inte finns att tillgå. För att avgöra detta ska arbetsförmedlingen genom aktiv medverkan undersöka om behovet av arbetskraft kan tillgodoses inom landet eller inte. Denna stelbenta lagstiftning fråntar många driftiga utomeuropeiska personer möjligheten att komma till för arbete samt stoppar redan fungerande arbetskraft i landet. En modern arbetsmarknad ska inte stänga ut människor på grund av nationalitet.
mot · GT02Sf355 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av handikappsersättningen. Enligt dagens regler är nivåerna för handikappersättning 36, 53 eller av prisbasbeloppet. Ersättningens storlek bestäms utifrån det sammanlagda behovet av stöd gällande stora merkostnader och/eller tidskrävande hjälp av andra. Det är som fattar beslut om rätten till ersättning. Merkostnaderna för den enskilde har sedan reglernas tillkomst ökat stadigt som olika subventioner från samhället har försvunnit. Nivåerna för handikappersättning har länge legat på dagens nivå. Trots att prisbasbeloppet har justerats leder det ändock till ökade kostnader för den enskilde. En utveckling kan ses där bedömningen i enskilda ärenden blir allt hårdare och även om antalet avslag inte ökar markant så blir minskningarna i förhållande till de ansökta beloppen alltfler från Försäkringskassornas sida. Sammantaget leder detta till att den enskilde får allt lägre ersättning för sina merkostnader. För att bättre motsvara de faktiska merkostnader som den enskilde har borde dagens nivåer ändras till som lägsta nivå, , och av prisbasbeloppet. Variationerna i bedömningen av rätten till handikappersättning är också stora, och ofta har det avgörande betydelse var i landet man bor. Behovet av enhetliga och gemensamma tillämpningar är därför stort. Vid utskottets behandling av en liknande motion under föregående konstaterades att utskottet inte anser det aktuellt att göra en allmän översyn av handikappersättningen eller att överväga andra nivåer i förmånen. Att på detta sätt, utan närmare motivering avslå motionsförslaget är ett uttryck för bristande insikt och förståelse för de handikappades situation. bör mot bakgrund av ovanstående tillkännage för regeringen behovet av en översyn av reglerna för och tillämpningen av handikappersättningen.
mot · GT02Sf357 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokalisering av planerat pilotprojekt för att hjälpa långtidssjukskrivna tillbaka i arbete. Ett ambitiöst mål om att halvera sjukskrivningarna har lagts fast. Utvecklingen visar att målet kan nås. Som ett led i detta avser regeringen att tillsätta ett pilotprojekt för att hjälpa långtidssjukskrivna tillbaka i arbete. Avsikten är att pilotprojektet skall omfatta ett eller flera län. I detta sammanhang är ett väl avvägt län. I har ett framgångsrikt samordningsprojekt (Faros) genomförts mellan och arbetsförmedlingen och i har visat sig framgångsrikt. Det finns goda skäl att ta till vara de erfarenheter som vunnits i dessa projekt. Mot denna bakgrund kan konstateras att är ett lämpligt län för genomförande av det planerade pilotprojektet.
mot · GT02Sf358 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fortsatta verksamhet. Verksamheten på är inne i en förändringsprocess. Det finns flera skäl till det. Ett är att antalet asylsökande minskar. Ett annat är att processen för asylsökande är under förändring för att stärka de asylsökandes rättsskydd och förkorta handläggningstiderna. Den här utvecklingen bör innebära att en del gamla arbetstillfällen försvinner men också att en del nya uppstår. Främst uppstår de nya i anslutning till länsrätterna och kammarrätten, men även inom eftersom fler asylsökande ska höras och få möjlighet att lägga fram sina skäl muntligt, verkställighetshindren ska prövas och handläggningstiderna kortas. För den del av verkets verksamhet som finns placerad i har förändringarna dock bara inneburit en rad uppsägningar. Att antalet anställda som sysslar med att handlägga asylärenden minskar när antalet asylsökande minskar är självklart. Att den verksamhet som kvarstår och kommer till förläggs till storstäderna är det inte. Särskilt inte med tanke på andra utflyttningar av statlig verksamhet som sker med syfte att sprida arbetstillfällen i landet. Många av de anställda på i har lång erfarenhet av sitt arbete och skulle vara en verklig resurs när verksamheten förändras. Rutinerna kring verkets arbete i är väl inarbetade och dialogen med kommunen god. Lägg därtill att hyreskontrakt för lokalerna i sträcker sig långt framöver och att verket enligt uppgift riskerar att få lägga upp till 50 miljoner på lokaler utan att kunna fylla dem med verksamhet. När förändrar sin verksamhet är det naturligt att är en del i förändringen och därför anser vi att det vore rimligt att utnyttja de fördelar har och låta de gamla arbetstillfällena ersättas av nya placerade vid i .
mot · GT02Sf359 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att överväga att ge i uppdrag att genomföra en riktad informationssatsning till egna företagare om det ansvar arbetsgivare faktiskt har vid sjukfrånvaro hos de anställda. Från gäller att den tredje sjukveckan återbetalas av sjukförsäkringen. Arbetsgivaren betalar av sjukpenningkostnaden för heltidssjukskrivna anställda. Om den anställde är deltidssjukskriven eller uppbär rehabiliteringspenning eller har beslut om särskilt högriskskydd föreligger inget betalningsansvar för arbetsgivaren. Två begränsningar finns. De första för varje arbetsgivare utgör ett fribelopp. Ingen arbetsgivare ska behöva betala av den totala lönesumman i företaget. Avsikten är att skydda i första hand företagare med få anställda från orimliga kostnadsökningar. Dessutom öppnas åter försäkringen mot sjuklönekostnader för nytecknande. I debatten har framförts att de nya reglerna troligen leder till att arbetsgivare kommer att tveka att anställa personer med stor risk för att bli sjukskrivna. Detta gör det svårare för sjukskrivna personer att bryta sin sjukskrivning genom byte av arbete/anställning. Detta trots att erfarenheten säger att detta ofta är en mycket framgångsrik metod. Risken är uppenbar att sjukfall riskerar att förlängas. Det synes uppenbart att motståndet att anställa av ovanstående skäl är omotiverat. Den partipolitiskt inspirerade propagandan har tydligen fått denna effekt. Ur alla aspekter blir alla förlorare med detta förhållningssätt. Mot denna bakgrund finns det skäl att överväga att ge i uppdrag att genomföra en riktad informationssatsning till egna företagare om det ansvar arbetsgivare faktiskt har vid sjukfrånvaro hos de anställda.
mot · GT02Sf361 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att överväga möjligheten att se över lagstiftningen när det gäller rätten till vårdbidrag för funktionshindrade barn för föräldrar som lever åtskilda. Vårdbidrag kan beviljas förälder som har merarbete med att ta hand om ett funktionshindrat barn. Endast en person kan vara mottagare av vårdbidrag. Föräldrar kan dock gemensamt ansöka om delad utbetalning. Detta förutsätter att man är överens. Om man inte är överens kan ärendet inte överklagas av den förälder som inte fått bidrag. Det är dessutom sekretessbelagt om den andra föräldern fått vårdbidrag. Eftersom inte alla barn bor tillsammans med båda sina föräldrar kan det uppstå problem när föräldrar lever åtskilda men ändå tar ett stort ansvar för barnen den tid man har barnet hos sig. I samband med skilsmässa kan föräldrarna bestämma sig för delat boende för barnet. Det borde i stället vara så att det skulle vara möjligt för båda föräldrarna att ansöka om vårdbidrag för den tid respektive förälder har hand om barnet. Den av föräldrarna som inte har beviljats vårdbidrag men har barnet i sin vård lika mycket som den andra föräldern står rättslös. Vårdbidraget knyts inte till barnets behov utan till den förälder som först ansöker om vårdbidrag.
mot · GT02Sf366 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en större flexibilitet vid sjukskrivning. En förtroendevald kommunpolitiker har tvingats avsäga sig sina uppdrag. Anledningen är att vederbörande råkade bli sjukskriven och fortsatte med att dels sitta i kommunfullmäktige, dels i en bolagsstyrelse. Den förtroendevalde upplevde sitt politiska engagemang som positivt och stimulerande men menade att det var en inkomstbringande verksamhet och personen i fråga borde därför likaväl kunna arbeta mera på sitt vanliga jobb. Därför kunde man inte längre godkänna sjukskrivning. Alltså skulle den förtroendevalde tvingas jobba om han ville ha kvar sina politiska uppdrag alternativt förlora en stor del av sin sjukpenning. skulle kunna, om den haft befogenhet av , ändra hans sjukskrivningsgrad till kanske eller istället. Men kan bara sjukskriva i fjärdedelar. Detta är i många fall ett orimligt system som inte tar hänsyn till individens faktiska arbetsförmåga utan bara till ett administrativt tänkande. Man kan inte dela in människors kapacitet i fjärdedelar. I dagens samhälle med väl utvecklade datorer borde det inte vara några problem med fullständig frihet för läkaren att föreslå procentsatser för sjukskrivningsnivån. Regeringen bör således få i uppdrag att se över möjligheten till fria procentnivåer.
mot · GT02Sf371 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om översyn av reglerna för handikappersättning. Dagens regelverk för handikappersättning fastställer nivåerna till 36, 53 eller av prisbasbeloppet. Ersättningens storlek bestäms utifrån hjälpbehovets omfattning eller merutgifternas storlek. fattar beslut om rätten till ersättning. Merkostnaderna för den enskilde har sedan dessa regler skapades ökat stadigt som en rad subventioner har tagits bort. Nivåerna för handikappersättningen har länge legat på nuvarande nivå. Trots att prisbasbeloppet har justerats leder det ändock till ökade kostnader för den enskilde. Till detta ska läggas det faktum att bedömningen i det enskilda ärendet blir allt hårdare, och även om antalet avslag inte ökar markant så upplever de sökande att ofta försöker pruta ned beloppet. Sammantaget leder detta till att den enskilde får allt mindre i ersättning för sina merkostnader. För att bättre motsvara de faktiska merkostnader som den enskilde har krävs en justering av dagens nivåer. Trots den enhetliga försäkringsorganisationen som infördes , är variationerna i bedömningen av rätten till handikappersättning fortfarande stora. Att ens bostadsort skall vara avgörande för bedömningen av ersättningsnivån innebär en stor rättsosäkerhet. Behovet av enhetliga och gemensamma tillämpningar är fortfarande påtagligt. bör mot bakgrund av ovanstående besluta om en översyn av reglerna för handikappersättning och tillämpningen av dem.
mot · GT02Sf374 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att se över möjligheterna att förbättra samordningen mellan arbetsgivarens och ansvar vid utbetalning under sjukdom. Ohälsan har generellt sett ökat i , vilket på påverkar den svenska ekonomin negativt men främst medför ett ökat lidande för den enskilde. Att minska ohälsotalen är en angelägen åtgärd för att få fler människor att åter gå tillbaka till arbetslivet i stället för att vara sjukskrivna. Det av regering och riksdag beslutade 11-punktsprogrammet är en viktig utgångspunkt i det arbetet. Att sänka kostnaderna för sjukskrivningarna är både socialt och ekonomiskt angeläget. Orsakerna till sjukfrånvaron är flera, vilket kräver att åtgärderna fortlöpande utvärderas och noga följs upp. Det är oftast flera faktorer som samverkar och leder till sjukfrånvaro. För den enskilde arbetstagaren är det nödvändigt att ersättningen , oavsett om den kommer från arbetsgivaren eller från , betalas ut kontinuerligt så att det finns möjlighet att planera sin ekonomi. gäller att arbetsgivaren betalar och därefter övergår betalningsansvaret till . Erfarenheterna säger att det kan vara problematiskt att få övergången mellan dessa två instansers ansvarsområden att löpa friktionsfritt. Det är därför angeläget att se över hur denna övergång fungerar och hur den skulle kunna förbättras.
mot · GT02Sf375 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om tydligare och klarare regler för sjukskrivna personers återinträde på arbetsmarknaden. tillbaka verkar det som om det ställs allt hårdare krav på sjukskrivna människor att komma tillbaka snabbt till arbetet. Frågan måste ställas om det är riktigt om det nu är så att friskskrivningar forceras fram. Helt klart måste sjukskrivningarna minska, människor måste ha en så pass dräglig miljö på såväl sina arbeten som sin fritid att de håller sig friska. Men det får inte bli så att människor som har varit eller är sjuka får för hårda krav på sig för snabbt efter sjukdom eller olycksfall. Då blir det ingen lösning på problemet, då döljs bara problemet och den enskilda människan får betala ett högt pris genom att i värsta fall stå utan försörjning, vilket kan leda till tragedier. Problemet kan se ut så att en läkare genom en diagnos säger att en person inte kan arbeta, men gör en annan bedömning, hon/han anses för frisk för att få ersättning från , men bedöms för sjuk/skadad för att stå till arbetsmarknadens förfogande och får då inte ersättning från arbetslöshetsförsäkringen heller. Ett sådant förfarande sätter människor under stor press och då kan ambitionen att minska sjukskrivningarna bli kontraproduktiv. Risken är överhängande att människor som sätts under press får en längre väg tillbaka till arbetslivet eller i värsta fall att de slås ut från arbetsmarknaden, vilket skapar oerhörda problem. och tydliga regler måste finnas för vad som gäller vid återinträdet på arbetsmarknaden efter en sjukskrivningsperiod. Läkares diagnoser, såväl fysiska som psykiska, måste värderas högt och en människa kan inte anses arbeta full tid, motiverat enbart med att hon eller han kan arbeta i sträck utan värk. En ordentlig arbetsbedömning måste göras och kombineras med en individuellt utformad rehabilitering. i (s)
mot · GT02Sf378 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör överväga förändringar i tillämpningen av föräldraförsäkringen. Den familjepolitiska debatten har kännetecknats av en stark medvetenhet om att man utifrån barnens bästa skall iaktta den samhälleliga omdaningsprocess som ständigt äger rum, nämligen att så långt som möjligt i samhällsutvecklingen ta hänsyn till det perspektiv som präglar begreppet barnets bästa. Man har diskuterat hur uppväxtmiljön påverkar barnets personlighetsutveckling, utbildningsval, framtida yrke och levnadsförhållanden samt hur familjens levnadsmiljö även påverkar de vuxnas möjligheter att forma sina liv efter sina önskningar och förutsättningar. Föräldraförsäkringen skall bidra till en ökad jämlikhet och barnets rätt till bägge föräldrarna. är det dock så att en viktig hänsyn till barnets bästa är förbigånget. I de fall där barnafadern/modern är avliden eller av andra skäl inte är behjälplig med att utveckla barnets bästa genom umgänge eller vårdnad av barnet är det den ensamstående vårdnadshavaren som har den lagliga rätten till de som den andre skulle ha haft. Med tanke på den snabba samhällsutvecklingen och omvärldsförändringen som bl.a. innebär en allt större rörlighet på arbetsmarknaden, borde det finnas möjlighet för den ensamstående vårdnadshavaren att överlåta de helt eller delvis som han eller hon har rätt till i de fall där den ena föräldern inte finns, inte vill eller kan vårda barnet. Arbetsmarknaden förändras alltmer till korttidsanställningar, projektarbeten, vikariat m.m., och då bör även den som har ensam vårdnad kunna vara mera flexibel och kunna gå tillbaka eller söka arbete under de som återstår av föräldrapenningen. Då krävs att en annan person i barnets direkta närhet finns som är lämplig att vårda barnet. Lämplig person skulle kunna omfatta sambo, mor- och farföräldrar eller syskon till den ensamstående föräldern. Om en annan person kommer i fråga skall en enkel prövning ske av socialnämnden där barnet är mantalsskriven.
mot · GT02Sf393 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av arbetslivsinriktad rehabilitering. Nya sätt och fler insatser behövs för att nå målet om att halvera sjukfrånvaron. För att nå de ansträngningar som redovisas i årets budget måste insatserna med arbetslivsrelaterad rehabilitering öka. Många sjuka erbjuds inget mer än utredning som rehabilitering, därefter återstår ofta endast sjuk- eller aktivitetsersättning. Få erbjuds aktiva arbetsinriktade rehabiliterande åtgärder, även om den förberedande utredningen kommit fram till att arbetsförmåga finns. Insatserna behöver sättas in tidigt för att ge störst effekt. visar tendensen på att aktiva rehabiliteringsåtgärder sätts in allt senare i sjukfallen. När den sjuke arbetstagaren äntligen erbjuds rehabiliterande insatser har de i regel av besvär bakom sig och då är det svårare att rehabilitera tillbaka till arbete. Även om vi nu ser att ohälsotalen blir bättre var det fler som fick sjuk- och aktivitetsersättning 2004 om man jämför med 2003. Detta bekräftas också av som visade att de flesta med längre sjukskrivning hamnar i en passiv sjukersättning. Gränsdragningen mellan vad som är arbetsgivarens och ansvar diskuteras livligt. Rehabilitering tillbaka till arbete får inte enbart ses som en kostnad som alla försöker komma undan. Vi anser att arbetsgivaren har och fortsatt ska ha ett stort ansvar i dessa frågor, men det kan kännas tungt särskilt för mindre företag att ensamma klara av rehabiliteringen, flera säger sig därför välja att säga upp sina sjuka anställda istället. Det är olyckligt om samhället inte alls kan hjälpa till med rehabilitering innan personen blir uppsagd. Alla, både samhället och den enskilde, tjänar på att en person blir kvar i en anställning. Sjuk/aktivitetsersättning ska omprövas , men det saknas ännu motiv för att rehabilitera tillbaka dem till arbete. utredning Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet (SOU 2002:5) visar på positiva effekter av aktiva insatser för t.ex. ryggbesvär. Utredningen visar även på lyckade resultat av multidisciplinära program där funktionshöjande och beteendemedicinska insatser kombineras. Vinsten för de 157 individer som ingick i den aktuella studien var . (Kostnaden för rehabiliteringen är då borträknad.)
mot · GT02Sf394 · 2005-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ansvaret för rehabilitering av synskadade. Den, som mitt uppe i arbetslivet får en synskada, ställs inför en stor omställning och utmaning i livet. Om hon kan se som vanligt, måste hon lära sig att fungera i vardagslivet och på jobbet med hjälp av ny teknik, hörsel och känsel. Många kan intyga att detta är fullt möjligt. Det kräver dock hårt arbete och det kräver ett fungerande system för rehabilitering, hjälpmedel och anpassning av arbetsplatsen. Dessutom behövs det en och samordnare som håller ihop alla kontakter mellan individ, myndigheter och arbetsliv. Allt detta finns, men är så uppsplittrat mellan olika myndigheter att mycket av resurserna går åt till att hålla igång det byråkratiska systemet, istället för att hjälpa den synskadade tillbaka ut i arbetslivet. När välfärdssystemet byggdes upp lades ansvaret för nysynskadades rehabilitering på AMS. Där finns fortfarande utbildade synpedagoger med kunskap och erfarenhet av synskador, arbetsmarknaden, hjälpmedel och arbetsplatsanpassningar. , som är AMS specialistfunktion för synskadade, har fortfarande ansvar för dem som är arbetslösa samt för dem som är nyanställda. lades ansvaret för rehabilitering, hjälpmedel och arbetsplatsanpassning för den som varit anställd över på . Eftersom synskadade är en relativt liten grupp, möter handläggarna på sällan synskadade personer, varför kunskapen om synskadade och deras arbets- och vardagsliv är ganska liten. Men anledning av detta måste inför varje synskadeärende rådfråga vad man ska göra, samt betala för svaret på denna fråga. Tid, kraft och pengar måste avsättas för att kommunicera mellan myndigheterna, alltså för att låta AF Rehab instruera om vad som behöver göras i varje enskilt fall. Det händer också att bestämmer att den inte vill ha med saken att göra och hänvisar den synskadade att söka hjälp hos arbetsgivaren, vilket händer i alltför många fall. Eftersom har hela kunskapen, borde den ha ansvaret för rehabilitering av alla synskadade. Att förlora synen är i sig tillräckligt svårt och förvirrande man ska inte behöva bollas runt mellan olika myndigheter också.