mot · GT02Ub354 · 2005-09-30 00:00:00 — Kan man sätta ord på tankar och känslor kan man göra sin röst hörd på arbetsplatsen, hos myndigheter, föreningar, inom politik och media. har bara varannan svensk grundskola ett bibliotek som är bemannat minst . Bland fristående grundskolor är siffran . Det finns kommuner som helt saknar bemannade skolbibliotek. Detta är långt ifrån tillfredsställande. Regeringen bör ge i uppdrag att inkludera skolbiblioteken i sina inspektioner och i det underlag för kvalitetsredovisningar myndigheten inhämtar från kommunerna. Bra och tillgängliga bibliotek är en fråga om kön, klass och etnicitet. Detta bör ge regeringen till känna. Sakprosan är en annan viktig del av vårt kulturarv. Läroboken och andra pedagogiska texter, t.ex. bilder och material eleverna själva framställer, har en viktig roll att spela i undervisningen. Men dagens läroböcker måste utvecklas. Ofta talar vi om att läromedel skall vara interaktiva, och så kopplar vi det till att använda datorn i undervisningen. Men även pedagogiska texter, som läroböcker, kan vara interaktiva, genom att inbjuda till reflektion och medskapande. Men försäljningen av läroböcker går stadigt nedåt. Kommunerna som ofta brottas med ekonomiska bekymmer har skurit ner på läroboksinköpen och därmed tycks också förlagens vilja att satsa på utveckling av läromedel minska. Framför allt i andra ämnen än svenska, matematik och språk, vilka är de ämnen där man sist drar ner på elevernas tillgång till böcker. Staten måste göra ekonomiska satsningar på läromedelsutveckling, kvalitetssäkring av läromedel och särskilda satsningar på läromedel som på grund av ämnenas storlek eller elevantal som läser ämnet aldrig kan nå stora och för förlagen och författarna lönande upplagor, och Myndigheten för skolutveckling bör få i uppdrag att ta fram ett förslag hur detta kan åstadkommas. Detta bör ge regeringen till känna. Medinflytande, bedömning och betyg som vi vill främja utvecklingen av pedagogiska texter, vill vi poängtera att det är läroplaner och framför allt kursplaner som skall ligga som underlag för undervisningen. Läraren har en viktig uppgift i att för eleverna tydliggöra mål och ramar och utbilda eleverna i hur man planerar sin kunskapsutveckling. Forskning visar att elever som har medinflytande lär sig mer. Deras kunskap får ett djup och de utvecklar sådan kompetens som behövs i livet och som arbetsmarknaden efterfrågar, exempelvis nyfikenhet, flexibilitet, samarbetsförmåga och social kompetens (Selberg 2000). Kompetenser som endast i ringa utsträckning ryms i dagens mål- och kunskapsrelaterade betygssystem. vill ha en betygsfri skola bl.a. på grund av att betyg riskerar att motverka demokrati och aktiva, kritiska elever. Betyg påverkar både undervisningen och elevernas lärande till förmån för faktakunskap istället för helhetssyn, kritiskt tänkande och analysförmåga. När fokus i för stor utsträckning hamnar på betygen tenderar prov och tester att spela en för stor roll i lärarnas bedömning av elevernas förmåga. Prov, exempelvis av den typ som ingår i de internationella undersökningarna som och Timms, har ett mycket begränsat värde när det gäller att bedöma elevers verkliga kompetens. Relativt små förändringar av betingelserna om eleverna har tillgång till tankeredskap eller om svaren gavs i intervjusituation i stället för med papper och penna vid prov visar sig leda till helt andra resultat på frågorna (Schoultz 2000). visar dessutom att proven gynnar vissa grupper framför andra och absolut inte är någon garant för att rättvisa betyg sätts. Betygssystemet bygger på att elevers kunskap bedöms i relation till uppsatta mål och kriterier. Betygen skall vara likvärdiga, dvs. elever med kunskap av samma kvalitet skall ha samma betyg, oavsett var de går i skolan. , skolinspektörer och är eniga i bedömning att det finns betydande brister i betygens likvärdighet. Ändå kan de spela en avgörande roll för en elevs chanser vid skol- och programval eller val till högre studier. är det ett problem att eleverna i alltför hög grad konfronteras med en mätande och diagnostiserande kultur. Deras personligheter och förmågor mäts och analyseras och åtgärder sätts in på basis av dessa resultat. Syftet är att alla skall nå till de högt uppställda målen. Något som kan synas rimligt men som också skapar problem. Ur demokratiperspektiv är det problematiskt att fokus hamnar på vad som framstår som brister hos eleverna i stället för på deras unika egenskaper och möjligheter. Risken är att skolan därigenom snarare skapar ojämlikhet i stället för jämlikhet just genom sin ambition att bemöta, forma och värdera barn och unga genom att utvärdera deras framsteg exempelvis i nationella prov. Vi ställs inför det faktum att många elever går ur utan fullständiga betyg. För att bota någon brist på den ofta förekommande historielösheten kan det vara intressant att göra en tillbakablick, till tiden för realskolan. Även dessa skolor differentierade ut ett relativt stort antal elever, cirka en tredjedel lämnade skolan utan godkända betyg i ett eller flera ämnen för att använda ett ofta förekommande uttryckssätt (2000). Det är större andel än dagens som ej är behöriga till gymnasieskolan, trots att man då hade betyg långt ned i åldrarna och gjorde nivågrupperingar inom en redan vid intagningen utvald skara elever. Betygsförespråkarna talar ofta om att det inte är som urvalsinstrument betygen har sin viktigaste roll, utan som information till eleven och dennes vårdnadshavare. Därigenom sägs eleverna få incitament att vilja lära. Vi anser att den funktionen bättre kan ske med andra medel. En dialog mellan elev, vårdnadshavare och lärare kan aldrig ersättas av några bokstäver på ett papper. När det gäller utvecklingssamtal finns mycket att förbättra men för oss får de gärna ersätta betygen. Och för urval till gymnasieskolan bör ett intyg om avklarad grundskola räcka, när det gäller eftergymnasiala utbildningar inklusive högskola bör centralt fastställda urvalssystem kunna utvecklas. pågår utvecklingen av alternativa urvalskriterier. Betygen får i många fall endast en begränsad betydelse. Alla dessa brister i betygssystemet, negativa följder av betyg och deras antidemokratiska natur gör att vi menar att det är hög tid att man istället för fler nationella prov, fler betygssteg, fler och tidigarelagda betygstillfällen startar en försöksverksamhet med betygsfria skolor. Med betygsfria skolor menar vi inte kravlösa. Gränsen för Godkänd kvarstår, möjligen kompletterat med något som skulle kunna benämnas Ännu inte godkänd. Inom försökets ram utvecklas former för kontinuerlig återkoppling till utvecklingen och alternativ till intyg på avklarad studiegång. Regeringen bör omgående initiera och genomföra en sådan försöksverksamhet. Försöket kan med fördel ske i samverkan med forskare som nogsamt följer och studerar försöksverksamhetens konsekvenser. Detta bör ge regeringen till känna. Skolan mitt i byn Skolan är en del av samhället. Skolan kan inte lösa samhällets alla problem, men den kan och skall heller inte stå utanför samhället, tvärtom, skolan bör vara en integrerad del speciellt av det närliggande samhället. Det finns många positiva exempel både inom landet och internationellt på hur skolan blir en knutpunkt och samlingsplats för människor och verksamheter. I områden med många invandrade borde även de vuxnas svenskundervisning förläggas till den skola där deras barn går. Så fungerar det i enstaka skolor exempelvis i , och . Föräldrarna följer sina barn till skolan där de sedan går till olika klassrum. Kanske kan också viss undervisning ske gemensamt. Som ett sätt att lära känna det svenska samhället, öva sina språkfärdigheter och bli en del av ett socialt sammanhang kan också föräldrarna vara resurspersoner i olika verksamheter i skolan som lärarassistenter, i fritidshemmet, etc. Här finns goda exempel från och . Föräldrarna är viktiga, men det kan också vara oerhört berikande med samverkan av olika slag med näringsliv och högre utbildning. Här finns goda exempel på samverkan mellan gymnasieskolor och högskolor, och gymnasiepropositionen Elva steg gav incitament för utvecklade samverkansformer med näringslivet. Kulturen är ett annat viktigt samverkansområde. Varför inte anställa kulturarbetare inom exempelvis bildkonst, musik, dans, drama etc. som resurspersoner i skola, och här passar alla åldrar från de allra yngsta i förskolan, till de äldsta. Inom den Reggio Emilia-inspirerade pedagogiken spelar konst en viktig roll. Konstnärliga tekniker lärs ut för att ge barnen fler redskap att uttrycka sina tankar. Syftet är kommunikation. I detta arbete är det vanligt att arbeta samman med konstnärer inom olika konstformer. Regeringen bör därför skapa förutsättningar för och initiera verksamhetsförändringar som gör skolan till en central mötesplats för elever och för det omgivande samhället. Detta bör ge regeringen till känna. Skolan som en regional och nationell angelägenhet Om elever får arbeta demokratiskt ställer de förväntningar på ett demokratiskt och jämställt samhälle och när de kritiskt granskar varandra lär de sig att kritiskt granska fördomar, förföljelse och förtryck av andra människor. Det är viktigt att finna en balans mellan demokrati- och kunskapsmål snarare än att de som ofta ställs mot varandra. Detta kräver ett ständigt pågående samtal om skolans mål, undervisningens innehåll och andra pedagogiska frågor. Samtalet måste pågå vid varje skolenhet men den enskilda skolan och läraren behöver också stöd, något som staten erbjuder genom Myndigheten för skolutveckling. Vi anser att detta stöd behöver finnas närmare verksamheten och föreslår därför att dagens verksamhet utvecklas genom att delas upp i regionala enheter där verksamheten kommer närmare den pedagogiska verksamheten. Det är viktigt att lärarna där kan få stöd av personer med ämnesspecifik kunskap, inte enbart i utvecklingen av generella frågor. Regeringen bör därför omorganisera Myndigheten för skolutveckling och istället utöka, utveckla och förstärka en regional verksamhetsform. Detta bör ge regeringen till känna. har som företrädare för medborgarna rätt att ange skolans mål och uppgifter. Ett problem uppstår när vi som , i punkt efter punkt, diskuterat ovan kan se hur kommunerna faktiskt har stora svårigheter att genomföra det som i lagstiftning och styrdokument ålägger dem som ansvariga för förskola, grundskola och gymnasieskola. Vi kan inte heller se att de s.k. fristående skolorna klarar av uppdraget bättre. Vidare vill vi, som stora problem med tanke på jämlikheten, också nämna de stora skillnaderna mellan kommunerna när det gäller hur mycket pengar som satsas på en genomsnittlig elev, på skolmat och skolskjutsar. Enligt statistik varierar kommunens totalsatsning per elev (exklusive kostnader för skolskjuts) från ca till . Därför menar vi att det är dags att utifrån jämlikhetssträvan åter ta frågan om skolans styrning och finansiering på allvar. Regeringen bör därför tillsätta en utredning med uppdrag att utreda skolans styrning och finansiering. Detta bör ge regeringen till känna. Sermin Özürküt (v)