ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GT02Ju374 · 2005-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om ersättningar till nämndemän och vittnen. För att en rättegång skall bli så rättvisande som möjligt är vittnen en omistlig del i utrednings- och domstolsarbetet. Därför är det viktigt att förutsättningarna också är sådana att det underlättar att få vittnen att tjänstgöra. erhåller vittnen /mil i reseersättning. Detta är oacceptabelt. I upprätthållandet av en rättsstat ingår den dömande delen som en viktig del i kedjan av åtgärder. I den dömande delen har vi i valt att utnämna nämndemän vid våra domstolar som tillsammans med domare utdömer straffen. Nämndemännens roll är därför väsentliga för domstolsarbetet men också för legitimiteten av densamma hos en bredare allmänhet. Nämndemännens dagarvode är och ersättning för förlorad arbetsförtjänst kan medges per dag. Det innebär att det finns nämndemän som förlorar ekonomiskt på att arbeta som nämndeman. Så får det inte vara. Ersättningen att tjänstgöra som nämndeman står inte i proportion till den arbetsinsats eller det värde som uppdraget utgör för att upprätthålla en rättsstat. Reseersättningen till nämndemännen uppgår till /mil. Det innebär att en nämndeman som skall tjänstgöra och måste använda egen bil förlorar ekonomiskt på att tjänstgöra. Lägger vi därtill att regeringen medverkat till att ett antal tingsrätter nu läggs ned innebär det att nämndemännens resor ökar väsentligt. För att slå vakt om medborgarnas tilltro till rättssystemet samt möjliggöra deltagande av både vittnen och tjänstemän måste ersättningarna justeras upp. När det gäller reseersättningen bör de likställas mellan vittnen och nämndemän och förslagsvis utgå med belopp motsvarande statlig milersättning. När det gäller arvode som nämndeman kan dagarvode motsvarande deltagande i annan statlig verksamhet tjäna som grund. Den förlorade arbetsförtjänsten för nämndemän måste uppgå till belopp som motsvarar faktisk förlorad arbetsförtjänst, annars blir rekryteringen selektiv.
mot · GT02Ju393 · 2005-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en 18-årsgräns skall tillföras barnpornografilagstiftningen. Barn är helt och hållet beroende av oss vuxna. FN:s konvention om barns rättigheter slår fast följande: Barnet på grund av sin fysiska och psykiska omognad behöver särskilt skydd och särskild omvårdnad innefattande lämpligt rättsligt skydd, såväl före som efter födseln. När en vuxen förgår sig mot barn är det förutom övergreppet också ett svek mot barnets rätt till trygghet. Att det skulle bero på när man kommer i puberteten på vilket sätt man skyddas av lagen är en mycket märklig tolkning, och lagen måste förtydligas. Självklart är det ålder som avgör, och det är alltid den vuxnes ansvar att ta reda på åldern. Det får aldrig accepteras att ansvaret läggs över på barnen. Det är en akut ändring som måste vidtas i barnpornografilagstiftningen. måste i den här delen absolut föregå den utredning som skall läggas fram . Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GT02Ju400 · 2005-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en grundlig konsekvensöversyn av den svenska vapenlagstiftningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättandet av ett vapenråd. Man behöver varken vara jägare eller vapensakkunnig för att inse att den svenska vapenlagstiftningen tycks lämna en hel del övrigt att önska. Det gäller inte bara bristen på likformighet vid tillämpningen av lagen runtom i landet av polismyndigheter, domstolor m.fl., utan även formerna för hur allmänna råd, föreskrifter, förordningar eller dylikt utformas och tillämpas. Det kan t.ex. gälla hur tolkningen av olika bestämmelser om villkoren för hur förvaring av olika skjutvapen för olika kategorier av legala innehavare skall ske, tolkningar som på sina håll stundom kan ge lätt absurda effekter. Det kan vid utformning av råd och föreskrifter gälla brister i hänsynstaganden till exempelvis verksförordningen eller inkonsekvenser ifråga om tillämpningen av vapenförordningen. Det kan gälla sättet på vilket man producerar och presenterar statistik eller väljer ut remissinstanser. () av regeringen bemyndigade centrala roll i dessa sammanhang borde bli föremål för en närgången konstruktiv granskning och omprövning, liksom i övrigt en grundlig genomlysning ske av den svenska vapenlagstiftningen med tillhörande förordningar, råd och föreskrifter samt deras tillämpning med sikte på bättre stringens, logik och likformig giltighet. Och det brådskar. Att legalt inneha ett eller flera skjutvapen innebär ett stort ansvar och förtroende. De allra flesta är seriösa och sköter sig väl. Samhället måste se allvarligt på vapeninnehav och bör ta hjälp av innehavarna själva när det gäller utformning av regler och annat som angår vapenhanteringen. Efter finskt föredöme bör därför ett vapenråd inrättas med företrädare för civila brukare, dvs. sportskyttar, jägare, samlare och andra berörda aktörer för att ge relevant kompetens och kvalitativ förankring åt beslutsprocessen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GT02Ju401 · 2005-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inkomstrelaterade böter för trafikbrott mot hastighetsbestämmelser. I debatten om hastighetens betydelse för trafikolyckor brukar ibland framhållas att de som kör fort statistiskt sett inte är orsak till fler trafikolyckor än andra. Oavsett om detta är korrekt eller inte kan ingen förneka att fart dödar. Risken för dödsfall och svåra skador ökar med hastigheten. Ur preventiv synpunkt borde därför grova överträdelser mot hastighetsbegränsningar ge ett kännbart straff. utgår max i böter för fortkörning, om inte vårdslöshet i trafik kan bevisas. Dessutom kan fatta beslut om indraget körkort vid särskilt grova överträdelser. Indraget körkort är utan tvivel ett kännbart ingripande för de flesta individer. Boten på är däremot olika kännbar beroende på individens ekonomiska situation. För en student eller arbetslös är böter på mycket kännbara och kan medföra stora påfrestningar i ekonomin. För en höginkomsttagare är däremot en sådan bot närmast försumbar. Enligt min uppfattning borde böterna för fortkörning utformas så att de flesta bilister uppfattar dem som en kännbar påföljd om de ertappas med fortkörning. Huvudargumentet för att införa kännbara bötesbelopp är hastighetens betydelse för hur allvarlig en trafikolycka blir, men också rena rättviseaspekter kan vägas in i frågan om böternas storlek. Alla trafikanter som överträder lagen skall uppfatta att de får en kännbar påföljd. Fortkörningsbrott borde därför beläggas med dagsböter så att påföljden står i relation till förmågan att betala. Den som kraftigt överskrider hastighetsbegränsningen borde dömas till dagsböter enligt en stigande skala baserad på inkomst. I gäller dagsböter för fortkörning, vilket har lett till stora bötesbelopp för fortkörande höginkomsttagare. Exempel finns på fortkörare med miljonförmögenheter som dömts till i böter. Det finländska systemet kanske inte är det ideala, men själva principen borde ligga till grund för en utformning av bötesbelopp baserat på inkomsten.
mot · GT02Ju403 · 2005-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda hur lagstiftningen kan ändras för att förbättra möjligheterna för rättsvårdande myndigheter att beslagta egendom vid misstanke om stöld. Äganderätten är grundläggande i vårt svenska rättssystem. Detta är och förblir en viktig del i en väl fungerande rättsstat. För polis, domstolar och andra myndigheter måste den enskildes rättssäkerhet och allas likhet inför lagen vara en ledstjärna. En alltför vanlig situation är att polisen griper personer, misstänkta för att ha stulit andras egendom. I många fall går det inte att styrka att godset är stulet eftersom de misstänkta personerna inte kan bindas vid något brott. Därmed har de misstänkta återfått godset, trots att de inte kunnat styrka att förvärvet skett genom köp eller gåva. Exempelvis har fordon lastade med åtskilliga elektroniska apparater fått lämna vårt land utan att man kunnat binda någon vid brott, trots att det varit uppenbart att godset inte förvärvats genom köp eller gåva. Inget krav kan ställas på att äganderätten skall kunna dokumenteras. Fordonen har därför fått passera eller beslagtaget gods har återlämnats till den eller de personer som varit misstänkta för brott, något som upprör var och en som har ett sunt rättstänkande. Tilltron till rättssystemets möjligheter att fullfölja sitt uppdrag blir i dessa fall ifrågasatt. Man bör därför utreda hur svensk lagstiftning kan ändras för att kraftigt förbättra möjligheterna för rättsvårdande myndigheter som polis och tull att beslagta egendom vid misstanke om stöld, exempelvis genom högre krav på att en person vid misstanke om brott ska kunna styrka sitt förvärv och sin rätt till egendomen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GT02Ju431 · 2005-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över reglerna för reseersättningar till alla dem som skall infinna sig vid en domstol, så att de blir mer likvärdiga. Vid en rättegång är det många olika aktörer som skall finnas med. Det är målsägande, den åtalade, vittnen, nämndemän, advokater, ibland tolkar och domare. Om alla dessa olika personer har åkt bil till domstolsförhandlingarna så är det minst fyra olika milersättningar som gäller. Enligt uppgift så får målsägande och vittnen per mil, nämndemän per mil, tolkar per mil och advokater per mil. Denna stora skillnad i milersättning kan inte anses rimlig. Att endast få per mil som målsägande och vittnen får kan inte anses som skäligt. Därför föreslår vi att reglerna ses över och att ersättningen höjs för alla dem som inte ens får resekostnad som täcker faktisk kostnad för körda mil.
mot · GT02Ju432 · 2005-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om större samhälleligt stöd till brottsoffret när denne utsatts för något brott. Den som utsatts för brottslig handling måste få hjälp Brottsutvecklingen i vårt samhälle har förändrats. Våldet har blivit råare och denna utveckling är djupt oroande. Särskilt med tanke på att polisens resurser har minskat. Alltfler personer vågar inte anmäla brott på grund av rädsla för förövarna, men också på grund av att så få brott upp. Polisens resurser räcker helt enkelt inte till, därför har vi i arbetat för ökade resurser till rättsväsendet. Det som känns särskilt bekymmersamt är att brottsförövarna blir allt yngre, det är inte ovanligt att det är barn som utsätter andra barn för någon brottslig handling. Alltför många barn har blivit rånade eller utsatta för stöld av sina mobiltelefoner. Men även annan brottslighet går allt längre ner i åldrarna. Kvinnor behöver särskilt skydd En stor andel av våldsbrotten begås mot kvinnor av män som står eller stått dem nära. tvingas ofta kvinnor att flytta till en annan ort och ibland även byta identitet för att känna sig säker på att inte bli utsatt för ytterligare våld. De kvinnor som anmäler våldsbrott måste tas på större allvar. Men det är inte bara kvinnor som utsätts för våld. Vi har andra grupper i samhället som ofta känt och känner sig hotade. Det kan vara företagare, invandrare eller personer på olika poster i samhället. Våldet och hoten är lika fruktansvärda vem det än är som utsätts för dem. kan förövare dömas till besöksförbud, men denna lag om besöksförbud är inte tillfredsställande. ses varje överträdelse som ett nytt brott och det innebär att varje överträdelse av besöksförbudet måste polisanmälas och en utredning av det nya brottet komma till stånd. Det borde naturligtvis vara så att varje överträdelse automatiskt betraktas som ett brott och därigenom utgöra grund för häktning. Olika gängbildningar som t.ex. mc-gäng har på olika platser i vårt land utövat hot och utpressning mot enskilda personer. Här har ofta polisen stått utan möjlighet att ingripa och även utan möjlighet att skydda offren som utsatts för dessa hot och utpressningar. I har man gjort en grundlagsändring för att ha större möjlighet att ingripa så fort någon misstänks för brott. Även i måste lagar ses över så att brottsoffrens ställning stärks. Det borde finnas större möjlighet till telefonavlyssning. Oskyldiga personer som utsätts för brott skall inte behöva byta identitet och bostadsort för att känna sig trygga. Det är i stället brottsutövaren som skall begränsas i sin frihet att besöka offren. Viktigt med värdigt bemötande Det är mycket viktigt att de personer som utsätts för brott får den hjälp och det stöd som de behöver. Det är ofta en traumatisk händelse att bli utsatt för brott som rån, misshandel, inbrott eller någon annan kränkande behandling. Om man dessutom blir ifrågasatt och misstrodd av utredaren kan det bli än värre. Det är mycket angeläget att brottsoffer blir värdigt bemötta av myndighetspersoner.
mot · GT02Ju435 · 2005-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att 19 § polislagen (1984:387) även skall omfatta bilar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de som innehar ett illegalt skjutvapen skall dömas för grovt vapenbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att minimistraffet för grovt vapenbrott skall höjas från sex månaders fängelse till fängelse. spränger minst tre maskerade män med automatvapen en värdetransportbil vid , söder om . används en hjullastare för att forcera grindarna till en penningdepå i i nordvästra . Gärningsmännen är beväpnade med automatvapen. Enligt statistik från registrerades 1187 mord, mordförsök eller rån i där gärningsmannen var beväpnad. Så har det sett ut , men typen av vapen har förändrats. Antalet beslagtagna vapen har ökat . Av de 1441 vapen som beslagtogs 2004 var enhandsvapen, dvs. revolvrar eller pistoler. I takt med att stölderna på svenska vapenförråd har minskat har vapen från ökat. 2004 beslagtog polisen 44 CZ-pistoler. Hälften av dem var tillverkade i , hälften i . Priset på gatan för en pistol är, enligt , , medan en automatkarbin kostar ca . Innan poliser kan ta vapen i beslag måste beslut fattas om att genomföra tvångsåtgärder. Det kan vara fråga om kroppsvisitationer eller husrannsakningar. Husrannsakningar kan ske i lokaler eller bilar. För att använda sådana tvångsåtgärder krävs att någon är skäligen misstänkt för ett specifikt brott. 19 § polislagen kan användas om det av omständigheterna kan befaras att man kan påträffa knivar och andra gatustridsvapen. Med stöd av 19 § kan en person kroppsvisiteras. Däremot ger paragrafen inget utrymme för husrannsakan, vare sig i en bil eller i en lokal. Kristdemokratern anser att det är av största vikt att lagstiftning och praxis kring illegala vapen ses över. För att kunna ta skjutvapen i beslag måste möjligheterna i 19 § polislagen utvidgas och även omfatta bilar, vilket inte är fallet . I justitieutskottets betänkande Processrättsliga frågor (2003/04:JuU14) delar utskottet uppfattningen att det är angeläget att det vidtas åtgärder för att förebygga spridningen av illegala vapen. Utskottet påminde dock om att frågan gäller gränserna för polisens maktutövning gentemot medborgarna och att regeringsformen innehåller regler till skydd mot bl.a. kroppsvisitation och husrannsakan och att det därför krävs närmare överväganden innan en förändring genomförs. I en promemoria från behandlas frågan om det finns behov av att införa en möjlighet för polisen att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen och andra farliga föremål i fordon i sådana situationer där det är möjligt att kroppsvisitera någon enligt 19§ andra stycket 1 polislagen. har dock inte fått ta ställning till något förslag om detta från regeringens sida. Vidare anser att alla som innehar ett illegalt skjutvapen ska dömas för grovt vapenbrott. Minimistraffet för grovt vapenbrott bör höjas från till fängelse. Motionens förslag leder till ökad chans för upptäckt av ett illegalt skjutvapen och samt en mera kännbar och avskräckande påföljd. Skånberg (kd)
mot · GT02Ju437 · 2005-10-04 00:00:00 — menar att den beslutade regeln om avvisning av bevisning står i strid mot den rättssökandes legitima intresse att få lägga fram den i målet relevanta bevisningen och att gällande rätt på området är tillfyllest. Det har tidigare inte varit möjligt för parter att delta per telefon vid huvudförhandling i brottmål eller vid sammanträde som avser häktning. beslutade att ändra reglerna härom genom att de villkor som ska gälla för att delta vid ett sammanträde genom videokonferens även ska gälla när deltagandet sker per telefon. menar att det finns ett starkt intresse av att rätten ska kunna förvissa sig om att det inte är någon annan än den misstänkte eller den tilltalade som deltar i sammanträdet. Vidare menar vi att det finns en risk för att åklagarens och den offentliga försvararens offentliga förtroende kan komma att undergrävas om de deltar endast per telefon. Ur rättssäkerhetssynpunkt är det särskilt angeläget att en ändring kommer till stånd och att möjligheten att delta per telefon avskaffas. Förnyad bevisupptagning i hovrätten I samband med att godkände regeringens förslag om att den muntliga bevisningen i hovrätten som regel ska läggas fram genom den videoupptagning som gjorts av förhöret i tingsrätten, beslutade att den muntliga bevisningen endast fås tas upp på nytt om ytterligare frågor behöver ställas. anser alltjämt att bestämmelsen är oklar i det avseendet att det inte närmare framgår när det kan vara nödvändigt att hålla ett förnyat förhör. Vidare ställer sig frågande till om den av beslutade regeln är förenlig med artikel 6 i om rätten till en rättvis rättegång. Avgöranden från visar att även överrätterna har en långtgående skyldighet att respektera den tilltalades rätt att bli hörd vid en muntlig förhandling. anser därför att regeln ska avskaffas. Offentlighet i våra domstolar är ett grundläggande element för en rättsstat. Mediernas insyn i processen utgör en garant för rättssäkerhet och effektivitet. Ett viktigt och välmotiverat undantag från offentligheten är förbudet för åhörarna att fotografera i rättssalen. Det finns dock klara brister i dessa bestämmelser. Bestämmelsen om fotoförbud är endast tillämplig i rättssalen och t ex inte när rätten håller syn på annan plats. För det fall syn vidtages i någons bostad kan media oförhindrat publicera bilder från hemmet, vilket får anses högst orimligt och integritetskränkande. Vidare är det fortfarande oklart om överträdelse av fotoförbudet sker när fotografering sker in genom dörren till rättssalen eller genom ett fönster. På grund av det ovanstående vill ha en översyn av reglerna om fotograferingsförbud. Skånberg (kd)
mot · GT02Ju445 · 2005-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett enhetligt system för identitetskort. De regler som gäller vid utfärdandet av legitimationer grundar sig på en överenskommelse mellan bl.a. , , och . Legitimationer skall följa den svenska standarden som utformas av SIS (Standardiseringen i ) för att godkännas av till exempel bank och post. Överenskommelsen innebär bl.a. att alla legitimationshandlingar som följer standarden accepteras vid finansiella transaktioner i samt hos posten. Godkända legitimationer är f.n. , , svenskt körkort och svenskt EU-pass (med vinröd pärm). Det nuvarande systemet med standardiserade identitetshandlingar som utfärdas av certifierade organ tillkom för att i första hand komma till rätta med det ökande antalet checkbedrägerier. Skälet till att post och bank utfärdar de flesta är att det för dem finns ett behov av att ha kunder som kan legitimera sig. kommer den myndighet som enligt passlagen är passmyndighet även få utfärda ett s.k. nationellt identitetskort. Kortet planeras innehålla uppgift om att innehavaren är svensk medborgare för att förenkla möjligheterna för resande inom Schengenområdet. Identitetskortet skall vidare innehålla en funktion för lagring av elektronisk information. Kortet kommer även att uppfylla den standard som krävs av SIS för att det skall godkännas av till exempel bank och post. I de flesta länder inom den europeiska unionen sköts utfärdandet av identitetshandlingar av kommunala eller statliga myndigheter. Ofta av samma myndighet som har ansvaret för folkbokföringen och ibland av polisen. ID-handlingars tillförlitlighet är av största betydelse, bl.a. ur ett säkerhetsperspektiv. Utfärdandet av det nationella identitetskortet kommer i därför att skötas av passmyndigheten. Två parallella system med identitetskort tjänar inget syfte. Därför bör det övervägas att i och med införandet av det nationella identitetskortet slopa systemet med identitetskort utfärdade av t.ex. bankerna och posten.
mot · GT02Ju448 · 2005-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att låta utreda förutsättningarna för att utvidga underlåtenhetsansvaret avseende brott. Flera fall av våldsbrott har uppmärksammats i media där förövaren inte har kunnats dömas till någon påföljd eftersom det har saknats vittne. Många är rädda att själva råka illa ut om de dras in i en rättsprocess där de kan komma att vittna mot en gärningsman. Våldsbrott mot privatpersoner som uppmärksammats i media har haft gemensamt att inga vittnet har gripit in för att försöka stoppa brottet. Det kan handla om misshandel, sexualbrott, rån och skadegörelse. I många av dessa fall vågar ingen som bevittnar detta ingripa. Skälen kan vara rädsla eller uppgivenhet för hur brottsligheten och rättssäkerheten hanteras av myndigheterna. I lagens mening är man skyldig att ingripa vid våldsbrott om det kan ske utan risk för den egna personen, men lagstiftningen är mycket svag och i praktiken verkningslös i det avseendet. I flera andra europeiska länder är det inte tillåtet att passivt se på när andra människor utsätts för fara eller våldsbrott. Medborgarna i dessa länder har ett stort ansvar för varandras säkerhet. Men i har man in praktiken ingen skyldighet att försöka ingripa om någon håller på att bli våldtagen, misshandlad eller rånad. Flera personer som ser tre män sparka sönder en medmänniskas huvud behöver inte bekymra sig nämnvärt för eventuella påföljder. De flesta människor skulle hålla med om att man har en moralisk skyldighet att ingripa när någon utsätts för våldsbrott. Att, utan att ingripa, bevittna ett våldsbrott är i lagens mening inte straffbart. Det skapar dock problem för rättsväsendet och den allmänna rättsuppfattningen då brott kan begås inför fler människors åsyn utan att någon behöver ingripa. Därför bör regeringen utreda förutsättningarna för att utvidga underlåtenhetsansvaret avseende brott.