mot · GT02U349 · 2005-10-05 00:00:00 — bör i samarbete med partnerländer arbeta fram nationella handlingsplaner för mänskliga rättigheter, översyn av nationell lagstiftning i dessa frågor i förhållande till internationella avtal, samt allianser för stöd och handling. Normbildningen kring de mänskliga rättigheterna måste utvecklas i många utvecklingsländer och här bär hela samhället (politiker, företagsledare, journalister, lärare och föräldrar m.fl.) ett stort ansvar. syn på mänskliga rättigheter utvecklas i en särskild motion. 8.4Demokratiutveckling, demokratibistånd och partinära bistånd En god demokratisk samhällsordning är ett mål i sig eftersom det främjar människors frihet och oberoende. Spridningen och fördjupningen av de demokratiska principerna är en av de enskilt viktigaste åtgärderna för att hantera interna konflikter och för att utveckla ett mer rättvist och effektivt resursfördelningssystem i samhället. Det är angeläget att det riktade demokratistödet prioriteras för att utveckla och stärka demokratin hos mottagarländerna. Vi som medborgare i en demokratiskt uppbyggd stat har ett särskilt ansvar att sprida och främja grundläggande demokratiska principer i samröre med totalitära regimer och våra signaler och krav bör vara tydliga. Spridningen och fördjupningen av de demokratiska principerna är en av de enskilt viktigaste åtgärderna för att hantera interna konflikter och för att skapa långsiktigt rättvisare samhällen med mer effektiva resursfördelningssystem. Riktat demokratistöd krävs i ytterligare utsträckning än vad regeringen föreslår för att främja demokratiutvecklingen i samarbetsländerna. Rättsväsende, utbildning och uppbyggnaden av robusta offentliga institutioner bör prioriteras. Korruption, maktmissbruk, valfusk och andra former av antidemokratiska företeelser bör bekämpas med ökad kraft. Det behövs ofta mer skydd för minoriteter, bättre maktfördelning, öppenhet och politisk ansvarsskyldighet. Det är viktigt att ha i åtanke att ingen mängd bistånd i världen kan kompensera för regeringar som inte prioriterar mänsklig utveckling och som respekterar mänskliga rättigheter och bekämpar korruption. Till problemet hör att den socialdemokratiska regeringen inte tydligt redovisar hur skall förhålla sig till failed states, dvs. stater präglade av sönderfallande samhällsstruktur, etniska konflikter, diskriminering, korruption och förakt för mänskliga rättigheter. anser att utvecklingspolitiken generellt bör styras av etiska ledarkoder. I uppbyggnaden av ett demokratiskt samhälle behövs också demokratiska beslutsfattare och demokratiska politiska partier. Det partinära biståndet, där de svenska riksdagspartierna har möjlighet att samarbeta med politiska partier i utvecklingsländer i avsikt att främja demokratisk utveckling, bör av dessa skäl också utökas. Möjligheten att kanalisera biståndsmedel till systerpartier i utvecklingsländer i avsikt att främja och stärka demokratin bör öka. Att bygga en demokrati med ett flerpartisystem underlättas av politiska erfarenheter och kompetens från stabila demokratier. Samarbete mellan olika länders parlament och kommunorganisationer eller motsvarande är också viktigt i arbetet med att stödja demokratiutveckling. Parlamentarikerorganisationer som Interparlamentariska unionen (IPU), Parliamentarians for Global Action (PGA) och European Parliamentarians for (AWEPA) kan fungera som stödjande utbytesarenor i utvecklingen av demokrati i världen och borde ses som en viktig aktör i främjandet av stabila demokratier. Dessa organisationer bör också kunna kanalisera demokratibistånd. 8.5Samarbete med enskilda organisationer De enskilda organisationerna utgör en ytterst viktig aktör för det bilaterala biståndsarbetet. MR-organisationer, kvinnorörelser, bonderörelser, fackföreningar, kyrkor och andra religiösa grupper har, med sina ofta väl utbyggda nätverk, goda förutsättningar att se till att biståndsmedel når målen utan svinn och höga administrativa kostnader. Deras nära kontakt med medborgarna möjliggör mer delaktighet bland befolkningen i samhällsdebatten och knyter på så vis an utvecklingen av ett demokratiskt synsätt med hjälp av biståndsmedel, något som bör utnyttjas betydligt mer i det svenska utvecklingssamarbetet. Enskilda organisationer bör därför användas i större utsträckning i planeringen och genomförandet av nationella, såväl som internationella biståndsinsatser och i samråd kring landstrategier och möjligheterna att bygga upp starka civila samhällen. I de fall där samarbete ingås med demokratiskt tvivelaktiga regimer bör därför svenska biståndsinsatser i första hand kanaliseras via och till enskilda icke-statliga organisationer. Det är speciellt viktigt att stödja det civila samhället på lokal nivå. Biståndsinsatser på lokal nivå är ofta betydligt effektivare än de som görs på nationell nivå, framför allt beroende på att förutsättningarna för projekt är tydligare på lokal nivå. En förutsättning för att minska fattigdomen är att uppnå ekonomisk tillväxt i utvecklingsländerna som sedan fördelas på ett bra sätt. Insatser måste göras för att skapa näringslivsutveckling och tillväxt. Resurser måste skapas i och av mottagarländerna själva genom en framsynt ekonomisk politik som leder till en utveckling av framför allt det lokala näringslivet. Företagandets utveckling och samhällsutvecklingen är intimt sammankopplade. Att handel spelar en central roll för en positiv ekonomisk utveckling är självklart. Problemet är att det finns för höga handelshinder. menar att det krävs starkare insatser för att öka utvecklingsländernas tillträde till både de globala och regionala marknaderna och för att stödja de lokala och inhemska företagens möjligheter att konkurrera. 8.7EU, WTO, och handeln De internationella och bilaterala handelsavtalen har oerhört stor betydelse för världens fattiga. EU betalar sex gånger mer i jordbrukssubventioner än vad man satsar på bistånd. Subventioner, tullar och exportstöd i kombination med strikta krav på vad regeringar i fattiga länder får göra och inte får göra leder till katastrofala konsekvenser och står helt i strid med målen om fattigdomsbekämpning. Med tanke på vilken betydelse handelspolitiken i EU och i WTO har för världens fattiga finns det ett behov av ökad öppenhet av den svenska politiken i dessa organ. Regeringen ger löpande information om svenskt agerande och svenska positioner i . Vi kristdemokrater ser dock ett behov av en samlad redovisning som tydliggör svenska positioner och svenska prioriteringar i utformande av EU:s handelspositioner i WTO men också svenskt agerande inom WTO. Fokus bör ligga på genomförandet av den nya politiken och med speciellt fokus på genomförandet av fattigdoms- och rättighetsperspektivet. Vi ser också ett behov av en utvärdering av nuvarande svenska handelspositioner i förhållande till utvecklingsmålen. Flera av handelspositionerna formulerades och borde utvärderas av flera skäl, inte minst i ljuset av den nya utvecklingspolitiken. Viktigt är också att svenska handelspositioner har de fattigas intressen för ögonen. Exempelvis kan krav på en snabb och total nedmontering av handelshindren i fattiga länder ha en destabiliserande påverkan, motverka utvecklingen och i förlängningen drabba ländernas inhemska livsmedelsförsörjning. Dessa länder, med lite att erbjuda på världsmarknaden annat än råvaror, behöver istället speciella handelsvillkor för att inte den inhemska produktionen helt skall slås ut. Många fattiga länders skuldnivåer är icke hållbara även mätt med och Valutafondens egna måttstockar. Räntor och amorteringar på gamla skulder är ett av de mest resursslukande utgiftsområdena för en kontinent där fyra av tio skolbarn inte går i skola och där en av tio nyfödda inte får uppleva sin första födelsedag. Utlandsskulden för de fattigaste länderna är avsevärt större än för 10 eller . möttes världens ledande industriländer på G8-toppmöte, varpå viktiga beslut togs om både biståndsökningar och skuldavskrivningar. gjorde och ett uttalande om att skriva av skulder på som världens 18 fattigaste länder dragit på sig. De ledande industrinationerna, G8, har lovat att finansiera avskrivningsplanen. Detta är mycket positivt, men återstår att se om löftena infrias. menar att villkor och krav måste ställas på en sund ekonomisk politik, en demokratisk utveckling och respekt för mänskliga rättigheter, liksom på tydliga och konkreta handlingsplaner för att bekämpa fattigdomen. anser att bör vara ett föredöme i det internationella samfundet och leda den globala opinionen för skuldavskrivningar och föreslår därför en modell för skuldavskrivning som innebär att den skuldsatta statens små steg mot en sundare och mer demokratiskt politiskt styrning skall ge betydligt större steg i skuldavskrivning. Detta för att dessa länder snabbare skall komma upp ur en hopplös situation som råder bland många fattiga länder och för att verka som morot för länder att bygga upp sunda samhällsstrukturer. En återkommande kritik grundar sig i att varken fattigdomsstrategierna eller de råd som eller Valutafonden ger till regeringarna delges eller behandlas av de nationella parlamenten. För att och Valutafonden skall kunna bli instrument för demokrati och utveckling är det nödvändigt med reformer av dessa institutioner. Det handlar om att fattiga länder måste få ett större inflytande i styrelserna och organisationernas ledningar. Det handlar också om behov av att reformera röstsystemet. har 80 av världens fattigaste länder enbart av röststyrkan. 8.9Samarbete mellan biståndsmyndigheter och svenskt näringsliv Det behövs ett bättre samarbete (partnerskap) mellan biståndsmyndigheter och svenskt näringsliv i arbetet med att kartlägga behoven av och förutsättningarna för insatser som syftar till att öka tillväxten och stärka näringslivet i samarbetsländerna. I många situationer kan ett samarbete mellan biståndet och näringslivet skapa en högre utväxling och större effektivitet och mottagarnytta. En av många problem för utvecklingsländernas utveckling och tillväxt är bristen på kapital. För stora offentliga projekt finns ofta en stor vilja bland biståndsgivare och utvecklingsbanker att bidra med finansiering. De multilaterala och bilaterala finansierings- och biståndssystemen är anpassade efter denna typ av projekt. För mindre projekt är det svårare. Även om svenska staten på olika sätt bidrar till exportfinansiering och riskkapital är omfattningen av de olika stödformerna blygsam i relation till totala export. Att avsätta ökade medel för riskdelning med svenska företag är ett viktigt sätt för att stödja den privata sektorns utveckling i mottagarländerna. anser vidare att den statsstödda exportkreditgivningen skall förenas med villkor om skydd av mänskliga rättigheter och förstärkt miljöhänsyn. 8.10Obligatorisk rapportering för näringslivet Vi anser att en obligatorisk rapportering om sociala och miljömässiga hänsynstaganden bör ingå i de svenska multinationella företagens årliga rapporter. De största företagen skulle kunna rapportera mot en rad fastställda indikatorer och regler om rapportering utifrån kärnan av GRI:s (Global Reporting Initiative) riktlinjer. Syftet med en sådan lagstiftning är nödvändigheten att se till att de sämsta företagen når upp till en viss grundläggande standard. Ökad transparens och öppenhet skulle också tydliggöra vilka behov som finns av internationella regelverk på miljöområdet. Företagen själva efterlyser mer konkretion och tydlighet gällande ansvarstagandet på det sociala och miljömässiga området. Även om ekonomisk tillväxt är en nödvändig förutsättning för att minska fattigdomen, så är det inte tillräckligt. För att främja en god utveckling i de fattigaste länderna krävs det ett omfattande undervisningsstöd och utbildningsbistånd, med stöd till basutbildning för lärarfortbildning, läromedelsinsatser och skolbyggnadsprogram. vill slå fast alla barns rätt att gå i en skola och få utbildning av god kvalitet. Det måste också finnas lika möjligheter för flickor, pojkar och för funktionshindrade barn att gå i skolan. För vårt parti är det speciellt viktigt att kunskap om mänskliga och kulturella värden främjas. Därför bör utbildning och forskning inom humaniora och samhällsvetenskap inkluderas. Alla barn och ungdomar bör på ett tidigt stadium diskutera etiska frågor, få undervisning i de demokratiska principerna och om de mänskliga rättigheterna och skyldigheterna. Ett allt mer uppmärksammat problem i utvecklingsländerna är den brain-drain som drabbar vissa fattiga länder. Det är ett stort problem att den bäst utbildade delen av befolkningen lämnar fattiga länder för en framtid i rikare delar av världen. Brain-drain orsakas inte bara av ekonomiska skäl utan kan även bero på politiskt förtryck och leda till en utflyttning till närliggande länder. Närmare en halv miljon yrkesutbildade zimbabwier har exempelvis lämnat landet . Majoriteten av dem har motsvarigheten till fil.kand. och har en mastersexamen. En utveckling av socialpolitiken och bättre utbildningsmöjligheter ställer ökade krav på bra ledarskap och goda samhällsinstitutioner inom mottagarländerna. Krav som bör ställas i samarbete med utvecklingsländerna. Trots att den globala vetenskapen och teknologin ständigt höjer välfärden och hälsonivån för den rika världen lever över 700 miljoner människor i en kombination av extrem fattigdom och svåra finansiella problem. Utvecklingssamarbetet inom hälsosektorn bör därför i ökad omfattning innefatta hjälp till hälsoreformer, utbildning i sexuell och reproduktiv hälsa samt utbildning i folkhälsofrågor. Sjukvårdsreformer behövs i många utvecklingsländer med målsättningen att åstadkomma hälsovård för alla och att förbättra folkhälsan för speciellt utsatta grupper. menar att större satsningar måste göras för en effektivisering av primärvården. dör många barn på grund av avsaknad av den allra enklaste och vård och medicin. Det handlar inte om att hitta några högteknologiska lösningar utan om att ta itu med övergripande strukturella orsaker. Precis som med utbildningen saknas det tillräckliga resurser och vården är ineffektiv och orättvist fördelad. En tredjedel av världens befolkning saknar tillgång till de mest grundläggande medicinerna. För dem som är fattiga är priset ofta avgörande för om deras sjukdomar kommer att kunna behandlas om de skall kunna bli friska. Givetvis är förebyggande arbete mot smittspridning, god kosthållning, utbildning av hälsovårdspersonal och förebyggande hälsovård grundläggande. Som biståndsgivare har ett stort ansvar att prioritera grundläggande social service. Infektionssjukdomar dödar 14 miljoner människor . av dessa dödsfall sker i fattiga länder. Effektiv medicinering finns för att behandla många av dessa sjukdomar. Men läkemedelsföretagen inriktar i första hand forskningen på dyra mediciner där det finns pengar att tjäna. av anslagen till medicinsk forskning inriktas på sjukdomar som drabbar av världens fattiga människor. föreslår en modell där läkemedelsbolagen, genom beviljandet av ett patent för sådan medicin, är ansvariga för en läkemedelsförsäljning till kraftigt reducerade priser för de länder där hiv/aids är ett mycket stort samhällshot. Vi utvecklar och redogör utförligt för hur vi vill arbeta mot hiv/aids i en särskild motion. Klimatfrågan är annorlunda än alla andra miljöproblem vi står inför. Orsaken är främst att konsekvenserna av förändringar i klimatet kan bli dramatiskt svåra och i grunden förändra förutsättningarna för våra samhällens fortsatta utveckling. Med en sammanlagd höjning av medeltemperaturen på jämfört med läget före industrialiseringen en nivå som mycket väl kan uppnås i mitten av detta sekel är risken uppenbar att Grönlandsisen börjar smälta. Även vid en lägre temperaturökning blir effekterna på våra samhällen allvarliga. För specifikt skulle en fortsatt temperaturökning medföra att livsmedelsproduktionen i stora regioner hotas, framför allt på grund av att klimatet blir torrare. Food and () visar i en färsk analys att de jordbruksarealer i de fattiga länderna som klarar sig utan konstbevattning kommer att minska med . Följden kan bli att skördarna minskar med flera hundra miljoner ton spannmål, av världsproduktionen. I fortsätter utsläppen att öka snabbt, framför allt i stora och ekonomiskt snabbt växande länder som och . I förs en bred debatt om energipolitiken och ansträngningar görs att använda energin mera effektivt. Men detta till trots planerar som fördubblade sin oljeanvändning att bygga 562 stora kolkraftverk bara under det närmaste decenniet. Det börjar bli sent på jorden. Världen står inför en mycket svår situation på klimat- och energiområdet. Kopplingen mellan miljöförstöring och fattigdom har många olika sidor. Fattiga människor är mer sårbara för miljöförstöring eller olika typer av föroreningar. Detta gäller såväl den globala som den regionala miljöförändringen, ofta på grund av att fattiga människor lever direkt av naturresurser och i nära samspel med miljön. Fattigdom kan dessutom vara en bidragande orsak till miljöförstöring. Exempel på detta är överbetning, vegetationsutarmning, avskogning och förstöring av den och kustnära miljön. Dessutom är miljöproblemen ett hinder för att minska fattigdomen. Vår syn på de globala miljö- och resursproblemens lösning redogör vi utförligt för i en särskild motion. 8.14Konflikter, säkerhet och utveckling Förra århundradets konflikter var de blodigaste i mänsklighetens historia. De karakteriserades av stora krig mellan länder, och sedan ett kallt krig mellan två supermakter vars vapenarsenal skulle kunna slå ut allt liv på jorden om. Dagens konflikter är av en annan karaktär, där fattiga länder med fallerande statsapparat utkämpar utdragna strider med hjälp av handeldvapen. De flesta offer för dagens krig är civila. Dessa konflikter uppmärksammas för lite. Bara i har fler offer skördats än sammanlagda förluster under de båda världskrigen. I Darfour har nästan två miljoner människor tvingats på flykt. menar att det krävs en vidareutveckling i synen på konflikt- och säkerhetsfrågornas koppling till biståndet. Biståndet till stöd för mänskliga rättigheter, demokratiutveckling, kampen mot miljöproblem och hiv/aids-bekämpningen m.m. är alla problemområden som är starkt länkade till säkerhetspolitiska aspekter. Biståndet som ges innan en konflikt har brutit ut, till riskzoner, samt till fredsuppbyggande insatser i efterkrigsområden måste förbättras. Bättre varningssystem i det internationella samfundet måste utvecklas för att bättre upptäcka potentiella konflikter och för att sätta in konfliktförebyggande insatser . I det fredsuppbyggande arbetet behövs det långsiktighet och ett brett spektrum av olika biståndsinsatser: humanitär hjälp, minröjning, infrastruktursprojekt, demokratistöd, civila poliser och kommunalt stöd m.m. För att öka säkerheten för människor i efterkrigsområden eller i sönderfallna stater med utspritt krigsmateriel, bör ett förstärkt bistånd riktas mot att öka kapaciteten för minröjning och effektivisera insamlingen av handeldvapen. anser det speciellt viktigt med bistånd riktat mot insatser för förståelse och försoning mellan tidigare stridande folkgrupper. En viktig del av det konfliktförebyggande arbetet är även att skipa rättvisa och ställa krigsförbrytare inför rätta. Med andra ord bör bistånd också riktas till uppbyggnad av rättsväsende, fängelsevård, domstolar och utbildning av det juridiska systemets personal. Naturkatastrofer och konflikter har med stor tydlighet visat behovet av en väsentligt stärkt beredskap för stora humanitära kriser. Insatser behövs på flera plan. För det första krävs en kraftfull förstärkning av kapaciteten för att hantera katastrofer i de värst drabbade länderna. För det andra behöver forskningen intensifieras kring naturkatastrofer och deras orsaker. Fortsatt kunskapsuppbyggnad kring klimatförändringen och dess konsekvenser är viktigt. Efter flodvågskatastrofen i framkom stora brister i samordningen mellan olika biståndsinsatser. Koordineringen mellan olika operationer måste öka och den internationella beredskapen för större katastrofer måste förbättras och samövas. menar att det är viktigt att ta vara på de nätverk som enskilda organisationer (NGO:er) redan etablerat i olika länder, för att snabbt få ut humanitär hjälp i krissituationer. De enskilda organisationerna är ofta på plats först. I och med deras redan uppbyggda nätverk kommer de snabbt igång med effektiva hjälpinsatser. Det är viktigt att dra nytta av dessa insatser och dessa nätverk, när olika länders statliga biståndsorganisationer, inklusive FN, rullar igång deras biståndsinsatser, så att inte tid förspills. Vid väpnade konflikter är brotten mot de mänskliga rättigheterna oftast som värst, och det är då som den civila befolkningen hårdast drabbas. Därför är det nödvändigt med ett omfattande internationellt bistånd som kan värna människoliv och lindra de humanitära följderna av väpnade konflikter. Flyktingar är de kanske mest utsatta människorna i vår värld. Därför är det av högsta betydelse att FN:s ekonomiska kris blir löst. anser det mycket viktigt att i detta sammanhang finna stöd till lokalt förankrad konflikthantering och försoningsarbete. Biståndet bör så långt som möjligt gå via frivilligorganisationer som bättre når fram till de behövande folken. Detta bistånd bör ges med utgångspunkt från DAC:s riktlinjer om biståndets roll i konfliktsituationer. vill omfördela medel till förmån för ökade medel till det humanitära biståndet. Det finns en för liten beredskap och reserv för nya katastrofer. Ett annat område där det krävs radikala förbättringar gäller uppbyggnad av varningssystem (early warning system) som varnar för exempelvis tsunamier. UNDP har räknat ut att många hundra miljoner av de fattigaste på vår jord upp emot en miljard lever i regioner, där risken är stor att drabbas av en stor naturkatastrof. Det finns inga enkla lösningar men katastrofberedskapen och åtgärder för att förebygga katastrofer måste förbättras. Det går inte att göra något åt naturfenomen som skalv bortsett från den koppling som finns mellan våra CO2-utsläpp och ett varmare klimat men det går att mildra effekterna så att det inte leder till stora katastrofer. Bara en så enkel sak som ett tidigt varningssystem utmed hade räddat tiotusentals liv i samband med . Här måste världssamfundet göra kraftiga insatser . av jordens befolkning har någon form av funktionsnedsättning. Två tredjedelar av dessa lever i fattiga länder. Bland de fattigaste av de fattiga är en oproportionerlig del människor med funktionshinder. Det finns nämligen en tydlig koppling mellan fattigdom och funktionsnedsättning. Ofta löper fattiga människor störst risk att få en funktionsnedsättning och ofta leder en funktionsnedsättning till ökad fattigdom. Relationen formar en ond cirkel som kräver särskilda insatser för att hävas. Men människor med funktionshinder är inte speciellt uppmärksammade i det svenska utvecklingssamarbetet. Detta trots att för människor med funktionsnedsättningar kräver att deras delaktighet och jämlikhet tillförsäkras och frågorna skall genomsyra internationellt utvecklingssamarbete och att , genom vårt ratificerande av , har en skyldighet att verka aktivt för att stärka funktionshindrade barns rättigheter. I praktiken är projekt för denna grupp bara enstaka isolerade företeelser och sällan har de något inflytande i andra biståndsprojekt. Alltför sällan finns konkreta integrerade strategier för funktionshindrade personer, vilket får till följd att en stor del av befolkningen lämnas utanför utvecklingen. Ofta nås inte dessa personer av utbildningsinsatser och hälsovård. Särskilt utsatta är funktionshindrade kvinnor och barn som ofta förvägras grundläggande ekonomiska och sociala rättigheter. För att inkludera funktionshindersfrågor i svenskt utvecklingssamarbete krävs det konkreta åtgärder. Det krävs bl.a. god kunskap om handikappfrågor inom de organisationer som bedriver någon form av utvecklingssamarbete. Bristen på fakta och statistik är ett stort problem.