mot · GT02Kr398 · 2005-09-30 00:00:00 — Tillsammans med institutionernas utbud når föreställningarna drygt hälften av skolans elever. Trots att dansen fått ett uppsving är det mycket färre elever som fått uppleva en dansföreställning än en teaterföreställning. Vi ser det som en självklarhet att även den resterande halvan elever måste ges samma möjlighet att se och uppleva professionell teater och dans. En teaterföreställning och en dansföreställning för alla elever bör vara ett minimum. När kommunerna nu i många fall genomfört mycket stora nedskärningar innebär det bl.a. att kulturens villkor försämras, på många håll mycket drastiskt. Barn och ungdomar i förskolan och skolan har mycket begränsad möjlighet att få möta och uppleva teater, dans och musik. Det räcker inte med att utövarna i den fria scenkonsten satsar på denna grupp om inte skolan och förskolan har råd att använda sig av dem. Då blir det de föräldrar som har intresse och ekonomi som låter sina barn ta del av det befintliga utbudet. måste därför anslagen för utveckling av teater och dans till barn och ungdomar stärkas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I vissa län finns flera länskonstnärer medan det i andra finns inga alls. Det är av stor vikt att länskonstnärerna har förankring i det geografiska område de arbetar för och i den konstnärliga verksamhet de verkar inom. Här är det viktigt att se konstnärerna i regionerna som en tillgång. anser att länskonstnärerna också ska vara en resurs för amatörkulturen och även fungera som en länk mellan amatörer och professionella. föreslår därför att alla län ska få i uppdrag att inrätta länskonstnärer och konsulenter på områdena teater och dans. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 14Mångkultur och språkliga minoriteter Teatern och dansen har ett särskilt ansvar att beskriva och gestalta det nya mångkulturella . Våra språkliga minoriteter tornedalsfinnar, samer, , romer och jiddischtalande har alla ett rikt kulturellt arv att bevara och förmedla. ser det som en viktig politisk uppgift att de ges medel och möjlighet att göra detta på sina egna villkor. Vi menar också att våra olika invandrargruppers kultur måste ges utrymme och visas på teatrar och dansscener i större utsträckning än vad som är fallet . I teatern och dansen finns förmågan att gestalta och ge publiken upplevelser och möjlighet till empati. Styrkan i konsten är också att ett verk kan upplevas på så många olika vis då åskådaren, publiken, får tolka och själv känna. Regeringen bör ge i uppdrag att särskilt uppmärksamma de nationella minoriteternas behov. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Internationellt kulturutbyte och gästspel av teater- och dansgrupper ger möjlighet till konstnärlig befruktning och inspiration. På samma sätt kan den svenska scenkonsten presenteras för publik i andra länder. Vi ser det kulturella utbytet som en enormt viktig del i det internationella kultursammanhanget och värnandet av utvecklingen inom de olika konstarterna. Kulturutbytet har också en stor outnyttjad potential att utveckla förståelsen mellan människor över alla gränser. kan använda kulturaktiviteter som ett aktivt verktyg i biståndsarbetet för att stärka demokratiseringen och respekten för de mänskliga rättigheterna. Vi menar att på olika sätt ska stödja det kulturella utbytet av scenkonst genom att i EU och FN arbeta för ökat internationellt kulturutbyte. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Inom kulturpolitiken exempelvis vid anslagstilldelningen används termen fria teater- och dansgrupper. Denna terminologi stämmer med befintlig struktur endast när det gäller teatergrupperna. När det däremot gäller dansområdet existerar i inga egentliga dansgrupper, eftersom olika strukturer bildas för specifika produktioner och föreställningsprojekt. Det finns heller inget fast danskompani med samma struktur som teatergrupperna vid sidan av dansinstitutionerna. Det är istället enskilda koreografer och dansare som verkar i olika konstellationer och projekt med produktionsinriktat arbete. Dessutom saknas den struktur med egna lokaler som kännetecknar teatergrupperna, vilken inrymmer egna scener och repetitionslokaler. När man buntar ihop olika strukturer under ett begrepp och gör dem till något förment enhetligt, gömmer man en del av verkligheten och i detta fall osynliggör man den fria danskonstens verkliga struktur och bedömningen av anslagsfördelningen försvåras. Faktum är att nästan alla inom den fria danskonsten är frilansande konstnärer utan fast anställning. Här gäller givetvis helt andra förutsättningar än för de fria teatergrupperna, som dansarna ofta hamnar i skuggan av, men som också befinner sig i ett kritiskt läge ekonomiskt och som i sin tur består av olika konstellationer av fasta grupper och projektgrupper. anser att det är av vikt att ha en rättvisande terminologi som förutsättning för en adekvat behandling av den fria scenkonstens problem och ekonomi. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har presenterat ett förslag till handlingsprogram för den professionella dansen. Det är ett innehållsrikt material som just nu håller på att bearbetas efter att utövarna fått lämna sina synpunkter på förslaget. I väntan på att få en slutgiltig version av handlingsprogrammet, vilket för övrigt är ett förslag som lyfte fram , berör vi en del av de danspolitiska frågor vi tycker bör lyftas fram . förutsätter att handlingsprogrammet för den professionella dansen kommer att föreslå en rad olika förändringar inom kulturpolitiken för att skapa en hållbar och utvecklingsbar struktur för danskonsten i . Operabaletten vid nationalscenen och /har tillsammans med initierande, främjande och producerande uppgifter av nationell betydelse. De regionala institutionerna är balett, Västsvenska Teater och , , Norrdans och Byteaterns dansprojekt. Utöver dessa institutioner finns de fria dansgrupperna och de koreografer som inte är knutna till institutionerna. Utan tvivel går det att konstatera att det behövs en samlad bild av danskonstens förutsättningar och problematik. menar att regeringen måste initiera en utredning som ska se på problematiken och förutsättningarna för att därigenom skapa en tydlig struktur för dansen, en struktur som gör dansen till ett tillväxtområde med möjligheter till utveckling och expansion. Tydliga och klara strukturer i danslivet är förutsättningen för en väl fungerande organisation som i sin tur lyfter upp konstformens egenvärde. Den rent konstnärliga strukturen med innehåll och framförande ska helt och hållet ligga på konstnärerna, men den organisatoriska strukturen kräver en tydlig politik för dansen som konstform. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Att danskonsten domineras av kvinnor är ett faktum. På de flesta nivåer är kvinnorna i majoritet, och inom den klassiska baletten är lönen för en prima ballerina t.o.m. högre än en mans. Dessvärre är den huvudsakliga strukturen den motsatta, och inom scenkonstområdet är det just danskonsten som får de lägsta anslagen på alla plan. Vi tror inte att det är ett sammanträffande, snarare är det ett bevis på en gammal patriarkal maktstruktur som slår igenom även i de kulturpolitiska prioriteringar som gäller . Att en prima ballerina har högre lön än de män som är solister är ett undantag inom danssektorn. Dansare i allmänhet och frilansande dansare i synnerhet är i regel underbetalda. Regeringen har visserligen tillsatt en kommitté som ska se över jämställdheten inom scenkonstområdet, men kommittén har inget uppdrag att analysera just de olika konstarternas ojämlika strukturer och dessas orsaker. Inte heller har något sådant uppdrag. vill att danskonsten och dess medelstilldelning analyseras utifrån en feministisk maktanalys med målsättning att komma till rätta med den obalans som råder på det kulturpolitiska området gällande danskonsten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. finns ingen kontinuerlig dokumentation eller forskning kring den moderna dansen. Kulturhistoriskt skapar det givetvis ett irreparabelt tomrum, när den moderna danskonsten de verk som skapas inte tas till vara åt kommande generationer som värdefull historia, kunskap och erfarenhet. Detta faktum försvårar också möjligheterna till forskning på området då det kommer att saknas material om den moderna dansen. anser att regeringen bör återkomma med förslag till hur en kontinuerlig dokumentation av den moderna dansen kan organiseras, en dokumentation som kan användas som underlag för forskning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns ett stort intresse och behov av ett nationellt informationscentrum för dansen. Som det nu ser ut måste information sökas på många olika håll och ingen aktör inom området kan ta ett samlat ansvar för informationsspridning. Behovet är stort, såväl inom branschen som för en intresserad allmänhet. Regionala informationscentrum, som de regionala centrumbildningarna för dans utgör, skulle i samverkan med regionala danskonsulenter kunna kopplas till det nationella kontoret. Eftersom dansen i högsta grad är internationell bör ett informationscentrum även verka över gränserna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. När redovisat sitt arbete med ett handlingsprogram för danskonsten och kommit med en rad spännande förslag, kommer det att krävas att uppmärksamhet riktas på detta i hela landet. Ett Dansens år skulle kunna innebära uppmärksamhet och utveckling av danskonsten i hela landet och på bred front visa på dansens möjligheter. menar att regeringen bör få i uppdrag att se över möjligheterna att inom en lämplig tidsrymd genomföra ett Dansens år. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 17.5Gemensam styrgrupp för dansnätverken finns flera olika nätverk för dansen såsom Dansnät , Dansspridning i samt de fria scenernas Turnéslinga. Dessa nätverk är naturligtvis en stor tillgång för de dansare och koreografer som tack vare dem får möjlighet att nå ut till en bred publik. Dock behövs det en samordning av nätverken för att sprida danskonsten även till de platser som inte inkluderas. Anslaget för Dansnät permanentas . Projektet har varit framgångsrikt, många kommuner har hört av sig och velat delta. gäller det att följa upp satsningen på Dansnät och se till att de goda erfarenheterna tas till vara. Detta kan göras på olika sätt, exempelvis genom att Dansnät får i uppgift att samarbeta med de andra nätverken inom dansområdet genom att tillsätta en gemensam styrgrupp. anser att regeringen ska få i uppdrag att följa upp Dansnät satsning i enlighet med det som anförs ovan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 17.6Dans för barn och unga Dansföreställningar för barn- och ungdomspublik har fått en allt större roll i kommuners och skolors kulturutbud , men är det långt ifrån alla barn som nås av sådana satsningar. Det är i huvudsak frilansande koreografer och dansare som turnerar med den typen av produktioner. Den här delen av dansområdet borde särskilt lyftas fram, då den ofta utgör den enda kontakt med danskonsten som erbjuds unga människor, särskilt utanför storstadsregionerna. Det är därför viktigt att se till att de olika satsningar som görs på dansområdet kommer barn och unga till del. Regeringen bör få i uppdrag att verka för att barn och unga får del av den samhällsstödda danskonsten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. finns en struktur med verksamhetsbidrag och projektbidrag för de fria dansgrupperna och koreograferna. Vi ser allvarligt på utvecklingen att alltfler ordinarie verksamheter tvingas genomföras i form av projekt. Förutom den osäkra arbetssituationen för konstnärerna medför projektomvandlingen av ordinarie verksamhet att kvalitet och kontinuitet äventyras. Projektformen kan givetvis vara en mycket lyckad form för att utveckla en verksamhet eller framförallt en möjlighet till nyskapande och gränsöverskridande satsningar, dock inte en form att bygga kontinuerlig verksamhet på. Den rådande situationen med verksamhetsbidrag som inte räcker till verksamheten, har gjort projektanslaget till en omistlig del av finansieringen av den ordinarie verksamheten. Vad blir det då av alla spännande verksamheter och projekt som inte får statligt stöd? Ett annat förslag är en koncentration av anslaget till färre dansgrupper och koreografer. Här ser en risk att mångfalden hotas. Att färre grupper erhåller högre anslag försämrar situationen för de grupper som inte erhåller något verksamhetsbidrag. En sådan åtgärd begränsar det konstnärliga uttrycket genom att det leder till att vi får ett mycket mindre antal fria grupper och koreografer. vill att regeringen utreder de finansiella konsekvenserna av en långsiktig och hållbar lösning på frågan om verksamhetsbidragen och det särskilda projektanslaget. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.