mot · GS02Fi4 · 2005-02-09 00:00:00 — Däremot finns det internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter och miljö. går av lånen till fossila energisystem, vilket är en helt orimlig balans. Vi vet att växthuseffekten är ett av de största globala hoten mot vår värld och att det i första hand är fattiga människor som drabbas hårdast. Lägg därtill att av de fattigaste människorna i världen är kvinnor, så blir frågan om att minska fossilutsläppen även en jämställdhetsfråga. bör i agera för att banken har en inriktning som uppmärksammar växthuseffektens stora problem för fattiga människor i utvecklingsländerna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bör i IMF och agera så att Kyotoprotokollet implementeras och att lån till utvecklingsländerna ligger i linje med klimatmålen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7Vatten och mänskliga rättigheter I motion 2004/05:U279 föreslås att i IMF och agerar för att privatiseringar inom vattensektorn inte ska vara ett krav för att beviljas lån, samt att i internationella institutioner bör dela med sig av erfarenhet och kunnande av att driva vattenverk och vattendistribution i offentlig regi. När utrikesutskottet behandlade förslag om detta avslogs förslagen utan någon som helst motivering. I regeringens skrivelse 2004/05:54 redovisas inga som helst åsikter eller ställningstaganden som berör vattenfrågorna, vilket måste anses märkligt med tanke på att vattenfrågor blivit ett allt större diskussionsämne . Omfattande kritik har riktats mot att IMF och ställer krav på att vattenverk och liknande ska privatiseras för att landet ska beviljas ett lån. Eftersom behovet av ny infrastruktur för vattendistribution ofta är stort, blir pressen stor på lånelandet att acceptera villkoren fast man egentligen inte önskar en sådan utveckling. Vatten är en livsnödvändighet för människor och kan inte betraktas som vilken vara som helst på en marknad. Vatten är en gemensam resurs som, liksom luften vi andas, inte kan ha ett pris. Oavsett ekonomisk standard måste alla människor ha rätt till vatten. Distribution av vatten är ett s.k. naturligt monopol och då bör det finnas en demokratisk och gemensam styrning av denna resurs. Om vi ska leva upp till millenniemålet om en halvering av antalet fattiga , måste vattentillgångarna säkras och inte vara föremål för profitinriktade företag. Ett privat företag har inget samhällsansvar och incitament att erbjuda fattiga människor bra och billigt vatten. De fattiga har som bekant en svag betalningsförmåga. Bland de som uppmärksammat problemet med vattenprivatiseringar finns Forum Syd, en samarbetsorganisation inom folkrörelsebiståndet med nästan 200 svenska organisationer, en organisation väl insatt i de problem som IMF:s och lån kan orsaka. På deras hemsida kan man läsa om konkreta exempel när det gäller vattenprivatiseringar: Några uppmärksammande exempel: Bland de mest uppmärksammade projekten är vattendistributionen i Cochabamba, , som regeringen lät hyra ut till ett dotterbolag till amerikanska efter att hotat med att ställa in 600 miljoner USD i skuldavskrivningar. höjde priset på vatten så kraftigt att många fick svårt att klara utgiftshöjningen och stora protester tvingade regeringen att avbryta kontraktet. har stämt på 30 miljoner USD för kontraktsbrott, ärendet hanteras av eget organ för tvistlösning ICSID. I har IMF och arbetat för att privata aktörer ska sköta vattendistributionen i städerna. En privatisering genom ett 10-årigt leasingavtal var på väg och krävde institutionerna att verksamheten skulle anpassas till det. skrev ett avtal med med villkor att vattenpriserna ger full kostnadstäckning och automatiskt kopplas till kursen på utländsk valuta. Efter stora protester från NGOs, och då det visat sig att utländska vattenbolag inte var beredda att investera några stora summor i projektet, ändrades planerna till en kortare utleasning. NGOs i menar att det går att förbättra vattendistributionen genom reformer som inte innebär orimliga kostnadsökningar för de fattiga eller att driften överlåts till transnationella bolag. ställde IMF krav på att privatisera det statliga vattenkraftbolaget. Förslaget kritiserades hårt av landets NGOs. Parlamentet hade tidigare beslutat om ett moratorium för vattenprivatiseringar tills ett nationellt regelverk kunde vara på plats. Till slut drog IMF tillbaka det specifika kravet på utförsäljning av bolaget, men begärde att privatiseringsprocessen ska fortsätta. IMF har även vid ett antal andra tillfällen tryckt på för privata lösningar av vattendistribution och avloppshantering. fanns den typen av krav med som del i bland annat avtal med , , , , och . Den har via sin representant i IMF och röstat för de lånevillkor som ställs på utvecklingsländerna. Inte har röstat emot ett vattenprojekt som ska privatiseras. Officiellt är den svenska linjen att det är självklart att lånevillkoren ska anpassas utifrån utvecklingsländernas perspektiv, men i praktiken verkar det inte ske någon styrning av representanten i den nordisk-baltiska kretsen. bör i IMF och agera för att privatiseringar inom vattensektorn inte ska vara ett krav för att beviljas lån. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har goda erfarenheter av att erbjuda hela befolkningen vatten av god kvalitet och till ett lågt pris. skulle med den kompetens vi besitter kunna dela med sig av sitt kunnande. stödde vi de baltiska staternas arbete med att bygga upp vattendistribution. Det är en erfarenhet bör sprida till övriga delar av världen. bör i internationella institutioner dela med sig av erfarenhet och kunnande av att driva vattenverk och vattendistribution i offentlig regi. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. När en damm byggs får det stora sociala konsekvenser. Människor som bor där dammreservoaren ska anläggas måste flytta och dammen byggs ofta där förutsättningarna för jordbruk, fiske och boskapsskötsel är som bäst. Ersättningarna till de som tvingas flytta är dåliga och det förekommer även förföljelser av ursprungsbefolkningen i samband med dammbyggen. Stora dammar i tropiska och subtropiska områden spelar tyvärr en stor roll när det gäller att generera och sprida sjukdomar. I byggnadsskedet börjar problemen då inflyttade byggnadsarbetare för med sig sjukdomar till områden som inte varit drabbade. När dammarna är färdigbyggda leder den stillastående vattensamlingen till fler insekter, sniglar och andra djur som tjänar som värdar för olika vattenlevande parasiter. Även miljökonsekvenserna är omfattande vid ett dambygge. Sambanden mellan älven och dess omkringliggande ekosystem bryts för alltid av ett dammbygge. Bygget leder till ändrad vattentemperatur och vattenkemi samt att näringsrikt sediment samlas i reservoaren. Så här skriver på sin hemsida: Innan Aswan-dammen i Nilens övre lopp i byggdes, förde floden med sig närmare sediment till havet och lämnade runt längs floddalen som var av en avgörande betydelse för ett framgångsrikt jordbruk i . stannar av sedimenten kvar i dammen. Resultatet av detta är en nedgång i produktivitet i det egyptiska jordbruket och bönderna blir tvungna att ersätta den naturliga näringen från med konstgödsel. Andra miljöeffekter är att djurlivet dränks och fördrivs, fisklivet försämras och att det viktiga kustnära fisket påverkas negativt. Omvandlingen av en flod till en sjö bidrar även till stor påverkan på växthuseffekten. Det sistnämnda beror på att förmultningen av växtlighet frigör metangas om syrehalten i bottenvattnet är låg. Trots de sociala och miljömässiga konsekvenserna av dammbyggen fortsätter IMF och att stödja projekten med lån. Detta är ännu mera märkligt med tanke på att och () 1997 tillsatte en världskommission om dammar (World Commission on Dams, WCD) som började verka och levererade sin slutrapport . Slutsatserna i rapporten var att de flesta dammar producerat mindre el eller vatten för bevattningsändamål än vad som beräknats, som påverkan på människor och miljö i dammarnas omgivning varit mycket större än man uppskattat. Rapporten pekade även på att många dammbyggen inte är ekonomiskt lönsamma trots att de miljömässiga och sociala kostnaderna sällan är medräknade i projektet. Rapporten talar vidare om att dammbyggen leder till irreversibla skador på världens näst rikaste ekosystem - det strömmande vattnet - och att upp till 80 miljoner människor tvångsförflyttats av dammbyggen. WCD:s slutsatser har stor symbolisk betydelse, då det är en oberoende partssammansatt kommission. har en nyckelroll i dammbyggandet världen över och det skulle vara rimligt om banken agerade utifrån slutsatserna i rapporten. Dessvärre har ignorerat rapporten och verkar inte ha tagit till sig den kritik som riktats mot dammbyggen. Som ett första steg för att inte förvärra situationen bör alla dammbyggen stoppas till dess att planeringen av nya dammar stämts av mot rekommendationerna och att det finns fungerande mekanismer för skadestånds- och kompensationsavtal. bör stödja ett upprop om ett moratorium för finansiering av nya dammar från tills dess att World Commission on Dams riktlinjer har antagits. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.