mot · GS02N23 · 2005-06-15 00:00:00 — med anledning av skr. 2004/05:120 redogörelse för företag med statligt ägande Den socialdemokratiska ägarpolitiken har nått vägs ände. Liksom har den statliga bolagssfären även 2004 fortsatt att utmärka sig genom mutskandaler, tvivelaktiga utlandssatsningar samt riksdagsbeslut för att återställa förlorat kapital. Mer än kan staten och kapitalet sägas sitta i samma båt. Regeringen beskriver att målet med det statliga ägandet av företag är att skapa värde. Vid en närmare granskning verkar det som att det enda värde Socialdemokraterna är ute för att skapa, genom den förvaltning av statliga bolag de utför inom ramen för regeringsmakten, är penningvärde. Vinst till varje pris verkar ha blivit en socialdemokratisk devis. Regeringens förtroendekommission konstaterar i sitt betänkande "Näringslivet och förtroendet" (SOU 2004:47) att förtroendet för de statliga företagens ledningar är lågt. Det är bara politiker och börsmäklare som ligger sämre till. presenterar i denna motion sin syn på några av de viktiga händelserna inom den statliga bolagssfären 2004, regeringens ägarförvaltning samt statligt ägande av företag. Vi yrkar i motionen att skall tillkännage för regeringen som sin mening vad vi anför om den socialdemokratiska ägarpolitiken, viktiga händelser , förtroendekrisen för statliga företag samt ägande och förvaltning av statliga bolag. 4Socialdemokratisk ägarpolitik vid vägs ände3 6Förtroendekris för statliga företag7 6.3Guldkantade avtal för vd och bolagsledningar11 7Ägande och förvaltning av statliga företag12 7.1Ett skäl för ägandet13 7.2Förvaltning och företagande på etisk grund13 7.3Genomlysning, revision och rådgivning14 7.4Kapitalstruktur för företag med statligt ägande15 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regeringens bristande ägarstyrning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om viktiga händelser 2004. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förtroendekrisen för statliga företag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ägande och förvaltning av statliga företag. 4Socialdemokratisk ägarpolitik vid vägs ände Den socialdemokratiska ägarpolitiken har nått vägs ände. Liksom har den statliga bolagssfären även 2004 fortsatt att utmärka sig genom mutskandaler, tvivelaktiga utlandssatsningar samt riksdagsbeslut för att återställa förlorat kapital. Mer än kan staten och kapitalet sägas sitta i samma båt. Regeringen beskriver att målet med det statliga ägandet av företag är att skapa värde. Vid en närmare granskning verkar det som att det enda värde Socialdemokraterna är ute för att skapa, genom den förvaltning av statliga bolag de utför inom ramen för regeringsmakten, är penningvärde. Vinst till varje pris verkar ha blivit en socialdemokratisk devis. Under socialdemokratiskt fögderi har staten byggt upp affärsverksamheter som inte på lång väg skulle platsa i aktieportföljen hos en etisk aktiefond. Sprit, spel och smutsig brunkol utgör huvuddelen av vinsten från de statliga bolagen. Till detta kommer bolag som som bland annat gör sina vinster genom att använda sin storlek för att strypa leveransen av råvara till privata köpsågverk och Akademiska hus som 2004 gjorde en vinst påöver som tas direkt från de skattepengar som var avsedda att gå till forskning och utbildning. Från socialdemokratiskt håll hävdas det ofta att ett statligt ägande garanterar ett demokratiskt inflytande över produktionsmedlen och viktiga nationella resurser. Med en argumentation som ibland är förvillande lik den som användes för att motivera löntagarfonderna, talas om en demokratisering av kapitalägandet. Den svenska staten är största företagsägare. Statens ägande omfattar av det inhemska näringslivet. Tillsammans äger det svenska folket helt eller delvis 57 olika företag till ett värde av . Staten är Stockholmsbörsens absolut största aktieägare. Den statliga aktieportföljen motsvarade vid utgången av 2004 av börsvärdet och värderades till . Detta kan jämföras med Wallenbergssfärens investmentbolag som ägde aktier för . Till skillnad från Investor är staten en ägare utan ansikte. har mycket uppmärksamhet riktats mot de stora fondförvaltarna och det problem som ett ökande institutionellt ägande anses utgöra då det inte finns några tydliga ägare som tar ansvar. Det ansiktslösa ägandet har, ofta med rätta, pekats ut som en huvudorsak till senare års bonuskarusell, kvartalskapitalism och bristande ledarskap i affärslivet. Staten utgör inget undantag när det gäller problemen med det ansiktslösa ägandet. Den socialdemokratiska regeringen utövar sin ägarstyrning av statliga bolag genom det som kallas målstyrning och formlös styrning, vilken innebär att regeringen antas förmedla vissa mål till bolagens styrelser som de sedan har att förverkliga och att dessa mål och andra instruktioner från ägarna kommuniceras muntligt under relativt informella former. Flera granskningar, bl.a. revisorers 2003 samt och rapporter , visar att Socialdemokraternas ägarstyrning inte fungerar av den enkla anledningen att det inte finns några uppsatta mål och att den formlösa styrningen inte går att spåra och kvalitetssäkra. De mål som till äventyrs finns är så otydliga och dåligt kommunicerade att de inte är kända i organisationen. pekar på den bristande målstyrningen av statliga bolag som en viktig orsak till förtroendekrisen för svenskt näringsliv. För att komma till rätta med problemet föreslår kommissionen att "det för statligt helägda bolag utarbetas verklighetstrogna och fullödiga beskrivningar av respektive bolags ägaruppdrag och att det också utarbetas styrmodeller som på ett realistiskt sätt avspeglar de mer sammansatta ägaruppdrag som bolagen i praktiken arbetar för". monopol på försäljning av läkemedel är föremål för granskning i . Generaladvokaten lämnade sitt förslag till förhandsavgörande. Han menar att skall tolkas så att artiklarna 31 och 86.2 utgör hinder för en nationell bestämmelse som innebär att ett företag sådant som ges ensamrätt till detaljhandel med läkemedel. avkunnade en dom som innebär att apoteksmonopolet som det ser ut inte är förenligt med gemenskapsrätten. är det enda land i hela som har monopol på apoteksverksamheten. Det är endast och som, vid sidan av , har statliga apoteksmonopol. Ett resultat av det statliga monopolet är att vi i endast har ett apotek per 10 000 invånare. Detta kan jämföras med andra europeiska länder som har ett apotek per 2 000-3 000 invånare. Flera statliga utredningar har visat att det finns stora välfärdsvinster med ett avskaffande av apoteksmonopolet. I stället för den ytterligare reglering av läkemedelsmarknaden som regeringen flaggat för efter dom, vill vi i stället bryta upp monopolet och göra det möjligt för fler aktörer att erbjuda läkemedel till svenska konsumenter. I stället för dagens ordning med ett statligt monopol bör licensierade butiker och apotek ges möjlighet att sälja receptfria respektive receptbelagda läkemedel. Erfarenheter från andra länder visar att ökad mångfald har lett till fler apotek, bättre tillgänglighet och service såväl i glesbygd som i storstad samt lägre läkemedelskostnader för den enskilde. I har man t.ex. fått fler apotek sedan omregleringen av läkemedelsmarknaden. Även om många av dessa apotek finns i städerna har man kunnat konstatera att antalet kommuner som är helt utan apotek har minskat. I har priserna på receptfria läkemedel sjunkit . När marknaden för försäljning av läkemedel har avreglerats bör bli föremål för försäljning. har, på folkrörelsespelens bekostnad, blivit en alltmer dominerande aktör på den svenska spelmarknaden. som bolaget bedriver en alltmer aggressiv marknadsföring, ökar problemet med spelmissbruk i samhället. Att bolaget gjorde sitt bästa resultat någonsin är inte odelat positivt. Svenska Spels vinster innebär att idrottsrörelsen och det lokala föreningslivet får extra pengar, men bakom vinsterna finns också stora problem i form av spelberoende. Trots att vinsten närmar sig , satsar regeringen endast pååtgärder mot spelmissbruk. Den alltmer offensiva marknadsföringen från Svenska Spels sida hotar också möjligheten att gentemot EU:s konkurrenslagstiftning bibehålla spelmonopolet eftersom de sociala argumenten för detta monopol försvagas. För att förbättra samhällets insatser till hjälp för spelmissbrukare, bör en fastställd andel av Svenska Spels vinst tillfalla arbetet mot spelberoende. På så sätt kommer ett ökat spelande automatiskt att leda till att arbetet mot spelberoende också får ökade resurser. Muthärvan och vd:s lobbyarbete för sänkta alkoholskatter har dominerat rapporteringen kring bolaget . Som ett argument för sänkta alkoholskatter har vd pekat på bolagets vikande försäljningssiffror. Det är sant att Systembolagets försäljning har minskat jämfört med som var ett rekordår för bolaget. Men det är inte så som vd hävdar att bolagets existens är hotad. Trots den vikande försäljningen sålde Systembolaget mer alkohol än man gjorde . Och 2001 var på intet sätt ett dåligt år. Det året gjorde Systembolaget en vinst på . anser att en vd i ett statligt bolag skall arbeta för företagets bästa, inte gå regeringens ärende för att föra ut åsikter i kontroversiella dagspolitiska frågor. Systembolaget överlever, och klarar sig väl, utan sänkta alkoholskatter. I stället för att sänka skatten bör regeringen göra något åt de huvudlösa införselkvoter som infördes /04 och som innebär att alla som reser utomlands kan importera ett mindre systembolag att ha hemma i garaget. som Systembolaget brottas med att komma till rätta med bristerna i etik och normöverföring, visar regeringens skrivelse att sjukfrånvaron i bolaget fortsätter att öka. var sjukfrånvaron nära att fördubblas och ökade från till . ökar den ytterligare, till . Trots denna anmärkningsvärda ökning av sjukfrånvaron görs inte heller några försök från regeringen att förklara den. Beror ökningen på bristande ägarstyrning och bristande stöd till de anställda från företagsledningens sida eller beror den på att företaget använt sjukskrivning som ett sätt att skilja anställda från sina arbetsuppgifter som utredning pågår? Ingen av de två anledningarna är en godtagbar ursäkt för den kraftiga ökningen av sjukskrivningar. Företagets ledning, och ytterst regeringen genom sin ägarförvaltning, har ett ansvar för att upprätthålla en god arbetsmiljö, med så få hälsorisker som möjligt, även under den typ av förhållande som Systembolaget arbetet . Sjukskrivning skall endast användas för att ge trygghet under sjukdom, inte som en universallösning för att komma till rätta med allt från arbetslöshetsstatistik till anställda som är föremål för polisutredning eller andra typer av utredningar. har rapporteringen kring fortsatt handlat om investeringar i kolkraft. Efter och har bolaget gått vidare för att göra investeringar i . täljer guld med smörkniv, detta som det pris som konsumenterna betalar för elen stiger kraftigare än andra priser. har elpriset stigit medan den genomsnittliga prisökningen bara varit . vinst steg till smått ofattbara . Regeringen har fått kritik av för sin styrning av och för affärsverksamhet i . får även kritik för att bolagets årsredovisning varit bristfällig. Detta står i skarp kontrast till regeringens skrivelse som berättar att årsredovisning prisbelönats av . Vin & Sprit är en av världens största producenter och distributörer av alkoholhaltiga drycker. Trots restriktiva alkoholpolitik och strikta lagstiftning vad gäller försäljning och marknadsföring av alkoholhaltiga drycker, har bolagets marknadsföring i utlandet tidigare uppmärksammats . I årets skrivelse om företag med statligt ägande gläder sig regeringen över att Vin & Sprit har sålt över en miljard flaskor Absolut vodka sedan märket introducerades. Även om det är en affärsmässig bedrift måste det anses märkligt att svenska staten äger ett bolag som har till enda uppgift att tjäna pengar på att öka alkoholskadorna i världen. 6Förtroendekris för statliga företag Regeringens förtroendekommission konstaterar i sitt betänkande "Näringslivet och förtroendet" (SOU 2004:47) att förtroendet för de statliga företagens ledningar är lågt. Det är bara politiker och börsmäklare som ligger sämre till. Kommissionen pekar i sitt betänkande ut fem förtroendeskadliga företeelser som är särskilt framträdande som orsaker till förtroendeproblemet: Höga ersättningsnivåer och olämpliga ersättningssystem. Felaktig och missvisande ekonomisk information. Otillbörligt utnyttjande av marknadsställning eller informationsöverläge. Oklara roll- och ansvarsgränser. Svagt underbyggda strategier och dåliga affärsbeslut. Bakom dessa företeelser ligger enligt kommissionens bedömning flera delvis samverkande orsaker: Den långa börsuppgången som kulminerade i den extrema börsbubblan. Brister i den personliga etiken. En överhettad "investmentbankskultur" inom delar av finanssektorn. Flera av de statliga bolagen har agerat på ett sätt som skadar förtroendet, och regeringen har genom sin ägarförvaltning varit medskyldig till detta beteende. Regeringens förvaltning uppvisar stora brister i ägarstyrningen. Ägaruppdraget är otydligt, och regeringen använder flera olika dokument i ägarstyrningen. Den omfattande flora av styrdokument som finns måste ansas till ett minimum. Bolagets övergripande mål och syfte skall formuleras i bolagsordningen. I övrigt skall regeringen förmedla statens målsättningar genom ägardirektiv som fastställs på bolagsstämman. Bolagens mål skall löpande redovisas dels i kvartalsrapporter och årsredovisningar, dels i regeringens årliga skrivelse till om företag med statligt ägande. De uppsatta målen måste följas upp bättre än de gör . När ett mål kommuniceras till ett bolag, måste regeringen klargöra hur återrapporteringen skall gå till. I princip skall all återrapportering göras skriftligen i kvartalsrapporter eller årsredovisningar. varnade i sitt betänkande (SOU 2004:47) för den uppdelning av statligt ägda företag som gjorts mellan olika departement. Att flera olika departement arbetar med bolagsfrågor gör att staten inte använder sina resurser på bästa sätt samt att den kompetens som byggts upp på inte utnyttjas fullt ut. En tidigare granskning av revisorer har visat att det finns stora variationer på hur de olika departementen förvaltar de bolag de ansvarar för. I den granskning som gjort framgår att det finns olikheter mellan hur de olika departementen förvaltar bolagen. Enligt är dessa skillnader "betydelsefulla men omotiverade". granskning visar att det är svårt att följa den statliga ägarförvaltarens beslut och agerande eftersom det förekommer styrning som inte dokumenteras. Så kallad formlös styrning - dvs. en styrning som faktiskt har ägt rum men som inte har dokumenterats i form av fattade beslut - är inte ovanlig, inte ens när det gäller väsentliga frågor. Möjligheterna till insyn i efterhand är begränsade. Det finns också brister i regeringens interna kontroll av ägarstyrningen. har tidigare hävdat att, för att utnyttja resurser på bästa sätt samt för att skapa enhetlighet och en större överblickbarhet i statens förvaltning av de egna bolagen, bör samtliga bolag med statligt ägande förvaltas av ett och samma departement. Detta förslag har även fått stöd av och har även tidigare efterlysts av revisorer. majoritet har hitintills valt att säga nej till vårt förslag. Vi menar att granskning visar att det finns fog för vårt tidigare förslag och att åtminstone bör begära att regeringen fastställer för departementen gemensamma föreskrifter för dokumentation av ägarförvaltningen som gör det möjligt att i efterhand följa viktigare händelseförlopp samt kontakter och styrsignaler som förekommit mellan ägarförvaltning och bolag. Förutom att skapa en spårbarhet i ägarstyrningen kommer sådana föreskrifter att leda till en större enhetlighet i ägarstyrningen mellan de olika departementen. En viktig del av ägarstyrningen är utvärdering av styrelser och det arbete som görs för att nominera nya styrelser. Tjänstemän från departementen, riksdagsledamöter och politiska tjänstemän utgör en stor andel av bolagsstyrelserna. har representation i av bolagens styrelser. Regeringen motiverar förekomsten av departementsföreträdare i styrelsen med att de har till uppgift att förmedla ägarens inställning i olika frågor och att styrelseledamoten kan ge input till arbetet i departementets bolagsgrupp. Trots vällovliga motiv kan departementsföreträdarnas engagemang i bolagsstyrelserna i många fall ifrågasättas eftersom de ibland saknar den kompetens, vad avser verksamheten i bolaget eller egen ledarerfarenhet, som egentligen krävs. Departementsföreträdarnas engagemang i styrelserna bidrar också till att försämra regeringens möjlighet att utöva en god ägarstyrning eftersom det slukar en stor del av knappa resurser. Även belyser några av de problem som tjänstemäns engagemang i bolagsstyrelserna leder till. Som departementstjänsteman arbetar bolagsförvaltaren med beredning av ärenden för regeringen och . Samma person är i egenskap av styrelseledamot även syssloman enligt aktiebolagslagen, vilket innebär en förpliktelse att arbeta för bolagets bästa. I de fall departementets och bolagets intressen inte sammanfaller skulle tvivel på tjänstemannens opartiskhet kunna uppkomma. De personer som är bolagsförvaltare och styrelseledamöter deltar i sin tjänstemannaroll i såväl utvärderingen av styrelsen som i beredningen av frågan om att lämna förslag till den styrelse i vilken de själva ingår eller kan komma att ingå. granskning av regeringens styrning av de statliga bolagen visar att det inte finns några gemensamma riktlinjer för hur arbetet med nomineringen av styrelseledamöter skall bedrivas. har lagt stor vikt vid arbetet med bolagsstyrelsernas sammansättning och hur styrelserna skall arbeta, och man har utarbetat interna promemorior för att ge vägledning i arbetet med att nominera ledamöter. Promemoriorna har distribuerats till övriga departement. Trots detta visar granskningen att det finns skillnader i nomineringsförfarandet inom och mellan departementen. Liksom anser vi att det finns ett behov av tydliga och gemensamma riktlinjer för förfarandet vid nomineringar av styrelseledamöter. Sådana riktlinjer bör bl.a. föreskriva användandet av nomineringskommittéer för att öka oberoendet och transparensen i nomineringsförfarandet. Vi anser att bolagsförvaltares engagemang i bolagsstyrelserna bör minska. Särskilt viktigt är det att en departementstjänsteman inte sitter i styrelsen för de bolag tjänstemannen själv förvaltar. Regeringen har tidigare motiverat tjänstemännens engagemang med att departementsföreträdarna har till uppgift att förmedla ägarens inställning i olika frågor och att styrelseledamoten kan ge input till arbetet i departementets bolagsgrupp. Vi anser i stället att ägarens inställning i olika frågor i huvudsak bör förmedlas genom beslut på bolagsstämman. Om stämman används på detta sätt och ägarstyrningen, inklusive den formlösa styrningen, formaliseras genom tydliga föreskrifter kan regeringen frigöra resurser genom att minska bolagsförvaltarnas engagemang i styrelserna och i stället låta dem fokusera på utvärderings- och nomineringsarbetet. Riksdagsledamöternas roll i styrelsen är än mer oklar. Visserligen representerar även riksdagsledamöterna ägaren staten. Men riksdagsledamöterna kommer, till skillnad från departementsföreträdarna, inte från den myndighet som svarar för den direkta ägarförvaltningen. anser att ägarrepresentanter som tillsätts på politiska meriter kan öka risken för målkonflikter mellan ägare och bolag. Det får inte gå rutin i att nominera riksdagsledamöter och politiska tjänstemän till styrelseuppdrag i statligt ägda bolag. Ledamöterna i de statliga bolagsstyrelserna skall utses efter förtjänst och skicklighet. När det gäller bolag med särskilda samhällsintressen eller bolag som ålagts samhällsåtaganden som t.ex. Posten, Systembolaget och , är det viktigt med en viss politisk representation i styrelsen. I de fall riksdagsledamöter eller andra politiker skall ingå i en bolagsstyrelse, skall det finnas representanter från såväl regeringsbärande partier som från oppositionen. är folkets främsta företrädare och den egentliga ägarföreträdaren vad gäller bolag med statligt ägande. Det stora antalet dotterbolag till de statliga företagen gör att inflytande över den statliga företagssfären minskar. Detta visas tydligt genom granskning av som bedriver större delen av sin verksamhet i utländska dotterbolag. De statligt ägda bolagen har ungefär 250 dotterbolag. Flera dotterbolag har sådana verksamheter som tidigare fattat beslut om skall drivas i statlig regi. Andra har samhällsåtaganden att uppfylla eller andra mål som kan vara av politisk karaktär. Men det finns även flera dotterbolag vars verksamhet inte är en del av moderbolagets kärnverksamhet. har ingen samlad bild av de olika dotterbolagen i den statliga bolagssfären. Därför bör regeringen låta upprätta en förteckning över dotterbolag till statligt ägda bolag med en beskrivning av dotterbolagens verksamhet samt yttranden över huruvida verksamheten är hänförlig till moderbolagens kärnverksamhet eller inte. En sådan förteckning är till nytta både för och för i arbetet med att förbättra ägarstyrningen och genomlysningen i statens bolag. behöver bra verktyg för att kunna spela en mer aktiv roll som ägarnas, det svenska folkets, främsta företrädare. De dotterbolag som är hänförliga till bolagets kärnverksamhet eller som har samhällsåtaganden bör inte få säljas utan medgivande. Likaså bör de statliga bolagen inte få göra större investeringar i form av uppköp eller start av dotterbolag utan medgivande. Ett annat problem, som leder till en bristande demokratisk kontroll av det statliga ägandet, är regeringens rutinmässiga hemligstämplande av alla handlingar som berör de statligt ägda företagen. Den socialdemokratiska regeringens vägran att, ens under överenskommelse om restriktioner som innebär en bevarad sekretess, delge partier dokument som är av avgörande betydelse för att ledamöter och partier skall kunna bilda sig en uppfattning som företagens situation, omöjliggör den uppgift att vara folkets främsta företrädare som enligt grundlagen vilar på . Det finns tydliga problem vad gäller sekretessfrågor med statligt ägande av företag som agerar på en konkurrensutsatt marknad. Å ena sidan har , som folkets företrädare, ett legitimt intresse av insikt, av att kunna granska förslag, överväga alternativa handlingsvägar och kvalitetssäkra besluten. Å andra sidan kan bolagets affärsmässiga intressen skadas av den öppenhet och tidsåtgång som en riksdagsbehandling innebär. Regeringen måste i samförstånd med hitta en modell för hur frågor rörande statliga bolag skall hanteras så att både legitima krav på insyn och delaktighet samt bolagens affärsmässiga intressen kan tillgodoses. En sådan modell bör utarbetas . Regeringen bör också skyndsamt bereda Offentlighets- och sekretesskommitténs förslag (SOU 2004:75) om att statligt ägda bolag, i likhet med vad som redan gäller för kommunalt ägda bolag, skall omfattas av offentlighetsprincipen. Det är en stor brist att en så stor del av våra gemensamma angelägenheter är undantagen från allmänhetens insyn. Den medborgerliga rättigheten att ta del av allmänna handlingar upphör inte för att en statlig verksamhet organiseras i bolagsform. Att allmänheten bereds insyn i statens hela verksamhet är grundläggande i en demokrati som bygger på fri åsiktsbildning, ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Därför är det också viktigt att denna utsträckning av offentlighetsprincipen inte skall kunna begränsas på annat sätt än genom lag stiftad av . 6.3Guldkantade avtal för vd och bolagsledningar En av de orsaker som vägt tyngst när det gäller uppkomsten av förtroendekrisen är de höga ersättningsnivåerna och de belöningssystem för höga befattningshavare som inte har tillräcklig koppling till prestation och som är svåra att överblicka.