mot · GT02Ub593 · 2005-10-03 00:00:00 — har redan från början varit emot beslutet om nedläggning. Vi befarar att beslutet kommer att innebära att många elever med multihandikapp inte kommer att få den hjälp de behöver. Att undervisa elever med multihandikapp ställer oerhört stora krav på lärarnas pedagogiska kompetens och kunskap om tekniska hjälpmedel. Den kompetensen och kunskapen finns inte i kommunerna, vilket kommer att innebära sämre undervisning för de funktionshindrade. Många elever har också känt en trygghet i att få gå i en skola tillsammans med andra med liknande funktionshinder. Den gemenskap och trygghet det skapar ska inte underskattas. Framför allt bör eleverna och deras föräldrar få avgöra vad som är bäst. Socialdemokraternas beslut att lägga ner Eke- och Hällsboskolorna har skapat stor oro. Denna oro har inte lindrats av att regeringen varit otydlig bland annat vad gäller så kallad visstidsvistelse. Eleverna ska enligt de nya reglerna för resurscentret kunna komma dit för visstidsvistelse. Frågan om hur lång en visstidsvistelse ska kunna vara har vållat stor tveksamhet och kritiken har varit massiv. Hela diskussionen har landat i att en visstidsvistelse i princip kan vara hela skolgången men med ständig omprövning. Varför bygga in en sådan osäkerhet som en omprövning innebär när det i praktiken blir en fast skolgång för de elever som har störst behov. Vår kritik mot nedläggningen av de fasta skoldelarna har varit och är berättigad. Än så länge är verksamheten aktiv eftersom många elever fortfarande går kvar även om det inte tas in några nya. Därför är det fortfarande möjligt att starta upp de fasta skoldelarna. Det viktigaste är att hänsyn tas till barnens och föräldrarnas önskemål och att de som önskar ska kunna få sin utbildning huvudsakligen förlagd vid skolorna. Vi vill därför att Eke- och Hällsboskolorna åter ska klassificeras som statliga specialskolor. Vi överför därför anslaget för verksamheten från till och tillför dessutom för denna verksamhet 2006. Dyslexi har först erkänts som ett vedertaget funktionshinder och fortfarande har elever med detta handikapp svårt att hävda sina rättigheter. Ofta är föräldrarnas engagemang avgörande för hur omfattande stödinsatser eleverna får av skolan. Detta är naturligtvis inte acceptabelt. Alltför få dyslektiska barn får tillräckliga stödinsatser. Kostnaden anses på många skolor vara alldeles för hög. Stödinsatserna måste förbättras och kvalitetssäkras. Arbetet med dyslektiska barn underlättas om problemet upptäcks i tidig ålder. Det är därför viktigt att samarbetet mellan föräldrar, barnavårdscentral, sociala myndigheter, förskola och skola förbättras för att problemen ska kunna upptäckas tidigare. Dyslexi är ofta ärftligt, vilket gör samarbetet med föräldrarna särskilt avgörande. Det är också nödvändigt att lärares kunskaper om detta funktionshinder förbättras. Det handlar såväl om kunskap om funktionshindret som om vilka stödmetoder och hjälpmedel som finns. presenterade utredningen om hjälpmedel för barn med funktionshinder sitt slutbetänkande Läromedel specifikt (SOU 2003:15). I denna finns flera förslag rörande bland annat samordning och kompetensutveckling som skulle ha betydelse för barn med dyslexi. I budgetpropositionen beskriver regeringen att de inrättat ett läromedelsråd vid . Detta är ett steg mot en ökad samordning av läromedelsinsatser för funktionshindrade. Vi hoppas dock att detta inte är det enda förslaget regeringen kommer att genomföra med utgångspunkt i utredningen. Respekten för varje individs integritet kräver mångfald. Möjligheten att välja mellan olika skolor, statliga, regionala, kommunala eller fristående gör att fler kan finna en utbildning som passar just honom eller henne. För varje skola gäller att det centrala är undervisningens kvalitet och skolans förmåga att skapa en utvecklande och trygg miljö för eleverna. Vi menar att de fristående skolorna ska vara ett självklart inslag i skolväsendet. De stimulerar till pedagogisk och organisatorisk förnyelse, ökar flexibiliteten och leder till effektivare resursanvändning i alla skolor, offentliga såväl som fristående. En reell möjlighet att välja skola kommer därmed alla elever och hela svenska skolan till del. För är föräldrarnas och elevernas perspektiv och önskemål utgångspunkten. Det är helt i överensstämmelse med ett antal internationella konventioner som skrivit under och som tillförsäkrar föräldrarna rätten till inflytande över sina barns undervisning. Det gäller till exempel , som är svensk lag och FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Alla ska således, oberoende av föräldrarnas ekonomiska standard, sitt eget funktionshinder eller andra särskilda behov, kunna välja en fristående skola. De fristående skolor som motsvarar specialskolan är en viktig del i den mångfald som eftersträvas av . Normalt är tillstånds- och tillsynsmyndighet för de fristående skolorna men regeringen har beslutat att styrelsen för ska vara tillståndsmyndighet för fristående skolor för funktionshindrade. Detta är ytterligare ett exempel på en helt oförklarlig särbehandling av de funktionshindrade. anser att bör vara tillstånds- och tillsynsmyndighet för alla fristående skolor, men självklart i samråd med .