mot · GT02So699 · 2005-10-05 00:00:00 — Rätten att fritt uttrycka sina åsikter och att bli hörd är en av grundläggande principer. Barn ska inte bara ha rätt att uttrycka sina åsikter, utan deras åsikter ska också tillmätas betydelse. Denna rätt tillfaller alla barn utan diskriminering. , , har som uppgift att försöka påverka och förbättra barns och ungas vardag på ett generellt plan men ofta handlar frågorna om sådant som i första hand måste ändras på lokal nivå, såsom mobbning eller brist på fritidsaktiviteter. Ett sätt att förbättra barns och ungdomars rätt att bli hörda skulle kunna vara att inrätta lokala barn- och ungdomsombud. Lokala barnombud finns i vissa kommuner, bland annat i , , , , , , och . I finns det en länsbarnombudsman anställd av . De lokala barn- och ungdomsombuden kommer i kontakt med många barn som av olika anledningar känner att de inte blivit lyssnade på. I en rapport som LSU presenterade 2004 framkommer det att idrotten får mer pengar i statsstöd per medlem än annan ungdomsverksamhet. Idrotten får i snitt i statliga medel per medlem jämfört med för scouter och andra ungdomsorganisationer, inklusive pengar från . Idrottsrörelsen har ett starkt samhälleligt stöd, dels i form av bidrag, dels i form av särlagstiftning kring exempelvis skatter. Idrotten kan betala ut ersättningar upp till ett halvt basbelopp till sina ledare utan att betala sociala avgifter, något som inte gäller annan ungdomsverksamhet. Samhället borde ha ett intresse ur ett demokratiskt perspektiv av att stötta även andra ungdomsverksamheter på ett likvärdigt sätt som ungdomsidrotten. LSU har i en rapport visat att det ideella arbetet inom ungdomsorganisationer starkt bidragit till utvecklingen av nya former för demokrati, integration och jämställdhetsarbete. Vi menar att regeringen bör se över hur bidraget fördelas till de ideella ungdomsorganisationerna och att samma regler gäller för alla. Barn är fortfarande osynliggjorda i asylprocessen. anser inte att portalparagraf, tillika UtlL 1kap 1§, om att sätta barnets bästa i främsta rummet, eller artiklarna om barns rätt att bli hörda i asylprocessen, är tillgodosedd på ett tillfredsställande sätt. Vi anser också att det i samtliga avvisningsbeslut ska finnas utförligare beslutsmotiveringar, där det tydligt går att utläsa hur barnets bästa beaktats. Det är bra att vidtagit åtgärder för att stärka barnkompetensen bland sina anställda, men vi menar att det fortfarande inte fungerar tillfredsställande, framför allt då portalparagrafen inte ges erforderlig tyngd. Barn kan också ha egna asylskäl. Barn kan ha bevittnat händelser som gör att de fått så kallat posttraumatiska stressyndrom. De kan ha blivit vittnen till att pappan dödats eller förts bort eller att mamman våldtagits. De drömmer mardrömmar och händelserna de varit med om kommer, i barnens tankar, tillbaka om och om igen och hindrar ett normalt liv om de inte får hjälp. Tillståndet, bland annat på grund av rädsla för att utsättas för våld igen, försämras kraftigt om barnen avvisas tillbaka till hemlandet. I asylprocessen måste därför även barnen utredas och strävan från sida måste vara att söka efter sanningen. Processen får inte gå ut på att söka skäl för att inte bevilja uppehållstillstånd. Barn som lider av svåra sjukdomar och som inte kan få vård av den grad som krävs för ett tillfrisknande eller för att få leva ett fullvärdigt liv bör få uppehållstillstånd av humanitära skäl. anser att portalparagraf om barnets bästa måste användas i större utsträckning vad det gäller asylsökande familjer. Vi menar att paragrafen om barnets bästa bör ta över samhällsintresset av en reglerad invandring. Mat är gott! Att få bra och näringsriktig kost är en förutsättning för att både kunna växa, och ta till sig skolans undervisning. I dagens stressande vardag har mat blivit enbart ett födointag med framför allt snabbmat som råvara. Att äta långsamt i en trevlig atmosfär och äta mat baserad på riktiga råvaror har blivit en lyx få förunnad. Där har skolan en uppgift att fylla att på ett trevligt och rofyllt sätt erbjuda bra frukost, lunch och mellanmål till eleverna. Systemet med avgiftsfria skolluncher i såväl grund- som gymnasieskolan har varit en viktig del i den svenska modellen för att skapa likvärdiga möjligheter för barn från olika samhällsklasser att tillgodogöra sig en fullvärdig utbildning. Det är vederlagt att näringsriktig mat är centralt för att kunna ta åt sig information, tänka kritiskt och utbilda sig. Detta understryks också av att flera organisationer som arbetar med barns och ungas rättigheter har larmat för att barn från ekonomiskt utsatta familjer äter allt mindre och allt sämre näringsriktig mat. Undersökningar ger också vid handen att frågor som hälsa och utbildning återigen blir allt mer klassbundet i . Att genom skolan därför erbjuda alla barn mat i magen är en investering i bättre hälsa såväl som bättre utbildning. Trots det kommer information om att allt fler skolor, såväl fristående som kommunala, börjat avgiftsbelägga skolmaten, främst för gymnasieelever, på vissa håll per termin. En sådan utveckling borde kunna motas genom en lagstiftning som garanterar alla elever på gymnasieskolan avgiftsfri och näringsriktig skollunch varje studiedag. Matens inverkan på hälsan Allt fler barn blir överviktiga. Det beror på att vi i dagens samhälle både rör oss för lite och att vi äter fel. I dagens samhälle äter av befolkningen onyttigt. Mycket läsk, snabba kalorier och oregelbunden måltidsordning är omvärldsfaktorer som utlöser fetma. Att skolorna serverar väl tillagad och näringsrik mat i trevlig miljö har stor betydelse för barns nuvarande och framtida hälsa. Felaktig kost kan orsaka både cancer och hjärt-kärlsjukdomar. Det finns också rön som pekar på att för låga halter av essentiella fettsyror kan ha samband med hyperaktivitet, liksom överintaget av socker hos barn. Men övervikt är också en klassfråga. Enligt är övervikt vanligare i socioekonomiskt svaga grupper. En undersökning inom visar att övervikt och fetma är 56 gånger vanligare bland barn i de fattigaste delarna av länet jämfört med de rikaste. I mer resurssvaga områden äter barnen mindre grönsaker, dricker mer fet mjölk och äter mer snabbmat till middag. De hoppar också oftare över måltider och äter oftare utan sällskap av någon vuxen. Organiserad fysisk aktivitet och rörliga aktiviteter efter skolan är vanligare i resursstarka områden. Då maten och vår livsstil i hög grad påverkar vår hälsa bör detta debatteras, diskuteras och forskas på betydligt mer än vad som sker , framför allt vad det innebär för barn och ungdomar. I dör omkring 12 barn mellan 0 till till följd av våld. 2003 gjordes över 10 000 polisanmälningar om barn som utsatts för misshandel eller sexuellt övergrepp, enligt statistik från , . Enligt BRÅ tar polisen emot allt fler anmälningar om barnmisshandel. Ökningen beror till största delen på att människor blivit mer benägna att anmäla våld mot barn. Men långt ifrån all barnmisshandel polisanmäls. Enligt är anmälningsbenägenheten låg inom barnhälsovården, något högre inom förskolan och ytterligare lite högre inom skolan. De menar att det är lätt att som vuxen identifiera sig med föräldrarna. Ju närmare kontakten/samarbetet är med barnets föräldrar desto svårare är det för personalen att ta steget och anmäla föräldrarna till . Enligt upptäcks bara 2 av 10 fall av barnmisshandel, trots att människor i barnets omgivning ofta har sett tecken och varningssignaler. Nästan alla som arbetar inom barnomsorgen känner till att de omfattas av anmälningsplikt vid misstänkta fall av barnmisshandel. Men bara hälften vet om att anmälningsplikten också gäller vid tveksamma eller svårbestyrkta fall enligt . Basverksamheterna mödra- och barnhälsovård, förskola och skola möter i princip alla barn. Där finns förutsättningar för förebyggande arbete och möjlighet att upptäcka de barn som inte får sina behov tillgodosedda, men dessa förutsättningar kan och bör göras ännu bättre. Vissa förbättringar angående anmälningsplikten har gjorts. För att ytterligare stärka barnens rättsliga ställning utvidgas anmälningsplikten enligt socialtjänstlagen. Även myndigheter inom kriminalvården och rättspsykiatriska avdelningar ska omfattas av anmälningsplikten. Dessutom ska , hälso- och sjukvården, förskolan och skolan vara skyldiga att samverka med organisationer, samhällsorgan och andra när det finns misstankar om att ett barn far illa. vill att berörda tillsynsmyndigheter får i uppdrag att fortsätta utreda hur de verksamheter som har anmälningsskyldighet bättre kan tillvarata barns rättigheter och ingripa för att skydda barnet, samt hur berörd personal ska bli bättre på att anmäla vid misstanke om brott. Våld mot unga av unga För att kunna lösa problemen med ungdomsvåld krävs det en mängd åtgärder såsom att utjämna de ekonomiska levnadsvillkoren mellan familjer, att få bukt med missbruk och våld i barnens närhet, att det finns sociala instanser som kan stötta och hjälpa med mera. Men vi menar också att barn och ungdomar måste bemötas med respekt, både de som väljer att vara socialt integrerade och framför allt de unga som väljer ett utanförskap av något skäl. Vuxenvärlden måste orka se bortom sina egna fördomar och de ungas utanpåverk. Människor som möter respekt visar också andra respekt. Människor som kränks riskerar att kränka och förödmjuka andra både fysiskt och psykiskt. Och där har bland andra skolan en viktig funktion att fylla. Vi ställer oss positiva till att ett Nationellt riskbarncentrum inrättas med målgruppen barn och ungdomar som är, eller misstänkts vara, utsatta för övergrepp. Brott mot barn är svåra att handlägga och många myndigheter involveras i arbetet, vilket skapar samordningsproblem. Det är stora problem med att förena vård- och omsorgsstrategier med rättsvårdande insatser. Därför ser vi behov av ett nationellt center enligt vad som beskrivs i SOU 2001:72 och vad har utrett. uppskattar att mellan 100 000 och 190 000 barn i bevittnar våld i familjen, men mörkertalet är stort. Barn som blir vittnen till våld i hemmet har en svag ställning i rättsprocessen. Ett barn som sett sin mamma eller pappa blir slagen, omfattas inte av straffbestämmelsen för misshandel. Barnet anses inte ha blivit utsatt för någon brottslig handling och kan därför inte vara målsägande och föra skadeståndstalan i brottmålsprocessen. Vi anser att ett barn som tvingats se en närstående misshandlas är ett brottsoffer och ska ses som det i den juridiska processen. Barnet ska anses som målsägande och kunna föra sin skadeståndstalan i brottmålsprocessen. Om barnet är målsägande måste polisen ta med barnets upplevelser, och inte bara de vuxnas, i utredningen. Som målsägande får barnet rätt till ett juridiskt biträde som för hans eller hennes talan under rättsprocessen. Då får barnet också rätt att yrka skadestånd för det lidande som våldet medfört. Barn som bevittnat våld i nära relationer behöver få stöd och hjälp att bearbeta det som har hänt. Därför är det viktigt att det finns tillgång till BUP, barnpsykiatrin, skolpsykologer och andra så att dessa barn har en möjlighet att på ett okomplicerat sätt ges möjlighet till samtal. Lagen om barnpornografi ändrades 1999. Regeringen vill nu se över den och utöka möjligheten till en mer effektiv bekämpning av barnpornografi och förstärka barnens ställning vid barnpornografibrott och har därför tagit initiativ till en utredning. Det ser vi positivt på. Dock ser vi ett behov av att även anspelningspornografi bör utredas inom utredningen. Uppskattningar visar på att mellan en halv och en miljon övergreppsbilder på barn cirkulerar i cyberrymden. Att ladda ner barnpornografi från nätet är ett allvarligt och grovt brott. Varje bild vittnar om ett sexuellt övergrepp på ett barn och efterfrågan kan leda till nya övergrepp. Den som är barnpornografimissbrukare måste få hjälp och stöd att bli av med sitt missbruk, precis som andra missbrukare (narkotika, alkohol med flera). Vi anser att samhället måste bygga upp vårdinstanser med hjälpprogram för barnpornografimissbrukare. Det finns utvecklade metoder som fungerar för spelmissbrukare, narkomaner, alkoholister med flera. Eftersom förövarna har sjunkit olika djupt ner i missbruket bör man differentiera insatserna. Men det är viktigt att de får hjälp med sitt missbruk för att i förlängningen skydda barnen mot övergrepp. Allt barnpornografimissbruk är inte olagligt. är det tyvärr inte olagligt att titta på barnpornografi på nätet. Det olagliga är nedladdningen. Men tittarna och förövarna behöver alla hjälpa att sluta kränka barnen och att sluta uppmuntra sexhandeln på nätet. Vi menar också att straffsatserna bör ses över inom utredningen. Barnpornografiinnehav har indirekta och ibland direkta kopplingar till övergrepp på barn men straffsatsen är låg. Så låg att förövaren snabbt kan vara hemma igen och fortsätta med sin brottsliga verksamhet. Anspelningspornografi är också något som vi anser bör vara straffbart. Med anspelningspornografi menas unga människor som är men som ser betydligt yngre ut och agerar inom sammanhang som ska uppfattas som barnlika och där utför sexuella handlingar. stred för att detta också skulle vara straffbart i den förra översynen av barnpornografilagstiftningen, men vann då inte gehör. vill vi inom denna översyn åter föra in problematiken. Till den nytillsatta utredningen bör ytterligare tilläggsdirektiv läggas angående anspelningspornografi, vårdinsatser för barnpornografimissbrukare och översyn av straffsatserna. anser att en särskild barnenhet bör bildas inom , som, liksom på jämställdhetsområdet, genom mainstreaming ska föra in barnperspektivet. Barns rätt till trygghet och utveckling ska ligga till grund för alla politiska beslut. Det är beslutat i att beslut som rör barn ska underställas en barnkonsekvensanalys innan beslut fattas. Metoder för detta är nu under utarbetande. Barnperspektivet ska användas i alla statliga utredningar och i alla förslag som läggs fram till , detta enkla förslag genomsyrar fortfarande utredningsarbetet. Trots att anser att det bör vara en allmän strävan att undvika bilagor till budgetpropositionen anser att barnperspektivet är av så stor betydelse att det till statsbudgeten bör lämnas en barnbilaga, där det tydligt ska redovisas vilka områden i statsbudgeten som avser barnen, hur stor del av samhällets resurser som går till barnen samt hur de föreslagna förändringarna i budgeten förväntas påverka barnen.