mot · GT02So432 · 2005-09-26 00:00:00 — Inom dessa områden finns en unik svensk kompetens som bör utvecklas så att fler utländska patienter kan tas emot. Men dessa rekryteringsuppgifter skulle alltså kunna skötas direkt av de privata vårdgivarna. Det skulle öppna helt nya möjligheter för en framtidsmarknad, med allt vad det innebär av jobb och tillväxt. anser att EU:s tjänstedirektiv ska tillämpas också inom hälso- och sjukvårdens område. Den svenska sjukvården erbjuder i internationell jämförelse vård av hög medicinsk kvalitet. Men trots den medicinsk-tekniska utvecklingen samt nya och effektiva behandlingar är vården generellt sett dålig på att ta hand om äldre med flera sjukdomar eller andra patientgrupper som har komplexa vårdbehov, befinner sig i utanförskap, missbruk och/eller lider av psykisk sjukdom. Det är en paradox i dagens kunskapsintensiva sjukvård. Sjukvårdens organisation är lite tillspetsat uppbyggd för att ta hand om enstaka somatiska sjukdomar hos relativt unga människor. Det är naturligtvis mycket glädjande att t.ex. andelen barn som överlever avancerade hjärtoperationer har ökat från det , men jämsides med sådana dramatiska förbättringar sker det blygsamma förändringar för många människor i Det glömda . Psykiatrins andel är t.ex. fortfarande av de totala sjukvårdsresurserna. Det är mot bakgrund av denna utveckling som föreslår reformer som främjar helhet, sammanhang, trygghet och kontinuitet. De nya resurser som vill tillföra vården ska hamna där det annars kommer att bli brister, lidande och misär och det betyder att det framför allt är i äldreomsorgen men även inom psykiatrin och missbrukarvården som kommande årtiondens resurstillskott kommer att behövas. 11.1Fler utredningar för att fastställa demenssjukdom Det är viktigt att den som misstänks ha diagnosen demens får genomgå en särskild utredning för att rätt diagnos ska kunna ställas och rätt behandlings- och omvårdnadsinsatser sättas in. Det gäller medicinering, anhörigstöd, hemtjänst, dagvård och särskilt boende. För anhöriga är det också en trygghet att veta vilken sjukdom den anhörige har. Mediciner kan fördröja sjukdomsförloppet, vilket leder till senarelagt behov av stöttande insatser och särskilt boende. Det är vår bedömning att antalet demensutredningar i bör fördubblas för att fylla det eftersatta behov som finns. Husläkaren ska utgöra första länken i utredningsprocessen, men med stöd av särskilda demensteam i öppenvård kopplade till geriatriska kliniker kan fler demensutredningar också slutföras i primärvården. 11.2Den äldre multisjuka människan Kvaliteten i äldrevård är som annan vård beroende av att resultaten från forskning och medicinska framsteg tas till vara i det vardagliga vårdarbetet. Klinisk forskning beträffande äldres sjukdomar riskerar att minska i omfattning när andelen forskare som ägnar sig åt klinisk forskning över huvud taget sjunkit på ett oroande sätt. Det finns få vetenskapliga behandlingsstudier av människor , och för åldersgruppen i stort sett inga sådana. Det är en angelägen forskningspolitisk uppgift att medverka till att vården av människor med de största vårdbehoven kommer att vila på en starkare vetenskaplig grund. 11.2.2Trygg och god vård för de multisjuka Den främsta riskfaktorn för sjukdom är ålder. Alla människor drabbas förr eller senare av sjukdom, men av alla kan betraktas som multisjuka. Dessa personer lider av flera sjukdomar, hälsoproblem och funktionsnedsättningar och kan antas behöva kontinuerligt stöd och samverkan mellan olika vård- och omsorgsaktörer. Det är bara den diagnos som patienten vårdas för som registreras dvs. det skapas aldrig någon samlad sjukdomsbild av den äldre människan. Det saknas både kunskap och forskning om effektiva metoder för att hjälpa multisjuka äldre på ett för dem bra sätt. Och samverkan inom sjukvården och mellan sjukvård, äldreomsorg och socialtjänst brister. Det är orimligt, men likväl verklighet, att en äldre kvinna med 23 olika symtom, som behandlas med elva olika behandlingsmetoder och som äter nio olika läkemedel och ytterligare två vid behov har kontakt med sju olika yrkesgrupper och sammanlagt 55 olika vårdgivare . De läkemedel hon äter har dessutom ordinerats av fem olika läkare. Inte minst de äldre skulle ha glädje av en samlad IT-baserad patientjournal. På större mottagningar med flera husläkare ska en del av dem kunna specialisera sig på patienter med vissa kroniska sjukdomar i äldrevårdscentraler, som kompletterar och samordnar hemtjänst, hemsjukvård, primärvård och sjukhus för att tillgodose de åldriga multisjukas vårdbehov. Äldre med en komplicerad sjukdomsbild ska ha tillgång till geriatrisk kompetens. 11.2.3Bättre läkemedel för äldre Bristen på dokumentation av läkemedels effekt och säkerhet på barn har uppmärksammats av bl.a. och glädjande nog resulterat i ny lagstiftning som ger läkemedelsindustrin incitament för att ta fram den saknade dokumentationen om de läkemedel som är aktuella att användas på barn. Majoriteten av läkemedelsanvändare och i synnerhet storkonsumenterna tillhör emellertid kategorin äldre (>70 år). Eftersom det stora flertalet läkemedelsprövningar har en övre åldersgräns vid 60 eller dokumenteras mycket sällan effekt och säkerhet för nya läkemedel på denna den största gruppen patienter. Dessutom utesluts ofta patienter med försämrad lever-, hjärt- eller njurfunktion samt patienter med försämrad minnesfunktion. Även dessa kriterier för uteslutning drabbar äldre patienter varför åldersfördelningen blir ytterligare skev. Det är en rimlig säkerhetsåtgärd att inte initialt testa nya läkemedel med okända egenskaper på sköra patienter. Det är emellertid inte acceptabelt att nya läkemedel som är avsedda att användas på vuxna och därmed sannolikt i första hand på äldre personer släpps ut på marknaden utan att det finns dokumentation på effekt och säkerhet även för denna åldersgrupp. Läkemedelsgodkännande är till största delen en europeisk angelägenhet och problemet måste därför angripas på denna nivå. Regeringen bör föra upp frågan i ministerrådet och där driva frågan via för att åstadkomma en skärpt lagstiftning på området. Det finns emellertid olika vägar för att påverka. Regeringen () bör uppdra åt att utreda problemet och presentera fakta som underlättar fortsatt handläggning av frågan. Det är helt avgörande för människors förtroende och legitimiteten för sjukvårdens insatser att vården av de svårast sjuka fungerar väl. I ett land som tar ut världens högsta skatter är det ett anständighetskrav att alla som drabbas av en allvarlig sjukdom får en bra medicinsk vård men också ett mycket gott omhändertagande. Den svenska cancervården håller i huvudsak, tack vare en kunnig och engagerad personal, hög kvalitet och når goda resultat. Men det finns brister, vilket uppmärksammats av såväl patienter som medicinsk expertis. De förtroendevalda har dock varit alldeles för tysta. Cancerpatienten har helt enkelt inte fått den uppmärksamhet som hon eller han förtjänar. Väntetiderna är för långa. Behandlingsteknikens kapacitet är otillräcklig. Patienter känner sig ofta vilse i systemet utan en trygg och fast läkar- eller annan sjukvårdspersonalskontakt. Bemötandet av patienten är inte alltid respektfullt och brist på personal samt organisationsbrister försämrar patientsäkerheten. Dessutom varierar behandlingens kvalitet beroende på var i landet en cancerpatient bor. Cancervården bedrivs av många olika aktörer och patienten möter en mängd olika vårdgivare hon eller han får ofta vård på flera nivåer i sjukvården , och behandling vid olika kliniker när tillståndet kräver detta. Provtagningar och undersökningar för diagnostik ingår också i denna komplicerade vårdkedja. har i en rapport om cancervården presenterat ett antal förslag som skulle kunna förbättra den svenska cancervården. Högre kvalitet och likvärdig vård i hela landet Utarbeta i samråd med professionen en nationell cancerplan för att bl.a. garantera likvärdig vård över hela landet. Regionala för särskilt dyra läkemedel. Öppna redovisningar av cancervårdens kvalitet och resultat. Satsa på forskning mer pengar och större koncentration av resurserna. Öka antalet utbildningsplatser på läkarlinjen. Öka utbildningskapaciteten för bl.a. sjuksköterskor inom medicinsk radiologi. En protonanläggning startas i med statligt stöd. Använd metodiskt patienternas erfarenhet för en bättre cancervård. Nolltolerans mot köer för cancerpatienter. Särskilda besöks- och behandlingsgarantier. Korta tidsgränser ska sättas upp för tid från misstanke om cancer till diagnos samt från diagnos till behandlingsplan och vård. Öka kapaciteten att använda befintliga strålkanoner. En privat driven strålbehandlingsklinik startas i och blir en resurs för hela landet. Förebyggande insatser och tidig upptäckt Satsning på rökavvänjning genom ytterliggare ekonomiska resurser rökavvänjning ska ingå i vårdgarantin. Kostnadsfria gynekologiska hälsokontroller (livmoderhalscancer). Mammografiscreening för alla kvinnor mellan i hela landet. Screening för tjocktarmscancer prövas i något landsting. Stöd till patienten och anhöriga. Rätt för cancerpatienten till en samordningsansvarig person genom hela vårdprocessen. Särskilda bröstmottagningar för personer med bröstcancersymtom och rätt till bröstsjuksköterskor för patienter i eftervård. Förbättra det sociala stödet till bl.a. prostatapatienter under eftervården. Alla har rätt till ett värdigt slut bygg ut den palliativa vården. Bygg ut den avancerade hemsjukvården och erbjud den till alla i livets slutskede. Öka antalet dagar med närståendepenning och bygg ut det psykosociala stödet till anhöriga. 12Bättre vård av psykiskt sjuka 12.1Allvarliga brister, inte minst i barn- och ungdomspsykiatrin Vården av människor med psykisk ohälsa och sjukdom är eftersatt. Även om en stor del av patienterna med psykiatriska diagnoser får bra och adekvat hjälp, är det vår uppfattning att bristerna inom svensk psykiatrisk vård nu är mycket stora: Köerna till barn- och ungdomspsykiatrin är långa. Tusentals utskrivna patienter får inte den hjälp och det omhändertagande de har rätt till. Dödligheten är hög. Andelen psykiskt sjuka bland hemlösa i storstäderna har ökat påtagligt. Alltför få människor som lider av depressioner kommer under någon vård över huvud taget. Depressionssjukdomarna anses starkt underdiagnostiserade, och eftersom bra hjälp i de flesta fall finns att få är det tragiskt att många som lider av denna sjukdom inte får, och i många fall på grund av fördomar inte ens efterfrågar, någon vård. Trycket på de få slutenvårdsplatser som finns kvar är ofta mycket hårt patienter som vädjar om att få bli inlagda blir avvisade för att en ännu sjukare patient ska tas om hand eller för att polisen kommer med ett akutfall. De brister vi beskrivit här har lett till att många människor far illa. De har också medfört att samhällsskyddet brustit. 12.2Nya reformer av psykiatrin behövs Tillgängligheten till psykiatrisk vård och dess kvalitet måste bli bättre. Psykiatrin ska förstärkas i den förebyggande delen, genom samverkan med husläkarna och utveckling av psykosocial kompetens inom primärvården, en särskild behandlingsgaranti inom barn- och ungdomspsykiatrin samt med bl.a. förbättrad lagstiftning och tillräckligt antal vårdplatser. Det är också av stor vikt för utvecklingen att privata vårdgivare blir verksamma inom psykiatrin. Psykiatrisk vård, med undantag för myndighetsutövning, ska upphandlas under samma förutsättningar som annan vård. Vårdregioner och kommuner ska samverka effektivt om människor som har både psykiatrisk sjukdom och alkohol- eller narkotikamissbruk. Staten ska bära finansieringen av den rättspsykiatriska vården, så att den inte tillåts fortsätta att tränga ut annan psykiatrisk vård. Staten ska också bidra till kommunerna med en del av deras kostnader för kvalificerad sluten barn- och ungdomsvård och missbrukarvård, för att hindra att missbruk, psykiatrisk ohälsa och kriminalitet får fortsätta att förvärras därför att kostnaden för adekvat vård uppfattas som för tung för kommunen att bära. 12.3Statsbidrag till kvalitetssatsningar i psykiatriska vården Psykiatrireformen syftade till att framför allt lösa de stora problem som redan då uppstått vad gäller omhändertagandet av patienter utanför sjukhusen på grund av den stora omstrukturering av psykiatrin som redan ägt rum. De stora mentalsjukhusen hade lagts ned och skulle ersattas av öppen vård och småskaligt boende. Reformen ökade kommunernas ansvar för denna grupp. Enligt utvärdering nåddes syftet i så måtto att situationen för majoriteten av patienterna förbättrades. vet vi att en stor del av det ursprungliga problemet kvarstår. Psykiskt sjuka som ska leva och bo ute i samhället får inte alls det stöd och den hjälp de borde ha. Flera av dem som vistats på institution blev inte hjälpta eftersom många kommuner inte förmådde ta hand om dem och erbjuda ett bra fungerande boende och sysselsättning. och länsstyrelsernas senaste tillsynsrapport (2005) om psykiatrireformen visar att hälften av kommunerna inte har kartlagt behoven hos personer med psykiska funktionshinder, och att hälften av målgruppen saknar sysselsättning. Det återstår fortfarande många förbättringar att göra. Den enskildes makt över vardagen när det gäller boende, sysselsättning osv. Det finns också klara brister i samarbetet mellan landstingen och kommunerna. De öppna vårdformerna har den fördelen att de möjliggör för den enskilde att parallellt med behandling också kunna fungera i vardagslivet. Detta är inte minst betydelsefullt för att patienten ska verka i ett sammanhang där familj, vänner och kanske också arbete eller skola finns med och stöttar i den processen. Det är dock viktigt att betona att inte all psykiatrisk vård kan bedrivas i öppna vårdformer. Såväl slutenvård som tvångsvård är nödvändiga komplement för vissa sjukdomstillstånd. Vår bedömning är att neddragningen av slutenvårdsplatser, tillsammans med en otillräcklig uppbyggnad av gruppboenden och små behandlingshem, kommit att innebära en resursminskning som gått för långt. Det råder , i varje fall i vissa landsting, platsbrist. Den leder till att människor som söker vård inte får adekvat vård. Antalet slutenvårdsplatser ska anpassas efter utvecklingen av å ena sidan en förbättrad öppenvård och ny lagstiftning, och å andra sidan behovet inom rättspsykiatrin och följderna av den förvärrade alkohol- och narkotikasituationen. Mot bakgrund av de kvarvarande bristerna inom psykiatrin och behovet av långsiktig kvalitetsutveckling föreslår vi större statliga bidrag till psykiatrin än regeringen 20062008. Det innebär också att vi underkänner regeringens sätt att hantera de statliga bidrag som fördelats efter särskilda ansökningar. Beredningsprocessen medel påbörjades alldeles , innebar en tung administrativ process och har motverkat långsiktighet. 12.4Förbättrade vård- och boendeformer Det är betydelsefullt att kontinuerligt utveckla nya öppna och samhällsnära vårdformer. Satsningen på mobila resursteam är en viktig väg att gå liksom utveckling av telefonrådgivning och integrerade sluten- och öppenvårdsformer (mellandvårdsformer). Det är angeläget att finna modeller för att snabbt kunna göra insatser på olika håll och för att kunna ge en mer individuell hjälp till dem som är i behov av att snabbt få stöd eller vård. Bristen på platser i ordnade boendeformer, såsom gruppboenden, är stor. Det krävs en ambitiös utbyggnad för att alla som behöver ska kunna få plats. Boendestödjare, eller ambulerande team, är viktiga för att människor med psykiska problem ska klara av sitt boende och känna trygghet. Det innebär att ett team kan göra hembesök, och ge olika former av stöd och hjälp för den boende att klara sin ångest. Om det behövs ska de också kunna hjälpa till att kontakta den psykiatriska vården. Denna service måste finnas dygnet runt. utvärdering Boende för personer med psykiska funktionshinder visar att många psykiskt funktionshindrade fortfarande finns på vårdhem långt från hemorten, på grund av bristande planering hos kommunerna. Boendena är ofta institutionslika, helt i strid med psykiatrireformens intentioner. Ansvaret för tillsynen över vårdhemmen är delat mellan länsstyrelserna och regionala tillsynsenheter. En översyn behövs av hur tillsynen över enskilda vårdhem kan samordnas och skärpas. 12.5Samordnat stöd för en känslig grupp Människor med psykisk sjukdom har högre frekvens av odiagnostiserade somatiska sjukdomar än andra. Den somatiska sjukdomen kan förvärra den psykiska och vice versa. En del av den ökade sjukligheten beror på att människor med psykisk sjukdom röker, dricker och missbrukar narkotika mer än den övriga befolkningen. Det finns en möjlighet för kommuner och landsting att bilda gemensamma nämnder med gemensam finansiering. Detta kan vara till stor nytta just när det gäller psykiskt sjuka med både sociala, somatiska och fysiska problem. När en psykiatrisk patient skrivs ut från sluten vård måste sjukvårdshuvudmannen ta kontakt med kommunen för att säkerställa att kommunen är redo att ta hand om de uppgifter som den ansvarar för. Det kan gälla boende, försörjning, sysselsättning m.m. Patienten ska sedan få ett trygghetskvitto, som fungerar som ett bevis på att kommunen har åtagit sig att övergången från sluten till öppen vård ska fungera så smidigt som möjligt. 12.6Personliga ombud stärker den enskilde utvärdering har visat att människor med psykiska funktionshinder har stor nytta av personliga ombud som kan hjälpa till att samordna de olika insatserna kring den enskilde och vara med när individuella vårdplaner utvecklas, fungera som ett stöd i kontakten med myndigheter och bevaka att den enskilde får del av de insatser som han eller hon har rätt till. har av kommunerna infört personliga ombud. Där personliga ombud har prövats har detta visat sig att de också minskar utnyttjandet av sluten vård. Det kanske allra viktigaste ur liberal synvinkel är att individens möjligheter att själv bestämma över sitt liv har stärkts, och att brister inom stödet till psykiskt funktionshindrade har upptäckts som annars inte skulle ha blivit synliga. Det är riktigt och viktigt att verksamheten har permanentats. 12.7Husläkare också för de psykiskt sjuka Det är även viktigt med en fast läkarkontakt, företrädesvis en husläkare, som samordnar de medicinska insatserna. Husläkaren är viktig för att ge den funktionshindrade en helhetsbild när flera olika vårdgivare är inblandade. Husläkaren kan också se till att den funktionshindrade är överens med vårdgivarna om vilka vårdinsatser som krävs. Om människor med psykisk sjukdom inte går till sin samtalsterapi eller inte tar sina läkemedel är insatserna helt meningslösa, hur genomtänkta och evidensbaserade de än må vara. 12.8Bekämpa självmord ta hand om depressioner Enligt i hade av personer med klinisk depression sökt vård. Endast hälften av dessa har fått adekvat behandling. Den främsta anledningen till att inte söka vård är känslor av skam och skuld. Det finns ofta bra medicinsk hjälp att få vid depression. Det är därför en stor förlust att så många inte söker hjälp. Den viktigaste åtgärden är här att se till att vårdpersonal i öppenvården, inklusive mödra- och barnhälsovården, har den kunskap som krävs för att känna igen och behandla depression. Depression är kopplad till överdödlighet i en rad sjukdomar. Den vanligaste dödsorsaken är självmord. Upp till ¾ av dem som tagit sina liv har uppvisat ett eller flera symtom på depression, och många av dem har lidit av en fullt utvecklad depressionssjukdom. Deprimerade personer har också en överdödlighet av andra orsaker, t.ex. infektioner och sjukdomar i andnings- och cirkulationsorganen. begick 1 494 personer självmord i och av dessa var kvinnor. I av fallen finns någon psykisk sjukdom i bakgrunden, oftast depression. I åldersgruppen är självmord en av de vanligaste dödsorsakerna. Självmordstalen gick ned . Det kan ha ett samband med en flitigare förskrivning av antidepressiva medel. Den förklaringen har dock utmanats, och det har varit svårt att hitta något tydligt samband mellan förskrivning och självmordsfrekvens. I åldersgruppen har självmordsfrekvensen inte gått ned, och det finns en tendens till att självmorden bland framför allt unga män har ökat. Dödligheten i självmord är större bland människor som slutenvårdats för psykiatrisk sjukdom än i befolkningen i övrigt. Risken för att begå självmord är störst direkt efter en utskrivning. Landstingen måste utarbeta rutiner för en tät kontakt mellan sjukvård och patient tiden närmast efter utskrivning. Genom en effektiv förebyggande verksamhet skulle självmordstalen kunna minskas ytterligare. I ett utbildningsförsök på gavs information om självmordsprevention till distriktsläkare. Självmordsfrekvensen gick ned under försöket. försämrades statistiken igen, så arbetet måste vara uthålligt och långsiktigt, det räcker inte med en engångsinsats. Informations- och fortbildningsarbetet på området måste förstärkas. har en del gjorts. finns nationella riktlinjer för självmordsprevention, och en enig riksdag har beslutat att ett handlingsprogram för självmordsprevention ska utarbetas. Uppdraget har gått till och . Vi anser att Nationellt centrum för suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa (NASP) som landets främsta experter på området bör utarbeta underlaget för detta viktiga program. Rehabilitering ska sättas in tidigare och olika instanser samordnas. förordar en rehabiliteringsgaranti som också innefattar psykiatrisk diagnos. Psykosocial kompetens i primärvården i form av kuratorer och psykologer bidrar till att psykosociala problem kan upptäckas bakom den medicinska diagnosen. Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts av att i primärvården inrymma också psykosocial kompetens anser vi att de husläkarmottagningar som ännu inte har denna kompetens ska ha tillgång till sådan. Det preventiva arbetet ska utvecklas. Potentiella högriskgrupper inom psykiatrin måste identifieras. Sådana grupper är barn till psykiskt sjuka, personer som gjort självmordsförsök, nyinsjuknade i psykoser m.fl. Det är viktigt att det finns en god beredskap inom psykiatrin för att ta hand om dessa grupper av patienter. Uppföljning och utvärdering av psykiatrivården måste bli bättre. Psykiatrins roll i den lokala samverkan måste stärkas. Primärvården behöver konsultation och utbildning från psykiatrin. bör tillkännage för regeringen vikten av att primärvården har god psykosocial kompetens och ett gott samarbete med psykiatrin. 12.10 Tvångsvård och rättssäkerhet Psykiatrisk vård innehåller såväl frivillig vård enligt Hälso- och sjukvårdslagen (HSL) som tvångsvård genom myndighetsutövning enligt särskild lagstiftning. Den senare sker enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT) och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV). Tvångsvården utgör en ansenlig del av den psykiatriska slutenvården. Till exempel svarade den i vid en mätning för genomsnittligt . Att vårda en patient med tvång är den starkast integritetsingripande åtgärd som förekommer inom hälso- och sjukvården. Detta förhållande uppmärksammas också i olika internationella sammanhang och konventioner, t.ex. Hawaiideklarationen. Psykiatrisk tvångsvård regleras genom olika lagar och får endast ges av offentlig vårdgivare. Beslut om tvångsvård är underställt länsrättens prövning, och det prövas löpande . Detta speglar hur samhället utifrån grundläggande etiska mål skyddar individen från rättsövergrepp. I de fall tvångsvård måste användas anser att det är ännu viktigare än annars att patienten snabbt får tillgång till en stödperson, som i samråd med anhöriga kan föra patientens talan. En tydlig tidsgräns måste sättas för hur det får ta från det att beslut om tvångsvård fattas till det att patient och anhöriga erbjuds en stödperson. I de fall där anhöriga saknas kan det finnas anledning att utse en stödperson även mot patientens vilja. Psykiatrikers främsta uppdrag är förstås att ge bästa möjliga vård åt sina patienter.