mot · GT02Bo214 · 2005-09-27 00:00:00 — Förbudet mot flera samtidiga förhandlingsordningar skall tas bort. belastas hyran med en förhandlingsavgift som fastighetsägaren utbetalar till . Vi menar att hyresgästen själv skall bestämma över denna avgift, och om den skall betalas till eller någon annan liknande förening. Hyresgästen kan avtala med hyresvärden om att avgiften utbetalas direkt till eller annan organisation. uppgår ersättningen för de förhandlingsordningar som avtalats mellan och fastighetsägare till ca . För att stärka konsumentens makt och insyn i hyresutvecklingen vill vi se en utveckling och förstärkning av hur hyresstatistik presenteras och görs tillgänglig för bostadskonsumenter. finns små möjligheter till jämförelse och den statistik som presenteras av SCB är på en aggregerad nivå, vilket inte medger närmare jämförelse. Vårt förslag om att alla hyresrätter bör ingå i jämförelseunderlaget behöver kopplas samman med en förbättrad hyresstatistik på regional och lokal nivå för att öka transparensen. På så sätt ges alla konsumenter möjlighet att följa hyresutvecklingen men även parterna på bostadsmarknaden gynnas av god hyresstatistik. Denna statistik bör ges i uppdrag att framställas samt publiceras av SCB. Vi ser detta även vara en viktig grundförutsättning för andra aktörers uppföljning av hyresutvecklingen samt dess påverkan på samhällsekonomin. Särskilda boenden för utsatta kvinnor måste garanteras Det är ofta svårt att ordna skyddat boende för utsatta kvinnor och deras barn. De ideella kvinnojourerna är hårt belastade och i den mån de över huvud taget kan erbjuda bostad, har de ett mycket begränsat antal rum och lägenheter som ofta redan är upptagna. Vi anser att kommunerna måste kunna bistå med skyddat boende i högre grad än . Denna hjälp kan inte vara beroende av ideella organisationer som får ta på sig hela ansvaret för en verksamhet som egentligen åligger kommunen. kan vanligen endast ansöka om social förtur hos bostadsbolag inom den egna kommunen. räcker dock inte åtgärder till. För en del framstår alternativet att komma bort från orten där gärningsmannen bor som det mest rimliga. Rimligheten i att brottsoffret måste flytta kan ifrågasättas men ytterst behöver även denna lösning finnas. Vi vill att våldsutsatta kvinnor ska få möjlighet till social förtur gällande bostad i en region eller över hela landet, och i detta arbete behöver länsstyrelserna inleda ett arbete för att hitta nya samarbetsformer. Vi vill dessutom uppdra åt myndigheter (BRÅ, ) att utforma råd för hur bostäder kan utformas för att öka säkerheten i inomhus- och utomhusmiljön för utsatta personer med åtgärder såsom portkod, säkerhetsdörrar, parkeringsplatser samt andra fysiska åtgärder i boendemiljön. Viktiga principer sätts ur spel om personer med utländska namn vägras lämna bud på hus som sålts via mäklare. En utredning behövs för att se över om lagstiftningen på några punkter behöver skärpas och hur kampen mot diskriminering kan trappas upp. I ett liberalt bör kampen mot all typ av diskriminering alltid prioriteras. behöver en ny bostads- och integrationspolitik med medel för att bryta segregationen. De krav som ställs på presumtiva hyresgäster antar former som upplevs som både oskäliga samt orimliga. Det finns tecken på en ökad kräsenhet genom att efterfrågan på bostäder är hög. Etiska riktlinjer behövs både hos SABO-företag samt privata fastighetsvärdar. Det sociala ansvaret vräkningar och hemlöshet , den s.k. allmännyttan, har varit ett centralt inslag i svensk bostadspolitik allt . Trots att de har förlorat sin skattemässiga särställning intar de en dominerande position på hyresmarknaden. En vanlig invändning mot tanken att avyttra delar av allmännyttan är att det skulle medföra att kommunerna avhänder sig möjligheten att sörja för att också socialt utsatta människor får en bostad. infördes en bestämmelse i socialtjänstlagen om att när åtgärder rör barn skall det särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Denna bestämmelse borde ha gjort det svårare att vräka barnfamiljer, och borde göra mer för att förhindra att sådana vräkningar äger rum. Men en rapport av forskaren visar att uppskattningsvis 1 000 barnfamiljer i vräks från sina hem . Den huvudsakliga orsaken till vräkningarna är att familjerna har hyresskulder. I en annan rapport framkom att över 700 barn i är utan fast bostad och bor i baracker, på campingplatser eller på hotell, oftast på grund av vräkningar. Det är tveklöst så att barn drabbas mycket hårt i de fall vräkningar verkställs. Förutom att de mister sina hem och sina ägodelar måste de kanske också byta daghem och skola med allt vad det innebär. Problematiken kring hyresskulder och vräkningar uppkommer först när familjer som haft tillräckliga inkomster eller redan fått socialbidrag till hyran ändå inte har betalat den. Skälen till att föräldern inte tagit sitt ansvar för att trygga att barnen har ett hem kan vara många. Föräldern brister kanske i förmågan att hantera pengar eller prioriterar andra utgifter. Socialtjänstlagen bygger på frivillighet och samförståndslösningar. När någon av olika anledningar inte klarar av att sköta sin ekonomi kan erbjuda den enskilde hjälp att hantera ekonomin. Den enskilde lämnar då en fullmakt till , som dock kan återtas så snart den enskilde så önskar. Det gäller även i de fall det kan anses klarlagt att den enskilde inte klarar av att hantera sin ekonomi. har således inga möjligheter att sköta ekonomin mot någons vilja. Den som har skulder och betalningsanmärkningar har mycket svårt att få en ny bostad. De kommunala bostadsbolagen har blivit allt restriktivare när det gäller att godkänna hyresgäster. Att lösa bostadsfrågan för vissa grupper innebär stora svårigheter. Trots kommunens s.k. yttersta ansvar för dem som bor och vistas i kommunen är det ofta svårt att ordna ett nytt boende såvida inte har tillgång till egna bostäder. befogenheter i samband med vräkningar behöver ses över likaväl som de rutiner som används vid förfallna hyresinbetalningar. Korrespondens brevledes behöver kompletteras med ett förfarande där kontakt tas med berörda hyresgäster för att undvika att personer på grund av psykisk eller fysisk ohälsa och påföljande svårigheter med att sköta sin ekonomi drabbas av vräkning. I förekommande fall bör då andra boendeformer utvecklas där tillgången på boendestödjare kan utformas i syfte att möjliggöra för den enskilda hyresgästen samt dennas familj att klara sin boendesituation. Hemlösa behöver också bostäder Antalet hemlösa ökar och hemlösheten är inte längre ett storstadsfenomen. De hemlösa återfinns i flertalet kommuner ute i landet och åtgärder för att stävja utvecklingen behövs. Enligt definition är man hemlös om man saknar egen eller förhyrd bostad och inte bor i något stadigvarande inneboendeförhållande eller andrahandsboende samt är hänvisad till tillfälliga boendealternativ eller är uteliggare. Gruppen hemlösa omfattar många olika kategorier av människor, där samhället har misslyckats med att bistå med lämpligt boende. Det kan röra sig om psykiskt sjuka, dubbel- och trippeldiagnoser, missbrukare, personer som genomgått vård och behandling på institution utan uppföljning, personer som avtjänat ett fängelsestraff eller helt enkelt en person som på grund av ekonomiska problem genom betalningsförsummelser blivit vräkt från sin bostad. Tillgången till olika former av boende är avgörande för dessa människor. Utan fast adress är det svårt att få ett arbete. Utan fast adress är det svårt att få ta del av självklara samhällsfunktioner som att rösta eller att t.o.m. kunna få identitetshandlingar. En del personer klarar inte boendet på egen hand utan behöver boende samt sociala insatser under ett och samma tak. Hemlöshetsprojekten som finansierats via med ca 30 miljoner till har inte löst hemlöshetsproblematiken. Lösningen bör vara att bygga bostäder anpassade för de boende där social tillsyn i förekommande fall kan möjliggöras. Påtagligt är att de drabbade personernas bostadsproblem inte behöver ha någon koppling till tillgången på bostäder utan problemen kan vara likartade oberoende om orten har brist eller överskott på bostäder. En vanlig invändning mot tanken att avyttra delar av allmännyttan är att det skulle medföra att kommunerna avhänder sig möjligheten att sörja för att också socialt utsatta människor får en bostad. Kommuner har möjlighet att även tillhandahålla ett kommunalt bostadsbestånd där speciella boendeformer utvecklas för socialt utsatta, men detta kan även ske i samarbete med övriga fastighetsägare. Kommunerna kan även träffa avtal med privata fastighetsägare som innebär att en viss del av beståndet upplåts till personer som kommunen måste ta ett särskilt ansvar för. Vi ser en möjlighet öppnas genom ett införande av ägarlägenheter. Bostäder kan därmed vara integrerade i olika former av bostadsområden, vilket ur ett integrationsperspektiv är en möjlighet. Kommuner kan äga enstaka bostäder i flerbostadshus som kan hyras ut med förstahandskontrakt för till exempel sociala ändamål. Då löses delar av den problematik som råder med andrahandskontrakt och de följdkonsekvenser som detta medför i form av osäkerhet, risk för att åter bli bostadslös med mera. Vi vill också poängtera att det finns grupper vars bostadssituation inte kan lösas genom det reguljära beståndet. Vissa grupper behöver tillgång till olika former av särskilda boenden eller gruppboenden där stödinsatser kan finnas tillgängliga. Vi skriver mer om hemlösa i vår motion om . Öka möjligheterna att friköpa tomter I flera kommuner runt om i har småhusägare erbjudits att friköpa sina tomter, som upplåts med tomträtt. För åtskilliga människor innebär den nuvarande situationen att de själva äger sitt eget hus men inte den mark på vilken huset står. För många framstår det som både egendomligt och otillfredsställande. Erbjudandet att friköpa sin tomt borde finnas i alla kommuner där tomträtt finns. Utrymmet för privat ägande, också när det gäller tomtmark, måste vidgas. Det är ett naturligt led i stärkandet av egenmakten inom bostadspolitiken. förordar möjligheten att använda arrendeavgifter för t.ex. tillfälliga bygglov för bostadsbaracker. Axel Darvik (fp)