mot · GT02U349 · 2005-10-05 00:00:00 — smittas någon i världen av hiv. Hiv/aids ödelägger hela ekonomier och samhällen. menar att anslagen till hiv/aids-bekämpning måste få ökad prioritet. Vi ökar därför anslaget till hiv/aids-bekämpning och skydd mot smittsamma sjukdomar med totalt , utöver regeringen. menar att måste koncentrera biståndet till färre länder. Först då går det att göra riktigt betydelsefulla insatser. delar denna uppfattning. Därför kraftsamlar vi resurser till . Totalt vill vi öka biståndet till med . Det främsta syftet med denna prioritering är att intensifiera kampen mot den extrema fattigdomen. Varje timme dör mer än 1200 barn till följd av extrem fattigdom. har länge krävt att svenskt bistånd i ökad grad skall riktas till kvinnor i mottagarländerna. Undersökningar pekar på att bistånd riktade till kvinnor ger bättre samhällsekonomiska resultat än övrigt bistånd. Dessutom kan bistånd riktat till kvinnor bidra till minskad människohandel, eftersom kvinnor som blir offer för människohandel ofta kommer från utsatta miljöer där fattigdomen är utbredd. Därför ökar vi anslag öronmärkta för insatser riktade till kvinnor med . Naturkatastrofer och konflikter visar på behovet av en väsentligt stärkt beredskap för stora humanitära kriser. Därför avsätter mer till humanitära insatser och konflikthantering, jämfört med regeringen. Kampen mot miljöförstöringen måste intensifieras. För kommer en fortsatt temperaturökning att leda till att livsmedelsproduktionen i stora regioner hotas. Enligt beräkningar från riskerar skördarna i fattiga länder minskar med flera hundra miljoner ton spannmål eller av världsproduktionen. 7Institutionella förändringar för en sammanhållen utvecklingspolitik7 7.1All utvecklingspolitik är inte bistånd7 7.4Samordnande vakthund och pådrivare8 7.5Rättviseperspektiv för EU:s politik9 8Strategi och innehåll för utvecklingspolitiken9 8.1Positiva verkningsmedel och avbindning10 8.2Riktat bistånd till kvinnor10 8.4Demokratiutveckling, demokratibistånd och partinära bistånd12 8.5Samarbete med enskilda organisationer13 8.7EU, WTO, och handeln13 8.9Samarbete mellan biståndsmyndigheter och svenskt näringsliv15 8.10Obligatorisk rapportering för näringslivet15 8.14Konflikter, säkerhet och utveckling18 8.17Militära utgifter och krigsmateriel som utvecklingshinder20 9.2Förändring i underindelningen av anslag22 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kampen mot hiv/aids måste få ökad prioritet och ökade anslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kampen mot den extrema fattigdomen måste få ökad prioritet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att måste få ökade anslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bistånd i högre grad måste riktas till kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att mer resurser behövs till humanitära insatser och konflikthantering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kampen mot miljöförstöringen måste intensifieras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skuldlättnader och avskrivningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av fungerande förvaltningar och institutioner i fattiga länder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att varje politikområde måste bära sina egna kostnader. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet att koncentrera biståndet till färre länder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvärderingen av PGU:n bör utföras av en oberoende organisation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det behövs ett kansli inom Statsrådsberedningen som ansvarar för sammanställning av departementens bidrag till politiken för global rättvisa, återrapportering av den förda politiken, framställning av bakgrundsanalyser, initierandet av interdepartementala arbetsgrupper och identifiering av departementsöverskridande frågor inom politikområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en europeisk politik för global utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av en ökad konvergens mellan EU:s bistånds-, jordbruks- och handelspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ett för utbyte av kunskap och erfarenheter inom det civila samhället. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett MR-perspektiv skall genomsyra hela utvecklingssamarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om demokratibistånd och partinära bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvecklingsländerna måste få tillträde till de globala och regionala marknaderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av nedmontering av handelshinder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skuldavskrivningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett partnerskap mellan biståndsmyndigheter och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det krävs en vidareutveckling i synen på konflikt- och säkerhetsfrågornas koppling till biståndet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbildning och utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hälsa och utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om människor med funktionsnedsättningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad harmonisering av regler för krigsmaterielexport. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regional integration. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svensk vapenexport inte får strida mot politik för global utveckling (PGU). Alla människor har samma unika värde. Denna övertygelse är en viktig utgångspunkt för den kristdemokratiska synen på vårt ansvar för omvärlden och för våra relationer till de miljontals människor som tvingas leva i absolut fattigdom. Denna syn på människans värde är en grund för solidaritet och respekt för mänskliga rättigheter. Den ställer den enskilda människan i centrum och värderar varje individ lika högt oavsett etnisk härkomst, kön, ålder, social ställning eller andra annars åtskiljande faktorer. Den innebär också en stark tro på den enskilda människans förmåga och möjligheter att bygga upp goda levnadsförhållanden om diskriminerande hinder undanröjs. Måttet på utveckling får inte bara vara förändringar på makroplanet. Den fråga som måste styra utvecklingsinsatserna är: Får de enskilda kvinnorna, barnen och männen det bättre? Förändras deras livssituation i positiv riktning i fråga om hälsovård, utbildning och tillgång till livsmedel? vill framhålla de demokratiska rättigheterna som ett mål i sig, men också som en förutsättning för utveckling från fattigdom till välfärd. Politiker i en demokrati måste stå till svars för sina handlingar, vilket är en drivkraft för bättre fördelningspolitik, ekonomi och värnandet av mänskliga rättigheter. Alla mänskliga rättigheter är mål i sig, som de främjar en positiv samhällsutveckling. Skyddet av de mänskliga rättigheterna är därför en ofrånkomlig del av biståndet. De fattiga ländernas möjlighet att delta i världshandeln har avgörande betydelse för deras förmåga att skapa egna resurser för sin utveckling och för att komma ur den ekonomiska krisen. Viktiga inslag i den tillväxtskapande processen är privatisering av jordbruket, avskaffande av statlig priskontroll, stimulering av småföretagsverksamhet samt skapandet av en god balans mellan den statliga och privata sektorn. Det är viktigt att bistå de fattigaste länderna med betalningsbalansstöd och skuldlättnadsåtgärder, för att stödja reformer som möjliggör ekonomisk tillväxt. Dessa åtgärder bör kombineras med satsningar på en rad områden: investeringar i infrastruktur, ökat sparande, grundläggande utbildning och hälsovård, miljöförbättringar och stärkande av kvinnans ställning. Inte minst är det viktigt att utveckla de fattiga ländernas förvaltningar och samhällsinstitutioner för att dessa länder skall kunna utveckla och föra en god ekonomisk politik. menar att bör verka för kraftiga skuldlättnader för de fattigaste, skuldtyngda länderna. Åtgärderna bör omfatta alla typer av skulder, dvs. multilaterala, bilaterala (offentliga) och kommersiella skulder. De politiska, ekonomiska och tekniska landvinningarna som ägt rum saknar motstycke i historien lever många i den yttersta misär. Mer än tre miljarder människor lever på per dag och varje timme dör mer än 1200 barn till följd av extrem fattigdom, vilket motsvarar tre Sydostasien-tsunamier . Trots att utbildningsnivån har förbättrats och analfabetismen halverats i , går drygt 120 miljoner barn inte alls i skolan och är fler än 850 miljoner människor icke skriv- och läskunniga, de flesta av dem är flickor. Trots att förbättringar för kvinnor skett på många håll i världen, är det till största delen kvinnor som är fattiga. Dessutom ökar kvinnornas andel av de fattiga. En halv miljon kvinnor dör i samband med graviditet. Cirka en miljard människor saknar tillgång till rent vatten och över 40 miljoner har drabbats av hiv och aids. säljs minst en miljon kvinnor och barn runtom i världen som sexslavar, varav en halv miljon luras till . Bakom dessa siffror döljer sig enskilda människor som lever i djupaste misär och som förnekas sina grundläggande rättigheter. Vi måste ha dem för ögonen när vi gör våra prioriteringar. Vår värld står inför ständigt nya utmaningar såsom spridningen av hiv/aids, den internationella terrorismen, den ökade gränsöverskridande brottsligheten samt krig och konflikter som tvingat mer än 20 miljoner människor på flykt. I en värld full av kunskap, med avancerad teknologi och goda resursutvinningssystem, finns det inget försvar för att fattigdomen inte utrotas. Utvecklings- och biståndspolitiken måste genomföras i bättre samordning mellan de ekonomiska, handels- och miljöpolitiska områdena. Det internationella biståndet måste ses som en komponent i en sammanhållen global utrikespolitik till stöd för de fattiga ländernas utveckling och uppbyggnad av fungerande institutioner, för att de skall kunna utveckla socialt och miljömässigt hållbara tillväxtmetoder och höja utbildningsnivån. Biståndet måste bidra till att förutsättningar skapas som kan hjälpa de allra fattigaste ur fattigdom, och då är fundamentet till ekonomisk tillväxt en lika viktig ingrediens som själva fördelningen. En ytterligare viktig aspekt i dagens internationella bistånd är kopplingen mellan ekonomisk och social utveckling och väpnade konflikter. Biståndet kan därför spela en avgörande roll i både konfliktförebyggande syfte och under fredsuppbyggande perioder. Det är även viktigt att stabila institutioner byggs upp och att försoningsprocesser inleds efter avslutade konflikter, annars är risken stor att nya oroligheter bryter ut. Det framtida biståndet måste därför vara än mer anpassat för säkerhetsfrämjande och konfliktförebyggande åtgärder än . Det behövs en sammanhållen global politik till stöd för de fattigaste ländernas utveckling. Alltför ofta tar vi i industriländerna med ena handen, genom protektionistisk handelspolitik, som vi ger med den andra, via internationellt bistånd. Det är inte försvarbart. menar att det behövs en betydligt bättre samordning mellan olika nationella och internationella biståndsgivare, icke-statliga organisationer och näringslivets företrädare. Dålig samordning leder till både dubbelarbete och ett dåligt strukturerat bistånd och utgångsläge för utvecklingsländerna. Vad avser göra inom ramen för EU utvecklas i en separat motion. 7Institutionella förändringar för en sammanhållen utvecklingspolitik 7.1All utvecklingspolitik är inte bistånd I och med den nya politiken där målet är en samstämmig politik för hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning måste det slås fast att åtgärder som främjar målen för svensk utvecklingspolitik inte är synonymt med bistånd. Det finns annars en risk att andra politikområden börjar nagga biståndet i kanten. Alla politikområden behöver dra åt samma håll och biståndsresurserna får inte urholkas. menat att det är viktigt att tydliggöra att varje politikområde måste bära sina egna kostnader för genomförandet av den beslutade politiken. Handelsbefrämjande åtgärder eller militärens internationella åtgärder skall därför inte ses som bistånd, trots att de mycket väl kan bidra till måluppfyllelse av utvecklingsmålen. När granskande den svenska utvecklingspolitiken i sin så kallade konstaterades att måste koncentrera biståndet till färre länder. De menar att det inte förrän då går att göra riktigt betydelsefulla insatser. Redan vid den förra DAC-granskningen av det svenska biståndet, , fick kritik för att biståndet är för utspritt. hade då verksamhet i 112 länder, finns svenskt bistånd i 111 länder. Regeringen har framställt den svenska utvecklingspolitiken som om skall finnas för att inte förlora effektiviteten i utvecklingssamarbetet och biståndet. förstår denna invändning, men eftersom resurserna är begränsade måste kraftsamla på vissa områden och länder. anser att en del av det bistånd som går till , , , och istället skall kanaliseras till länderna i söder om . menar att det finns ett behov av mer geografiskt koncentrerade biståndsinsatser (färre samarbetsländer) och tydligare strategier för multilaterala bistånd. anser att antalet samarbetsländer bör begränsas till ungefär 20, vilket bör ske . lever vi i gränsöverskridande värld. Därför är det relevant att analysera hur våra politiska beslut i och i EU påverkar andra delar av världen. Hur påverkar t.ex. vår handelspolitik möjligheterna för länderna i syd att resa sig ur fattigdomens slaveri? Det är viktigt att med tydlighet utröna de effekter som nationella och europeiska politiska åtaganden har, inte bara för oss själva utan också för omvärlden. Det är därför bra att det kommer en skrivelse som utvärderar politik för global utveckling (PGU). Skrivelsen måste dock förbättras avsevärt. Olika projekt beskrivs mycket kortfattat och flyktigt, vilket gör det svårt för riksdag och allmänhet att bedöma om olika insatser varit lyckade eller ej. Dessutom har riktat kritik mot att politiken för global utveckling (PGU) inte granskas av en oberoende organisation. instämmer i denna kritik. Utvärderingen och granskningen bör utföras av en oberoende organisation, för att öka trovärdigheten och objektiviteten. För att kunna mäta genomslaget för den nya politiken är det nödvändigt att regeringen tydliggör vilka mål man har för olika politikområden vilka problem man vill lösa. För att nå dit är det nödvändigt att genomföra dessa inventeringar och att regeringens olika departement upprättar tydliga mätbara mål, och delmål, som man vill uppnå inom givna tidsramar. Den nuvarande bristen på målhierarkier ökar risken avsevärt för målkonflikter mellan t.ex. biståndet och orimliga handelsregler. ser mänskliga rättigheter, fattigdomsbekämpning och demokrati som icke förhandlingsbara överordnade mål som skall vara styrande för den förda utvecklingspolitiken. 7.4Samordnande vakthund och pådrivare Det nya integrerade synsättet som skall prägla utvecklingspolitiken och genomsyra alla svenska beslutsfattare och departement kräver effektiv resultatstyrning och uppföljning. PGU:n är en viktig del, men för att arbetet skall fungera effektivt i praktiken ser vi det som en nödvändighet att införa ett kansli inom Statsrådsberedningen med ansvar för: en sammanställning av departementens respektive bidrag till politiken för global rättvisa, återrapportering av den förda politiken, framställning av bakgrundsanalyser, initierandet av interdepartementala arbetsgrupper vid behov, identifiering av departementsöverskridande frågor inom politikområdet. För samordningsfunktionens arbete krävs det en ökad spetskompetens inom departementen. Utöver ett samordningskansli inom Statsrådsberedningen krävs det utökad samordning mellan olika fackaktörer och bildandet av organisationsöverskridande arbetsgrupper för specifika frågor. , på UD, har ett otydligt mandat, och i med sin placering på UD så försvåras implementeringen av synsättet att utvecklingspolitiken skall genomsyra alla politikområden. Samordningskansliet måste ges mandat att vara vakthund inför regeringsbeslut utifrån konsekvensanalyser av förslags påverkan i förhållande till utvecklingsmålen och pådrivare för att se till att den svenska utvecklingspolitiken verkligen implementeras på departementen och i den faktiskt förda politiken. Utvecklingsmålens uppfyllelse blir i och med den nya politiken ett ansvar för alla departement, men det är inte alltid lätt att veta hur rättighetsperspektivet påverkas av exempelvis ett handelsförslag. 7.5Rättviseperspektiv för EU:s politik Den bör verka för att utvecklingsaspekterna beaktas inom alla . Behovet av konkreta förslag för hur detta skall realiseras är givetvis lika stort för EU:s utvecklingspolitik som för . Det behövs en europeisk motsvarighet till politik för global utveckling. menar att konvergensen mellan EU:s bistånds-, jordbruks- och handelspolitik måste öka. Den europeiska handels- och jordbrukspolitiken måste göras förenlig med internationell solidaritet och måste aktivt verka för att stärka det handelsrelaterade utvecklingssamarbetet och demontera EU:s hinder. En snar och omfattande reformering av EU:s jordbrukspolitik, främjandet av den hållbara utvecklingen samt en förstärkning av utvecklingsländernas handelspolitiska och exportkunniga kompetens är nödvändigt. För samordning och samstämmighet inom det civila samhället bör ett inrättas för utbyte av kunskap och erfarenheter på nationell nivå. anser att ett sådant nationellt forum borde ingå i en större global organisation där det civila samhället representeras i expert/specialistgrupper med rådgivande funktion för de stora multilaterala organisationerna. 8Strategi och innehåll för utvecklingspolitiken I FN:s utvecklingsdeklaration, den s.k. Millenniedeklarationen, har världens ledare och länder åtagit sig att prioritera kampen mot fattigdomen. Det handlar bl.a. om att halvera fattigdomen på jorden och halvera antalet människor som lever i akut hunger. Det handlar också om ett löfte att verka för att alla barn har rätt till skolgång, att minska barna- och mödradödligheten samt inte minst att minska spridningen av hiv/aids. Fattigdom och stora ekonomiska klyftor leder ofta till konflikter och krig. Om västvärlden inte ökar sina ansträngningar kommer fattigdomen att cementeras och klyftorna i världen att öka ännu mer. Enligt UNDP kommer millenniemålet att halvera antalet fattiga inte att uppnås om inte något drastiskt görs för att påskynda utvecklingen. Inget av de åtta huvudmålen och bara ett av undermålen ser ut att kunna nås nämligen målet att halvera andelen människor som saknar tillgång till rent vatten och sanitet. Fattigdom har traditionellt sett definierats som bristen på materiella resurser. Enligt vårt synsätt är fattigdom ett mycket mer mångfacetterat begrepp än så. Fattigdom innebär också att människor saknar inflytande över och trygghet i sin livssituation. Att säkra en miljövänlig och hållbar utveckling och främja jämställdhet tillhör också en del av fattigdomsbekämpningen. Ytterst handlar det om att ge alla möjligheten att få leva ett människovärdigt liv. 8.1Positiva verkningsmedel och avbindning Även om vikten av att våga ställa krav är stor anser att det så kallade rättighetsbaserade biståndet inte enbart skall vara villkorsbundet, utan också ges i stödjande inriktning så att en positiv demokratisk utveckling i ett land verkligen kan uppnås. Därför behövs det en allmän attitydförändring när det gäller inställningen till det internationella arbetet med mänskliga rättigheter och utveckling. Alltför ofta har det handlat om att peka ut syndarna, bestraffa dem som inte följer och införa ekonomiska och/eller politiska sanktioner mot dem som bryter mot mänskliga rättigheter. (I det här sammanhanget vill vi också påtala vikten av att utveckla sanktionsinstrumentet till att bli mer träffsäkert och inte drabba hela befolkningen i ett land vars regim bryter mot fri- och rättigheter eller folkrätt.) Det är naturligtvis viktigt att protestera mot grova och systematiska brott mot mänskliga rättigheter, men för att främja utvecklingen behövs det en lika stor dos av positiva verkningsmedel. är för en successiv avbindning av biståndet. Vi vill betona vikten av flexibilitet för en sådan process. Obundet bistånd och direkt budgetstöd skall inte ges till alla utan endast de som uppvisar goda resultat och har en dokumenterat god vilja till förändring. Det positiva med detta är att det ger fattiga länder en möjlighet till ökat självstyre. 8.2Riktat bistånd till kvinnor För att bedriva en effektiv fattigdomsbekämpning krävs det att insatser framför allt riktas mot kvinnor och barn. Deras fattigdom är till stora delar strukturell. Kvinnor saknar ofta ekonomiska tillgångar, egendom, makt, utbildning, sjukvård och är utsatta för våld och diskriminering på grund av sitt kön. Därför anser att svenskt bistånd i ökad grad skall riktas till kvinnor i mottagarländerna. Många av de kvinnor som blir offer för människohandel kommer från utsatta miljöer där fattigdomen är utbredd. Internationellt bistånd, inte minst bistånd inriktat på kvinnor och barn, kan bidra till en större ekonomisk frihet och även öka förståelsen för mänskliga rättigheter. Ett genusperspektiv på biståndet skulle i högre utsträckning ta hänsyn till kvinnors behov av utbildning, deltagande, självbestämmande och inflytande. Riktade insatser på bl.a. social- och utbildningsområdet för att förbättra kvinnors och barns livssituation skulle därmed också minska benägenheten att hamna i prostitution. Vanligtvis utestängs kvinnor från beslutande församlingar. Detta är en trend som måste brytas. Kvinnors direkta deltagande och inflytande är nödvändigt för att skapa ett djupare, bredare och stabilare folkstyre och för att bidra till en mer effektiv och positiv utveckling av länder. Dessutom behövs jordbruksreformer som ger kvinnor en mer säker tillgång till mark. Kvinnor i utvecklingsländerna måste också få ökat självbestämmande, exempelvis rätten till sin egen kropp och sexualitet, samt rätten att utbilda sig. Undersökningar pekar på att bistånd riktade till kvinnor ger bättre samhällsekonomiska resultat än övrigt bistånd. Biståndet gagnar i allmänhet även familjens barn och hushåll och effekterna blir därmed större. Ekonomiska lån riktade till kvinnor betalas tillbaka i större utsträckning än lån riktade till män. Därför vill öronmärka i riktat stöd till kvinnor, dvs. nästan en fördubbling från dagens nivåer. Våra förslag för att förbättra kvinnors situation i världen och bidra till en mer jämställd utveckling redovisas i en särskild motion. antogs FN:s allmänna deklaration om de universella mänskliga rättigheterna och trots att världen har medvetenheten, resurserna och kapaciteten att nå målen fullt ut så är FN:s mål långt borta. Inom biståndspolitiken är mänskliga rättigheter såväl ett mål som ett medel. Ekonomisk och social utveckling är en förutsättning för att kunna åtnjuta fulla mänskliga rättigheter, och mänskliga rättigheter är normalt sett en förutsättning för tillväxt och utveckling. Det är därför en absolut nödvändighet för utvecklingssamarbetet att hela biståndet genomsyras av ett MR-perspektiv och att specifika MR-projekt prioriteras. anser att MR-frågorna har för låg prioritet inom svenskt utvecklingssamarbete.