mot · GS02U11 · 2005-03-31 00:00:00 — med anledning av skr. 2004/05:95 i 2003-2004 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förnyelse av folkrätten samt att folkrätten bör kompletteras med ett slags nödvärnsrätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en begränsning av vetot och att EU bör ha en gemensam plats bland de permanenta medlemmarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utvidgning av säkerhetsrådet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn för att motverka korruption inom FN. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i FN bör intensifiera sitt arbete med att förbättra skyddet för de mänskliga rättigheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en reformering av FN:s kommission för mänskliga rättigheter (MRK). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om roll som pådrivare i ytterligare ratifikationer av konventionen om avskaffande av all slags diskriminering mot kvinnor (CEDAW) och dess tilläggsprotokoll samt att skall arbeta för att sprida information om tilläggsprotokollet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att frågan om fri abort bör drivas av i internationella forum som FN. tillkännager för regeringen vad i motionen anförs om ratificering av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om attSverige enskilt och i FN-sammanhang bör vara pådrivande för att fler stater, inklusive och , ratificerar Romstadgan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör utarbeta en strategi för internationella krishanteringsinsatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en Marshallplan för /samt Stora Sjöregionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör bidra till en eventuell FN-insats i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder i kampen mot terrorism. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om FN-resolutionen och jämställdheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall verka för att fler länder skall uppnå FN:s biståndsmål. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om komplettering av FN:s millenniemål i regeringens rapport om uppfyllandet av dessa mål. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fortsatt bör låta en större del av biståndet gå till sexuell och reproduktiv hälsa. medlemskap i () är vid sidan av EU-medlemskapet ett av fundamenten för svensk utrikespolitik. Det är bl.a. genom arbetet i FN som vi är med och upprätthåller och bygger en global rättsordning. Därigenom ökar förutsättningarna för vår egen nations säkerhet. FN:s mål är att förebygga och undanröja hot mot freden, lösa internationella tvister och att utveckla vänskapliga förbindelser mellan stater grundade på principen om folkens lika värde samt främja mänskliga rättigheter. FN:s verksamhet spänner över ett stort antal områden och utgörs av ett flertal olika organ, program och fonder. Exempelvis gör , livsmedelsprogrammet , samt flyktingorganet stora insatser för människor som befinner sig i akut nöd. Att främja nedrustning och spridning av massförstörelsevapen är ett annat område där FN gjort mycket för att främja den globala gemensamma säkerheten. FN är den enda organisation som med någon auktoritet kan tala på hela mänsklighetens vägnar. Därför behöver världen FN. Men FN- systemets brister måste erkännas och hanteras. Det är viktigt att minnas att FN inte blir mer än vad medlemsländerna gör organisationen till. FN har skakats av stora korruptionsskandaler som skadat organisationens anseende. Den organisation som har till uppgift att skydda den enskilde, förlamas dessutom av låsningar i säkerhetsrådet. FN förmådde inte leva upp till den egna stadgan, varken vid folkmordet i eller i samband med den etniska rensningen i Kosovo. FN har ej heller förmått att agera för att stoppa folkmordet i , . Handlingsförlamningen är resultatet av ett uråldrigt, omodernt system där enskilda länder kan stoppa FN från att ingripa då civila utsätts för grova brott mot de mänskliga rättigheterna. Principen bör vara att brott mot de mänskliga rättigheterna skall beivras, oavsett förövarens rang eller ställning. För massmord, etnisk rensning och andra grova brott mot de mänskliga rättigheterna måste ansvar alltid utkrävas. För förövarna får det aldrig finnas en . Principen om icke-intervention är naturligtvis viktig. Varje land måste ha en vidsträckt rätt att hantera sina egna problem utan yttre inblandning. Denna princip kan dock inte gälla när "hantering av egna problem" övergår till folkmord. Förnyelsen av folkrätten måste gå vidare så att den blir ett betydligt kraftigare stöd för enskilda individers grundläggande rättigheter. Mot bakgrund av detta välkomnar vi rapporten från den högnivåpanel som presenterades samt egen . FN:s framtid är intimt sammankopplad med nödvändigheten av förändring. Trots aktualiteten och relevansen i reformförslagen om ett nytt FN tvingas vi konstatera att den aktuella skrivelsen (2004/05:95) inte ger någon ledning i hur regeringen i sak ställer sig till de viktigaste idéerna Högnivåpanelen presenterat. Om regeringen har en åsikt håller man den för sig själv. I skrivelsen redogörs inte för någon strategi eller linje. Detta är dessvärre bara ett symtom på att röst i FN har blivit svagare och att vår tidigare profil i internationella sammanhang suddats ut. Det skulle kunna vara annorlunda. Ett litet land som kan genom hög aktivitet och ett stort engagemang få stöd för de idéer vi vill driva igenom i FN-sammanhang. Men det kräver alliansbyggande och en genomtänkt strategi för vad man vill uträtta. I samarbete med andra länder som är oss geografiskt eller politiskt närstående kan vi åstadkomma mycket och tillsammans åta oss att verka för demokrati och mänskliga rättigheter inom ramen för FN-systemet. För oss är det självklart att utrikespolitiken måste präglas av värnandet av demokrati och mänskliga rättigheter som högsta mål och riktlinje En modern folkrätt stoppar folkmord Den generella utvecklingen går mot allt färre väpnade konflikter mellan nationer till ett ökande antal inomstatliga konflikter. har över 5 miljoner människor fått sätta livet till på grund av inbördeskrig och andra konflikter inom länder. Många fler har av dessa anledningar tvingats fly inom eller från sina hemländer. Detta ställer nya krav på FN och skapar förändrade förutsättningar för insatserna. Folkrätten rör inte längre bara staters rätt visavi varandra, utan även i växande utsträckning människors rätt till mänskliga fri- och rättigheter när dessa står i konflikt med en statslednings önskan att fördriva eller mörda medborgare. När etnisk rensning eller massmord äger rum med hänvisning till att det rör sig om ett lands inre angelägenhet är det inte längre möjligt för omvärlden att förhålla sig passiv. FN bör vara skyldigt att ingripa, också med våld om så krävs, då civila hotas av folkmord, massvåldtäkter, folkfördrivning eller motsvarande och där staten inte skyddar sina medborgare. Det är vämjeligt då folkrätten åberopas av diktatoriska ledare i syfte att ostört förfölja och mörda sina egna medborgare. Dessvärre leder det nuvarande systemet i säkerhetsrådet till att FN förlamas. En passivitet som gjorde att FN stod overksamt vid folkmordet i och folkfördrivningen på . Inte ens den akuta situationen i , , där så många som 3000 000 människor kan ha mist livet sedan folkmordets utbrott i slutet på 2003, har lett FN till att agera. I grund och botten beror FN:s handlingsförlamning bl.a. på att en av de permanenta säkerhetsrådsmedlemmarna, , är en kommunistisk diktatur. Vi menar att det är orimligt att en medlem skall kunna stoppa ett FN beslut om att intervenera i ett land och att interventionen då blir oförenlig med folkrätten. Folkrätten är inte något statiskt utan ett regelverk av konventioner och sedvänjor som utvecklas. Inom den del av folkrätten som syftar till att skydda offer för väpnade konflikter har man sedan arbetat med en generalklausul (Martensklausulen) som ersätter många konkreta regler - omöjliga att förutse - med en allmän hänvisning till principer om medmänsklighet och det allmänna rättsmedvetandet. Den danske utrikesministern anser att Nato tillämpade just denna Martensklausul när Natos medlemsländer ingrep till värn för de förföljda Kosovoalbanerna i Kosovo, utan ett mandat av . Det är inte otänkbart att detta kan bilda mönster vid framtida humanitära katastrofer av liknande slag. Sammantaget står det klart att reformerna brådskar. måste verka för att förnyelsen av folkrätten går vidare så att den blir ett entydigt stöd, inte ett hinder, för individers grundläggande rättigheter. liberalerna anser att folkrätten måste reformeras och kompletteras med ett slags nödvärnsrätt. Det otidsenliga systemet med ett säkerhetsråd bestående av permanenta medlemmar med vetorätt är en kvarleva från som bidrar till blockeringar och handlingsförlamning. Inte minst de händelser som ledde fram till intervention i satte behovet av en reformering av säkerhetsrådet i fokus. Vi vill uppmärksamma betydelsen av en begränsning av vetot, som bör avskaffas helt. I ett första skede bör endast dubbelt veto gälla, dvs. att minst två permanenta medlemmar i säkerhetsrådet krävs för att stoppa ett beslut. Vetot bör bara omfatta hot mot kapitel sju, således aggressionshandlingar samt hot och brott mot freden. Varje säkerhetsrådsmedlem måste dessutom motivera inläggandet av ett veto. Vidare bör EU ha en gemensam plats bland de permanenta medlemmarna för att underlätta en gemensam utrikespolitik. Vi menar att bör ta initiativ till reformer av säkerhetsrådet i enlighet med förslagen ovan. I sammanhanget välkomnar liberalerna de olika reforminitiativ som diskuteras. Den s.k. högnivåpanelen inom FN presenterade en rapport med många konstruktiva förslag till förändring. Dessutom presenterade sitt eget reformförslag, In Larger freedom, , i huvudsak ett svar på panelens rapport. Tanken är att de nödvändiga besluten om reformförslagen skall tas på det högnivåmöte på stats- och regeringschefsnivå som äger rum i samband med den 60:e generalförsamlingen . Särskilt positivt är att det i rapporterna ovan slås fast att världssamfundet har en skyldighet att ingripa när en stat misslyckas med att skydda sina medborgare från folkmord och etnisk rensning. Detta bör ske enligt vissa kriterier där våld är en sista, men ibland nödvändig väg. För att bryta FN:s handlingsförlamning och bidra till ett effektivare och mer representativt säkerhetsråd föreslår högnivårapporten ett antal viktiga och brådskande reformer, bla. Högnivåpanelen för fram två alternativ, eller modeller, för en framtida utformning av säkerhetsrådet. Generellt kan sägas att den ena modellen föreslår fler permanenta medlemmar utan vetorätt och den andra fler roterande. liberalerna kan se fördelar, men också nackdelar, med båda systemen. Dock menar vi att den modell som förespråkar att fler länder får en möjlighet att turas om som medlemmar i säkerhetsrådet av (modell B) är att föredra. medlemmar består av de mest inflytelserika länderna i världen, men sammansättningen speglar inte de förändringar som ägt rum . kommer världen att förändras, med framväxten av nya ekonomiskt starka stater. Ett system med fler roterande medlemmar skulle skapa en större öppenhet och flexibilitet samt sända en stark signal om att det är viktigt att ständigt göra sig förtjänt av sin plats i säkerhetsrådet. Dessutom skulle denna modell skapa större möjligheter för tillväxtstarka ekonomier i , och att bidra till arbetet för fred och säkerhet. Det är i sammanhanget en stor brist att regeringen i den aktuella skrivelsen inte redogör för vilket alternativ för reformering av säkerhetsrådet man föredrar. Utifrån de argument som presenteras ovan menar vi att i FN bör driva att säkerhetsrådet utvidgas och organiseras utifrån rapportens modell B. har FN skakats av ett antal allvarliga korruptionsskandaler, bland vilka skandalen kring Olja mot mat-programmet i uppmärksammats mest .Vi vill betona vikten av att FN gör en omfattande översyn av sina rutiner för upphandling, uppdragsgivning och utvärdering för att kunna komma åt korruption och fiffel. Att reformera och effektivisera FN är en förutsättning för att organisationen skall kunna möta den nya tidens hot och utmaningar, men också för att FN skall bibehålla sin legitimitet. Varje människa har rätt att leva i fred och frihet. De värderingar som gäller mänskliga rättigheter är universella. Den bästa garanten för att tillförsäkra människor dessa grundläggande rättigheter är demokrati. Till de mest angelägna av rättigheter hör rätten till skydd mot övergrepp och diskriminering, medborgerliga och politiska rättigheter, särskilt yttrande- och tryckfrihet. Främjandet av de mänskliga rättigheterna är en av FN:s mest angelägna uppgifter. För del skall kampen för att stärka de mänskliga rättigheterna utgöra en mycket viktig del i vårt internationella engagemang. Trots att många - och ett växande antal - av världens stater respekterar de mänskliga rättigheterna, och ser det som en världsomspännande angelägenhet, nås vi ständigt av rapporter om hur grova kränkningar av de mest grundläggande mänskliga rättigheterna sker. bör intensifiera sitt arbete med att dels försvara, dels förbättra skyddet för de mänskliga rättigheterna. Detta bör göras genom de internationella organisationer där bereds möjlighet att påverka, såsom exempelvis FN. Tanken är att FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna (MRK) skall utgöra världens främsta väktare av de mänskliga rättigheterna. Emellertid har skarp kritik från flera MR-organisationer och andra aktörer riktats mot kommissionen. Bland de 53 medlemmarna finns några av världens värsta diktaturer, bl.a. , , och . Resultatet av detta blir att kommissionen ser mellan fingrarna rörande övergrepp och brott mot mänskliga rättigheter i de aktuella medlemsländerna. Medlemskapet fungerar sålunda som ett alibi och en täckmantel. Det är tydligt att kommissionen på detta sätt motarbetar sina egna syften och förlorar i legitimitet. Detta är mycket olyckligt. Regeringen lämnar en redogörelse för FN:s verksamhet , vid vilken också fungerade som ordförandeland i MRK. Detta skadade allvarligt trovärdigheten i FN:s arbete för mänskliga rättigheter. menar att endast de länder som inte själva bryter mot principerna de är satta att övervaka skall agera ordförande eller tillåtas vara medlemmar i det FN-organ som bevakar de mänskliga rättigheterna. anser att det reformförslag som för fram i larger Freedom, om att avskaffa kommissionen för mänskliga rättigheter och istället inrätta ett råd med färre medlemmar än i dagens kommission, är att föredra och således bör ersätta dagens system. Rådets medlemmar väljs av Generalförsamlingen. De länder som väljs in i rådet åtar sig också att respektera de mänskliga rättigheterna. Vi har chockerats av och tvingats ta del av hur kvinnors rättigheter i en rad länder totalt negligeras och kränks. Ett exempel är de så kallade hedersmord på kvinnor som begås i ett antal länder såsom och . Då den dömande makten i t.ex. agerar i motsatt riktning mot de internationella människorättsliga konventioner som landet genom avtal förbundit sig att följa, har såväl enskilda länder som det internationella samfundet i stort möjlighet att i större utsträckning fördöma och utöva påtryckningar för att stoppa dessa hedersmord. Konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW) slöts 1979. Det är i sammanhanget positivt att tilläggsprotokollet till konventionen om avskaffande av all slags diskriminering mot kvinnor (CEDAW) har trätt i kraft. Detta tilläggsprotokoll ger kvinnor individuell klagorätt. När det egna landets rättsmedel har uttömts eller om det saknas möjlighet att få sin sak prövad där kan man vända sig direkt till . Det kan t.ex. handla om anmälan om diskriminering på arbetsmarknaden. har dock inte ett enda klagomål om diskriminering inkommit till . Anledningen till detta torde vara att väldigt få känner till tilläggsprotokollet. bör vara pådrivande för att fler länder skriver under och implementerar konventionen och dess tilläggsprotokoll samt arbeta för att sprida information om tilläggsprotokollet. På flertalet FN-konferenser har frågan om fri abort diskuterats flitigt. Kvinnorörelsen världen över har kämpat intensivt för kvinnors rätt till sin kropp, sin sexualitet och till fri abort, det som brukar beskrivas som sexuell och reproduktiv hälsa. Frågor om abort på kvinnans egna villkor bör därför drivas tydligt av i internationella forum, som FN. Arbetet med att förbättra situationen för utsatta barn och främja barns rättigheter bör prioriteras. trädde i kraft i och med att 20 stater ratificerat konventionstexten. Det är av betydelse att arbetet intensifieras för att alla länder som inte har anslutit sig till , det vill säga och , gör detta . En permanent internationell brottmålsdomstol Vid en i undertecknade 120 länder, däribland och , ett avtal om att inrätta en oberoende permanent internationell brottmålsdomstol (ICC). Beslutet att inrätta ICC är ett av de senaste årens viktigaste framsteg på området för mänskliga rättigheter. ICC är permanent och genomför utredningar och ställer personer inför rätta som begår allvarliga brott mot internationell humanitär rätt, till exempel folkmord och brott mot mänskligheten. Domstolen har alltså befogenhet att åtala enskilda personer. Efter det att fler än 90 länder nu har ratificerat Romstadgan inleddes arbetet med domstolens första brottsutredning, gällande massakrer på flyktingar i . Det är oerhört angeläget att ICC verkligen ges vida möjligheter att agera. bör enskilt och i EU-sammanhang vara pådrivande i arbetet med att verka för att fler stater, inklusive , ratificerar Romstadgan. Så länge fortsätter att sätta käppar i hjulet genom att dels inte ratificera stadgan, dels sätta press på enskilda länder att avskriva möjligheter att åtala amerikaner inför ICC, så undermineras domstolens handlingsmöjligheter och legitimitet. Det kan inte accepteras. Inget lands medborgare som begår allvarliga brott mot mänskligheten skall kunna gå säker från att ställas inför rätta av domstolen. Positivt är dock att gav upp försöket att via FN än en gång utverka undantag för amerikanska medborgare att åtalas vid domstolen, detta som ICC drog i gång sin första officiella brottsutredning. tillhör också ett av de länder som ännu inte ratificerat Romstadgan. Mot bakgrund av att vi ser en allt tätare integration av i det europeiska samarbetet bör EU i sin Ryssland-politik ställa hårdare krav på demokrati och mänskliga rättigheter. Som ett led i detta bör också EU kräva att skall ratificera Romstadgan. bör enskilt och i FN-sammanhang vara pådrivande för att fler stater, inklusive och , ratificerar Romstadgan. Vad som ovan anförts om ratificering av Romstadgan bör ge regeringen till känna. Fredsfrämjande insatser i FN:s regi och på det nya årtusendet har stärkt sin ställning ifråga om internationella krishanteringsinsatser. liberalerna anser att dessa är viktiga och bör öka i omfattning. FN ledde vid slutet av 2004 17 fredsinsatser som totalt omfattade ca 75 000 personer. bidrar med personal i flertalet av dessa missioner, bland annat i DRK , , , /samt . Efterfrågan på deltagande i FN-ledda operationer är stort. Trots detta saknar fortfarande en strategi för vilka insatser som bör prioriteras och på vilket sätt vi deltar bäst och mest verksamt. liberalerna efterlyser en nationell strategi för de svenska missionerna som tydligt anger de politiska målen och skapar förutsättningar för ett mer effektivt resursutnyttjande. De svenska internationella insatserna präglas också av en tydlig, geografisk splittring. Bilden vittnar om en utsmetning av de resurser som står till buds. tjänstgör ca 780 personer i FN-ledda insatser och andra insatser med FN-mandat fördelade på 14 olika missioner (per ). Avsaknaden av en övergripande strategi blir med varje ny insats alltmer påtaglig. Långt innan det konkreta erbjudandet om deltagande framförs måste ha kriterier för olika tänkta handlingsalternativ. Vilka förband skall skickas vart, och i vilken omfattning? Om flera insatser blir aktuella tvingas vi kanske prioritera. Vilka kriterier bör i sådant fall användas vid en sådan prioritering? Det är dags att regeringen utarbetar en strategi för prioritering av svenska internationella insatser. Fred och säkerhet i har har anslagit för en tvåhövdad satsning påÖstafrika/och Stora Sjöregionen. Regionerna är svårt sargade av svält och krig. Ungefär två miljoner sudaneser i regionen lever under grymma svältförhållanden och uppskattningsvis befinner sig en miljon på flykt. Förutom situationen i kan områdena sammantaget karaktäriseras som krutdurkar, där fattigdom och diktatur kan tjäna som grogrund för terrorism. Situationen i områdena har dessutom bäring på utvecklingen och stabiliteten i närliggande regioner. Behovet av demokratifrämjande insatser i det aktuella området är på av stor betydelse. menar att en Marshallplan för demokratisering och utveckling i regionerna skall skapas, det vill säga en plan i samma anda som den som skapades för stöd och uppbyggnad av krigsdrabbade europeiska länder efter . Goda demokratiseringsexempel som Somaliland bör lyftas fram. roll som pådrivare av en utveckling mot demokrati i dessa stater kan inte nog understrykas. I sammanhanget behandlar också regeringen folkmordet i , . Dock utan att rikta någon som helst kritik mot FN:s handlingsförlamning, trots att situationen i landet blir allt allvarligare. Det brittiska parlamentets utvecklingskommitté menar i en rapport att dödssiffrorna i området är grovt underskattade och snarare uppgår till 300 000, dvs. fyra gånger högre än vad som tidigare angetts. FN-personal och övriga internationella biståndsarbetare har meddelat att man kommer att lämna västra , pga. den regimunderstödda milisens tilltagande våld. FN har för länge sedan kallat världens största humanitära katastrof, men är oförmöget att agera med kraft. måste hörsamma uppmaning och kraftigt förstärka den Afrikanska unionens övervakningsmission på plats i . uppmanar regeringen att verka för att ett sådant beslut verkligen kommer till stånd. Vi anser också att bör delta i en sådan insats i form av truppbidrag. Säkerhetspolitiken har kommit att få en helt ny innebörd än under det , då det militära hotet stod i fokus. Terrorismen är det största hotet mot mänskligheten. utgör terroristhot, särskilt grupper med tillgång till massförstörelsevapen, ett allvarligt och gemensamt hot inte bara mot , och utan också mot t.ex. , och . Framtidens säkerhetspolitik måste därför rikta in sig på att arbeta förebyggande mot terror, något som innebär en bred agenda för ökad säkerhet. Massförstörelse-, kemiska och biologiska vapen, liksom regionala konflikter och globala epidemier utgör hot mot såväl u- som i-land, och måste också ingå som en del i ett bredare säkerhetsbegrepp. Kampen mot terrorism måste sålunda föras på flera plan. Förebyggande insatser, långsiktiga politiska strategier för att minska riskerna för terrorism och väpnade konflikter bl.a. genom krav på demokrati och respekt för mänskliga rättigheter, är sannolikt av största betydelse. Det är också av största vikt att driver på för att fler länder skall godkänna i sammanhanget relevanta FN-resolutioner. Det är dock viktigt att poängtera att kampen mot terrorism måste föras inom ramen för rättssamhället och inte skada det öppna samhället. I kampen mot terrorismen är det av största vikt att världssamfundet upprätthåller principen om att varje stat vidtar åtgärder för att tillgodose att dess territorier inte används av terrorister som utgångspunkt i en terrorattack riktad mot andra stater.