mot · GT02MJ366 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet och värdet av en integrerad mark- och vattenkalkning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ökade anslag till kalkningsverksamheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den stora samhällsnytta som kalkningsverksamheten utgör. Viktigt med samordning av kalkningsinsatserna av mark, vattendrag och sjöar har negativa effekter av försurat nedfall i vattendrag och sjöar varit allmänt kända. Men försurningen av marken och markvattnet startade . överskreds den kritiska belastningsgränsen för högt liggande vattensystem med tunna jordar och svårvittrad berggrund i sydvästra . Försurningskänsliga fiskarter som mört och dog redan då ut i de mest utsatta sjöarna. Det försurande nedfallet ökade därefter katastrofalt för att nå sin topp då den kritiska belastningen överskreds för i princip hela . För de allra mest utsatta och känsligaste områdena var nedfallet av försurande ämnen15 gånger högre än vad naturen tål år . På grund av många decenniers surt nedfall har marken byggt upp ett försurningsminne som består av bl.a. historiskt deponerade svavelföroreningar men framför allt av att marken förlorat en stor del av de baskatjoner som går åt för att neutralisera den sura nederbörden. I praktiken innebär detta att den kritiska belastningsgränsen sänkts, dvs. marken tål inte längre lika mycket försurning som . har varit mycket framgångsrikt när man i de internationella samfunden arbetat för åtgärder mot de försurande utsläppen. minskade svavelutsläppen med två tredjedelar medan utsläppen av kväveoxider och ammoniak (som också bidrar till försurningen) minskat med mindre än en femtedel . Genom främst Göteborgsprotokoll (under konventionen om gränsöverskridande luftföroreningar) och EU:s nya direktiv om nationella utsläppstak väntas utsläppen fortsatt minska . Trots de genomförda och planerade utsläppsminskningarna överskrids fortfarande de kritiska belastningsgränserna över stora delar av och kommer fortsatt att göra så efter 2010. I dessa betydande områden är alltså en återhämtning på naturlig väg över huvud taget inte möjlig så länge de kritiska belastningsgränserna överskrids. Den största skillnaden blir att ökningstakten av den ackumulerade försurningen går långsammare men den minskar inte. I andra områden där det reducerade försurande nedfallet kommer under den kritiska belastningsgränsen fördröjer på grund av de historiska utsläppen markens försurningsminne återhämtningen långt in . Återhämtningsprocesserna i mark och vatten är mycket långsamma. Forskningen har visat att när det försurande nedfallet minskar så minskar också avrinningen av svavel och giftigt oorganiskt aluminium från marken till vattnet. Men minskar också avrinningen av de för alla organismer livsviktiga baskatjonerna (kalcium, kalium, magnesium) vilket fördröjer markens, vattendragens och sjöarnas återhämtning. En anledning till detta är att trädens rottrådar är mycket effektiva upptagare av den reducerade mängd tillgängliga baskatjoner som finns i marken och markvattnet. I den rådande bristsituationen är markavrinningsvattnet i kroniskt försurade områden fortsatt kraftigt försurat och innehåller mycket låga halter av de för alla organismer livsviktiga baskatjonerna. miljömål Bara naturlig försurning Försurningen av mark och vatten har inneburit en miljökatastrof av stora mått. Effekterna är omfattande. Av 95700 sjöar och vattendrag har nästan 20000 sjöar och vattendrag försurats så att betydande biologiska skador uppstått. Eftersom försurningsprocesserna startar på land i avrinningsområdet har det försurande nedfallet i högre eller mindre grad försurat de omkringliggande markerna runt alla dessa sjöar och vattendrag. Vårt långsiktiga miljömål är att försurningsproblemet skall vara löst inom en generation och att som delmål till 2010 skall en återhämtning av försurad mark starta och högst av sjöarna respektive av vattendragen får vara antropogent försurade. Forskningen är helt överens om att vi inte på långa vägar klara dessa miljömål genom att invänta reduktionen av de försurande utsläppen. Kalkning av mark, sjöar och vattendrag är troligtvis den miljövårdsåtgärd som fått störst betydelse för återställning av förstörda ekosystem. Genom kalkningsprogram har ca 7800 sjöar och vattendrag räddats undan försurningsdöden. Men fortfarande återstår om vi skall klara delmålet till 2010 ca 5000 antropogent försurade sjöar och vattendrag. kalkningsprogram har utformats från den nationella kalkningsplan som verket arbetade med . Eftersom direktiven till utredningen utformades innan dagens miljömål var satta var planen föråldrad redan när den antogs. Det primära syftet med kalkningsprogram är att bevara biologisk mångfald och nyttjande ur ett nationellt perspektiv inte att klara de kvantitativa delmålen. Dagens kalkningsstrategi är defensiv och inte kostnadseffektiv. Den bygger som bekant på kalkningsinsatser relativt långt ner i de försurade vattensystemen och avgiftar alltså bara dessa delar. När nu länsstyrelser och kommuner börjar bryta ner de nationella miljömålen till regionala och lokala uppmärksammas försurningsproblemets vidd än mer. I till exempel behöver ytterligare 700 sjöar kalkas för att ett försiktigt satt miljömål skall nås 2010, att högst av sjöarna får vara försurade. Hade satt samma mål som det nationella (högst antropogent försurade sjöar) behöver ytterligare hundratals sjöar hade behövt kalkas. En genomgång av länsstyrelsernas bedömning av miljömålet bara naturlig försurning och andelen försurade sjöar och vattendrag visar att endast tre länsstyrelser anser att miljömålen har nåtts (, och ). Nio länsstyrelser bedömer att miljömålet kan nås under förutsättning att beslutade utsläppsminskningar genomförs i praktiken samt att kalkningsanslaget bibehålls på nuvarande nivå. Nio länsstyrelser bedömer att förutom beslutade utsläppsminskningar måste kalkningsanslaget öka samt ytvattenkalkningen integreras med en markkalkning som återställer markens baskatjonförråd och successivt ger ett mindre försurat och avgiftat markavrinningsvatten. I är trots omfattande och långvariga kalkningsinsatser fortfarande eller 150 av de antropogent försurade sjöarna okalkade. Stora vinster med integrerad kalkning av mark och vatten har genom långvarig forskning och sitt förslag till åtgärdsprogram för integrerad mark- och vattenkalkning visat att vi genom markbehandling med kalk och aska kan åtgärda försurningsproblemet närmare källan, dvs. i den försurande marken. Den antropogena försurningen kan då motverkas i särskilt utsatta områden och återhämtningsprocesserna påskyndas. Åtgärdsprogrammet visar att de ekonomiska och miljömässiga vinsterna blir störst om verksamheten inriktas mot de 200000 till skogsmark som är mest försurad. Kostnaderna beräknas till . Stora vinster kan också göras genom att integrera kalkning av jordbruksmark med skogsmarks- och ytvattenskalkning. Det visades i Vänneåns vattensystem i och senast på där kommunen och markägarna kalkat på jordbruksmark med mycket goda resultat för det avrinnande markvattnet. Vinsterna är flera. Kalkning högt upp i vattensystemet avgiftar stora delar av ekosystemet, marken, markvattnet, ut i alla de små vattendrag och sjöar som inte kan kalkas med dagens metodik för att slutligen innebära att dagens kalkningsinsatser direkt i större sjöar och vattendrag kan reduceras och avslutas tidigare. Utöka verksamhet med integrerad mark och vattenkalkning Det var ställt mot denna bakgrund därför klokt att anslaget för kalkning även innefattade möjligheten att använda av anslaget för integrerad markkalkning i kalkningsprojekten. Markkalkning är en engångsåtgärd som minskar behovet av vattenkalkning, vilket får ses som mycket värdefullt. Denna omfördelning räcker dock inte för att kalkningsverksamheten skall nå den omfattning som är nödvändig för att åtgärda den historiskt omfattande markförsurningen och för att åtgärda en rimlig del av de ännu ej kalkade försurade sjöarna och vattendragen. Anslaget till kalkning bör ökas då det tar innan effekterna av markkalkningen börjar nå de större sjöar och vattendrag som ingår i dagens kalkningsprogram. Dessutom är det ett faktum att många försurade sjöar och vattendrag är okalkade. En anslagsökning från dagens till bedöms som rimlig. Därefter bör anslaget ligga på för den integrerade mark- och vattenkalkningen. Anslaget bör därefter anpassas till det minskande behovet att åtgärda försurade markområden, sjöar och vattendrag. har det varit svårt att samordna kalkning av mark och vatten. och har haft svårt att förena sina roller i ett gemensamt åtgärdsprogram. På de regionala och lokala nivåerna har denna samordning av insatserna visat sig betydligt lättare att genomföra. Den utredning om en svensk vattenadministration som just nu pågår ser bl.a. över möjligheten att denna administration skulle kunna ta över och ansvar för kalkningsverksamheten. Mycket talar för att en samordning av kalkningsverksamheten via den nya vattenadministration, närmare länsstyrelser och kommuner, effektivare och lättare skulle kunna integrera mark- och vattenkalkning. Få om ens något statsanslag till miljövård har gett så många positiva effekter som kalkning av sjöar och vattendrag. Kalkstensprodukter är ett i högsta grad naturligt och livsviktigt ämne, vilket förbrukats i mark och vatten av den anropogena försurningen. Forskning och långvarig erfarenhet visar att biologisk mångfald i mark och vatten återhämtar sig utan negativa effekter om kalkningarna utföres på rätt sätt. De ekonomiska effekterna är synnerligen goda. Flera var för sig oberoende utredningar, såväl i som , visar att samhället får tillbaka för varje satsad kalkkrona främst genom ekoturismen som är en av våra snabbast växande branscher, inte minst i glesbygdsområden med en i övrigt svag arbetsmarknad. Inte minst betyder kalkningsverksamheten så oerhört mycket för vår livskvalitet. Levande sjöar och vattendrag utgör den kanske viktigaste källan i den förebyggande förebyggande hälso- och sjukvården. Ny forskning, nationellt och internationellt, visar att dessa miljöer utgör de mest värdefulla för vårt behov av rekreation och avkoppling. Särskilt tydligt blir detta i tider med stigande arbetslöshet, stress och utbrändhet. Tillgång till levande skogar, sjöar och vattendrag ligger djupt förankrat i den svenska folksjälen. Kalkningsverksamheten utgör en viktig del för att bevara dessa värden för vår och nästa generation.