mot · GT02Kr233 · 2005-09-21 00:00:00 — Vi vill också understryka vikten av att de ges goda förutsättningar att kunna bedriva forskning. Den s.k. museireformen, med fri entré för vuxna på vissa statliga museer, bör avskaffas. Staten erbjuder fri entré genom att använda skatteintäkter. Detta är ogörligt för andra museer, vilket skapar en snedvridning av villkoren på museiområdet som vi inte kan acceptera. Mindre, lokala och regionala museer får nu troligen allt svårare att ta ut en avgift. Entréavgifter och ideellt engagemang är avgörande för många museers överlevnad. Det är viktigt att hushålla med skattebetalarnas pengar, och för oss moderater är det viktigare att satsa resurser på forskning, vård av föremål och utveckling av museipedagogik än fri entré för vuxna. Boken är en viktig kulturbärare, men den är också en symbol för det fria ordet och tryckfriheten. Genom litteraturen har idéer skapats, tankar brutits mot varandra och gränslöshet uppstått. Tidig kontakt med litteraturen kan lägga grunden till ett framtida brett kulturintresse. Bokutgivningen är stor i , i genomsnitt ges det ut en bok , dygnet runt, vardag som helgdag, året om. Den centralistiska trenden har också vänt, enligt . öppnas åter små boklådor på olika håll i landet. Vår bestämda åsikt är att statsmakterna i så liten utsträckning som möjligt skall reglera det fria ordet. Av detta följer att det skall råda fri etableringsrätt för bokhandeln; många utgivningsformer och försäljningskanaler stimulerar försäljningen och därmed läsandet. Författare skall precis som andra kulturskapare, genom ändrade och förenklade skatteregler, ges bättre möjligheter att leva på sitt författarskap. Genom våra förslag skulle även författare och illustratörer bättre kunna leva på sitt skapande, utan att behöva vara så starkt beroende av stipendier och statliga förmåner. Biblioteksersättningen är en viktig inkomstkälla för författare. Även de författare som publiceras i tidskrifter skall få del av de upphovsrättsliga ersättningarna. Biblioteken, både folkbiblioteken och skolbiblioteken, är viktiga kulturinstitutioner. En av bibliotekens viktigaste roller är att agera folkbildare och därmed verka för utlåning även av den smalare litteraturen. Huvudmännen skall uppmuntras att utnyttja de möjligheter som informationstekniken erbjuder. Samarbete mellan bibliotek inte minst mellan skolbiblioteken och folkbiblioteken skall stimuleras. Regionala biblioteksfunktioner kan upphandlas, liksom driften av folkbibliotek. Vi ser positivt på möjligheten till boklån på flera platser, arbetsplatser och sjukhus är några exempel. Inom bokvärlden händer mycket nytt på teknikområdet. Många bibliotek erbjuder lässugna att ladda ned en bok på datorn. Uppläsningar på cd och kassett är också populära. Bibliotekslagen är onödig, eftersom den de facto egentligen inte garanterar någonting, varken kvalitativt eller kvantitativt. Lagen kan i stället vara ett hinder för förnyelse och mångfald. Vi tror att ett avskaffande av bibliotekslagen kan främja tillkomsten av andra former av biblioteksverksamhet. Olika driftsformer och olika profilering skulle ges större utrymme. Samarbete med frivilliga organisationer och skapande av vänföreningar kan locka nya läsare till biblioteken och öka bibliotekens möjligheter att profilera sig. På olika håll i landet har man infört bibliotek på entreprenad, filialer som drivs av privata företagare i samarbete med kommunens bibliotek. Generösa och flexibla öppettider och annan service kan förenkla boklånen för medborgarna och öka läslusten. Det är också viktigt att biblioteken erbjuder litteratur som speglar det politiska fältet. En undersökning gjord av och , , visade att vänsterböcker i meningen kritik mot ekonomisk liberalism köps in i betydligt högre utsträckning än högerlitteratur. Teater som kulturell uttrycksform kan vara såväl underhållning som debatt. I teatern tas de eviga relationsproblemen upp, men pjäserna utgör också tidsdokument, som måste förvaltas. Teater är det som uppstår i mötet mellan de agerande och publiken. Spel för mer eller mindre tomma salonger kan knappast kallas teater. Det är alltså viktigt för båda parter att de som producerar teater känner sin publik och dess förväntningar, som man skapar utifrån egna konstnärliga utgångspunkter. Teater måste spela både smalt och brett. Här har såväl länsteaterinstitutionerna som en viktig roll. Mycket av förnyelse sker genom oberoende s.k. fria grupper. De svarar också för en mycket stor del av det utbud som riktas till skolor och ungdomsgrupper. Det bör vara en självklarhet att man underlättar dessa gruppers innovativa verksamheter. Fria grupper har därtill en bredare rekrytering, såväl socialt som etniskt. Denna bredd är till fördel för såväl val av repertoar som publikens möjligheter att få ta del av allsidig och engagerande teater. Anslaget till de fria teatergrupperna behöver ökas. Teater bör vara ett naturligt inslag i skolans kulturförmedling. Teater kan vara ett verksamt pedagogiskt instrument. Unga människor måste också få lära känna professionell teater, s.k. dramalek är inte tillräckligt. Liksom på andra områden inom kulturen finns ett statligt gemensamt ansvar för förvaltandet av teaterarvet. Genom en samverkan om distribution, teknik m.m. borde arrangörer och regionbaserade teatrar kunna bygga ett nätverk som både skapar valfrihet och ger ett bredare utbud. Gemensamt skulle man också kunna svara för specialensembler som var och en är för små för att kunna härbärgera, t.ex. musikal- och dansensembler. Ett specialfall inom teatersfären utgör musikteatern. Förutom nationalscener bör det ligga i en kulturnations intresse att garantera existensen för ett par musikteatrar som ges en god möjlighet att täcka landet med sin verksamhet. Levande teater och teater via elektroniska medier eller film är inte detsamma. Transmitterad teater (överförd utan anpassning till annat medium) ger oftast en kvalitativt mycket sämre upplevelse. Anpassade föreställningar ger mycket mera, men är också kostsammare. Genom samarbete mellan teatrar och medieföretag skulle mycket kunna åstadkommas inom detta område. Ett sådant samarbete skulle ligga i bådas intresse och gagna teaterintresset. skulle delar av landet, som ligger långt från teatercentra, och där t.ex. skolornas elever har svårt att komma till teatern, kunna nås av det utbud som alla till en del är med och betalar. Fler föreställningar från landets statliga teatrar bör sändas via public service. Intresset för dans både att titta på och att själv utöva växer i hela landet, inte minst bland unga. Inrättandet av har sannolikt betytt mycket för att inspirera och öka kunskaperna om dans som konstform. Vi anser att bör ha ett antal regionalt placerade danskompanier med bredd, danskompanier som kan täcka en stor del av landet med sin verksamhet utan alltför långa resor för agerande eller publik. Dessa professionella danstrupper kan tjäna som förebilder för andra dansare och samverka i en danstrupp, som skulle kunna ge hela landet ett större utbud. För att även garantera en hög professionell nivå på våra dansare måste staten sörja för möjligheterna att ha dansklasser på elitnivå. Det är t.ex. inte rimligt att Kungliga måste fylla en normal klasstorlek på ca 30 danselever för att skolan skall få full ekonomisk täckning. Dansen är en konstform som, likt musiken, kan spela en väsentlig roll i skolan och i olika terapiformer och därför borde nyttjas bättre även i dessa sammanhang. De fria dansgrupperna i har kraftigt ökat sin publik och står jämfört med dansinstitutionerna nu för av publiken och av föreställningarna (statistik). Däremot får de bara en bråkdel av det offentliga stödet. Vi anser att det stöd som går till de fria dansgrupperna bör höjas. Musiken finns överallt i vardagslivet. Inte minst ungdomskulturen är präglad av musiken. I musikarvet finns också en mycket rik skatt av folkmusik. Detta är en del av kulturella identitet och historia och bör särskilt uppmärksammas. Musiken är och har alltid varit en viktig del i förskolans och skolans verksamhet. Den spelar en stor roll inte bara som ett ämne som skänker avkoppling och ger ombyte, utan kan, rätt använd, liksom många andra kulturformer, vara ett mycket verksamt pedagogiskt verktyg. Viktigt är att alla barn får en chans att efter sin förmåga aktivt delta i musikverksamhet. I ett system med fria skolor finns också en helt annan möjlighet att skapa skolor med en egen kulturprofil, t.ex. med musik som viktigaste inslag. Alla möjligheter måste tas till vara för ett bra samarbete mellan kommunala musikskolor, privata musiklärare och aktiva musiker i traktens olika musikinstitutioner. En viktig gren inom sådan verksamhet är den som bedrivs t.ex. av kyrkor och religiösa samfund. Många av dagens främsta musiker har börjat sin bana där. I vårt land finns ett stort antal orkestrar. En del har sitt ursprung långt bak i tiden, t.ex. och små kammarensembler som bedrivit kontinuerlig musikverksamhet . Andra orkestrar startades i de snabbt växande städerna, där kulturefterfrågan ökade. I det tidiga tillkom genom lokala initiativ symfoniorkestrar, i , och . Dessa har haft och har en mycket stor betydelse för landets musikliv, men har, kanske just genom att de tillkommit på privat initiativ och inte i ett nationellt och offentligt sammanhang, av regeringen inte givits den uppmärksamhet som de gjort sig förtjänta av. För den nationella musikpolitiken utgör de stora orkestrarna viktiga resurscentrum i ett nätverk som även består av mindre, regionala ensembler. Länsmusiken är organiserad på olika sätt i olika delar av landet. Ursprunget finns oftast i den gamla militärmusiken, som omvandlades till Regionmusiken och därefter till Länsmusiken. Förutsättningarna var dock mycket skiftande vid bildandet av den nya Länsmusiken. När sedan organisationen med länsmusik startade blev fördelningen av medel haltande. Camerata Roman i län är exempel på en kammarorkester som just drabbats av den här konstruktionen. Den svenska visan sitter djupt i folksjälen och är en viktig del av vårt kulturarv. Vi har en stor visskatt, från vaggvisor till visor som sjungs vid begravningar, som följer oss hela livet. Vi anser att det är dags att bevara och utveckla visan i . I finns goda förutsättningar för att bygga upp ett kring visan. Viss utbildning, liksom kunskapsinsamling och forskning, skulle kunna bedrivas där. Möjligheterna att bygga upp ett nationellt centrum för visan måste prövas. Det som i dagligt tal kallas film har funnits . Filmen som konstform har dock mycket sent fått ett erkännande som en egen kulturform. Dokumentärfilmens betydelse som bärare av ett kulturarv väntar fortfarande på ett erkännande. Filmen kan, som en del av de rörliga bildmedierna, hjälpa till att förmedla andra kulturformers yttringar, t.ex. skådespel. För utbildningssektorn har rörliga bilder i film och andra närbesläktade medier, fått en ökad betydelse både som kunskapsförmedlare och som arbetsredskap i det egna skapandet. Tendensen är att allt färre ser film på bio. såldes fler dvd-filmer (18 miljoner) än biobiljetter. Därtill kommer sju miljoner sålda VHS-kassetter. Ökad konkurrens genom dvd, hembio, nedladdning och tv är en viktig förklaring till den begynnande biografkrisen. Nedgången påverkar också finansieringen av filmavtalet, eftersom biograferna, genom biljettförsäljningen, är en viktig finansiär. Filmbranschen är en småföretagarbransch, det visar inte minst det uppsving som regionalt producerad film (t.ex. De regionala produktionscentrum, som vuxit fram på olika håll i landet, ger såväl nya företag som jobb. Den statliga insatsen är betydligt mindre än den regionala motprestationen, men det ligger ingen vinst i att kriga mellan olika regioner. I stället bör vi koncentrera oss på att få ut mer svensk film till utlandet. Att producera film är kostsamt och riskfyllt. Få filmer går med rejäl vinst och ett fungerande filmavtal mellan staten och branschens olika aktörer är nödvändigt. Inom branschen pågår dock diskussioner kring den framtida finansieringen, ett exempel på detta är att () stöd till kommersiell film skulle kunna förändras och producenten bakom en succéfilm dela med sig av intäkterna till institutet. Därmed skulle SFI få större incitament för att stödja produktioner som kan bli stora publikframgångar. Från moderat håll önskar vi fortsatta diskussioner och idéer som även garanterar produktion av svensk kvalitetsfilm, i . För att stödja unga filmare och manusförfattare vill vi bilda en särskild fond, bl.a. baserad på de bötesbelopp som och TV dömer ut. De tidiga periodernas produktion, liksom en del sentida film, har skapat ett filmhistoriskt och kulturhistoriskt arv av mycket stor omfattning. har det material som använts i filmer antingen lett till självdestruktion, brandrisker eller färgförändringar/färgförlust. Videobanden och de digitala medierna representerar ett stort problem. Systemen byts allt snabbare och mediernas lagringsmöjligheter blir allt sämre. Bevarandeproblematiken är med andra ord omfattande. Stora delar av det filmmaterial som () tidigare haft ansvaret för befinner sig utomlands, eftersom såväl medel för renovering/säkring som möjligheter till den rent fysiska förvaringen saknats i . Det är i detta sammanhang viktigt att slå vakt om vårt lands filmhistoriska och därmed även kulturhistoriska arv. Därför måste steg tas för en effektivisering av vårt lands resurser vad gäller bevarande och lagring av rörliga bilder. Befintliga verksamheter inom SVT, SLBA (Statens ljud- och bildarkiv) och SFI samt den av SFI drivna filmvårdscentralen i (vars uppgift är att restaurera och bevara den icke fiktiva filmen i ) bör slås samman till ett verkligt nationalarkiv för rörliga bilder, liknande det norska nationalarkivet i Mo i . Den svenska filmcensuren har funnits , den äldsta i världen. Endast film som förevisas offentligt på biograf granskas av . Tiderna förändras och distribution av rörliga bilder sker nu i alltfler olika medier och sammanhang. De flesta granskas inte av filmcensuren, som därmed spelat ut sin roll. Vi anser att det är dags att avskaffa förhandsgranskningen, den s.k. filmcensuren, för vuxna. Form och design tar allt större plats i våra liv. Industridesign, formgivning och konsthantverk är exempel på några av de olika begrepp som används inom designområdet. Med dagens stora utbud av likartade produkter har design och form fått en ökad betydelse, och produktutveckling handlar nu om estetik, material, funktion, producentens identitet och brukarens upplevelse. Design används också alltmer som en arbetsmetod för att lösa problem och skapa nytta. Därför pratar man inte bara om design på varor, utan även på tjänster, miljöer och processer. Men för att design inte bara skall bli ett tomt begrepp måste det finnas ett intimt samarbete mellan tekniker och formgivare. Design är ett viktigt konkurrensmedel, och bra design kan bli det strategiska verktyg som gör att både stora och små företag lyckas på marknaden. Intresset för svensk formgivning och design ökar och hör till nya utmaningar i en alltmer globaliserad värld. Forskningen inom designområdet behöver ges bättre möjligheter. Design är i lika hög grad en kultur- och näringspolitisk fråga som en utbildningsfråga. Forskning om och i design är eftersatt i och behöver förstärkning. Det behövs också vidareutbildningar för att öka kunskapen om nya material, miljöanpassade färger och lim eller andra miljökänsliga produkter för aktiva inom olika hantverksyrken och även för att öka kompetensen inom andra yrkesgrupper. Företag skulle kunna ges möjlighet att söka pengar ur en fond, både i form av lån och bidrag. För att utnyttja de offentliga resurserna på ett bättre sätt är det angeläget att de samlas på färre aktörer. är det ett lapptäcke som är svårt att överblicka. Offentliga medel bör i första hand gå till utbildning och forskning. Utbildningarna, såväl på design- som hantverksområdet, måste få större inslag av entreprenörskap och affärsmässighet för att öka möjligheterna till självförsörjning. Den bristande affärsinriktningen riskerar att ödelägga förmågan att förse näringslivet med livsviktig kompetens. Det är också angeläget att höja statusen för svensk hemslöjd. Hantverksarvet är en viktig beståndsdel för den kulturella identiteten och vårt land kan få ytterligare internationell pondus om hantverk och industri i kombination med design ges ökad betydelse. Grundutbildningen inom arkitektur på de tekniska högskolorna har stor betydelse för tillgång på kompetenta arkitekter. Men det finns skäl att ifrågasätta om landets arkitektutbildningar har rimliga förutsättningar att genomföra de högt ställda mål som satts upp. lät regeringen utvärdera arkitektutbildningen. Studien visade bl.a. att resurserna var otillräckliga och att utbildningen för arkitekter borde förlängas till . Men på detta område har inget skett. Det är glädjande av ett särskilt råd för arkitekter, form och design har bildats. Det är angeläget att inte låsa fast ansvaret på en institution utan i stället ta till vara den kompetens som finns på flera håll i landet. i kan t.ex. få ansvaret för ett område, , och Föreningen för andra områden. roll i sammanhanget bör ses över och ges större utrymme. Mötesplatser där företag, designers, konsthantverkare, studenter och brukare kan träffas och inspireras, behövs på flera håll i landet. SVID (Svensk Industridesign), Svensk Form, , Svenska och är exempel på organisationer som här skulle kunna samarbeta med högskolor, näringsliv och museer. Liksom de övriga nordiska huvudstäderna bör husera en centralt placerad mötesplats med exponeringsmöjligheter, information och utbildningsplatser för att kunna bygga vidare på designkompetensen som nationell utvecklingskraft. 15Ge kulturskaparna verktyg att överleva kommer arbete i allt högre utsträckning att bli något som vi själva måste skapa, det gäller i synnerhet för konstnärliga och kreativa yrken. Många personer med konstnärlig utbildning är eller hamnar i facket egna företagare. För somliga går detta smidigt, för andra är det en helt främmande värld. Intresset för de konstnärliga högskoleutbildningarna teater, musik, konst, dans och film ökar men antalet fasta jobb inom den kulturskapande sektorn minskar. Denna trend lär fortsätta. Många kulturskapare måste försörja sig som frilansare, dvs. bli egna företagare, något de sällan får några praktiska verktyg för under sin mångåriga utbildning. Baskunskaper i juridik, elementär bokföring, skatter, egen marknadsföring, avtalsskrivande och försäljning är ofta nödvändiga för att kunna överleva som kulturskapare. Antalet nyutbildade kulturskapare med högskoleexamen kommer framöver att vara betydligt större än den grupp som går i pension. Vi är övertygade om att marknaden kan öka för konst, teater, film, dans och annat som ryms inom det vida begreppet kultur. Men då behöver kulturskaparna också en verktygslåda: kunskaper i marknadsföring, kundbearbetning, försäljning, fakturering och skatteregler. Annars riskerar vi att tappa alltfler kompetenta kulturarbetare som i stället hamnar mellan stolarna i arbetslöshet eller omskolning. Att många elever väljer konstnärliga inriktningar redan i gymnasiet är positivt även om de aldrig kommer att kunna välja eller försörja sig på ett konstnärligt yrke. När kunskaperna om kultur ökar blir dessa elever i sin tur kritiska och uppskattande konsumenter till andra som är verksamma inom kulturens värld. Det övergripande målet för svensk handikappolitik är delaktighet för alla på jämlika villkor. Inflytande, tillgänglighet och självbestämmande är viktiga principer. kulturpolitiska beslut var ett av målen att särskild hänsyn skulle tas till eftersatta gruppers behov. kulturpolitiska beslut kan sägas ställa motsvarande krav eftersom det offentliga skall verka för att alla får möjlighet till delaktighet respektive att skapa reella förutsättningar för alla att använda den, dvs. kulturen skall vara tillgänglig för funktionshindrade. Människor med funktionshinder är ingen enhetlig grupp. Man har olika utbildning, kommer från olika familjeförhållanden och olika sociala grupper. Likväl finns det generella förhållanden. Utbudet av kultur och möjligheterna att delta måste därför vara flexibelt. Tillgängligheten har blivit mycket bättre, men åtskilligt återstår. Hörselskadade kan t.ex. upptäcka att ett biobesök inte är värt besväret eftersom filmen inte är textad eller det saknas hörslinga. Döva personer har behov av att kunna skapa och delta i kulturell verksamhet på ett språk de känner sig bekväma med. Tolk kan då behövas i vissa sammanhang. Rullstolsburna kan fortfarande ha svårigheter att ta sig in i vissa teater- eller konsertlokaler. Vi anser att anpassningar för funktionshindrade skall ske i största möjliga utsträckning. Utbildning är en rättighet i , men alla har inte samma möjligheter till utbildning. utbildningsstöd (Sisus) har i uppdrag att förbättra förutsättningarna för utbildning och studier för unga och vuxna med funktionshinder. Förutom att arbeta med information ansvarar Sisus också för vissa stödformer inom utbildningsområdena folkhögskola, universitet och högskola. Det är få studenter med funktionshinder som går vidare till universitet och högskola enligt Sisus. Och enligt uppgift från , och är och har antalet studenter med funktionshinder varit litet. Många skolor har handlingsprogram för studenter med funktionshinder, men vi anser att man mera aktivt måste se över möjligheten för fler elever med funktionshinder att ta del av utbildningen. Synskadade kan inte läsa textremsan till utländska tv-program. Om textremsan läses upp i en särskild ljudkanal skulle dessa problem kunna undanröjas. Inte minst i takt med den nya digitala tv-tekniken måste en sådan utveckling påskyndas. Enligt avtalet med staten om radio och tv skall fler tv-program textas. Vi vill understryka vikten av att detta också sker. Med nuvarande regler om tillgänglighet för talböcker har t.ex. många föräldrar till barn med funktionshinder inte tillgång till barnens läromedel när de skall stödja och hjälpa sitt barn med skolarbetet hemma. I enlighet med formuleringarna i Salamanca-deklarationen bör detta önskemål kunna uppfyllas. har det svenska medielandskapet genomgått mycket stora omvälvningar. För bara ett par årtionden sedan rådde ett monopol och rigida regleringar inom radio och tv. fanns bara två tv-kanaler och inte förrän tilläts kommersiell radio. finns en mängd tv- och radiokanaler vid sidan av och . Antalet aktörer på marknaden har vuxit väsentligt. Utbudet av radio- och tv-program inom skiftande programgenrer har ökat kraftigt. Bara kommer det att starta tio nya tv-kanaler i , enligt en artikel i (4/9-05). Radio- och tv-sändningar kan dessutom numera inte följas enbart via de traditionella apparaterna utan även till exempel via Internet. Det friare och mer mångfacetterade medielandskapet har delvis drivits fram av den tekniska utvecklingen i sig. Men i mycket hög grad ligger det medvetna politiska beslut bakom. Enligt vår mening har utvecklingen i allt väsentligt varit positiv. Människors möjligheter att välja det program som just de vill lyssna eller titta på har ökat kraftigt. Den ökade mångfalden har också skapat skarpare konkurrens till gagn bl.a. för pris och kostnader. Public service har en viktig roll att spela också i denna förändrade verklighet. Den kommersiella radion och televisionen å ena sidan och radion och televisionen inom public service å den andra kompletterar varandra. Public service centrala uppdrag består, enligt vår uppfattning, i att värna kvalitetsproduktion och program som inte har en direkt, kortsiktig avsättning på en kommersiell marknad, men som ändå är av stort samhälleligt värde. Det gäller exempelvis kvalificerade kommenterande program, nyheter, program på minoritetsspråk, drama och televiserade överföringar, t.ex. från våra nationalscener, Kungliga Dramatiska Teatern och , samt filmer och barnprogram av hög standard, liksom utbildningsprogram.