mot · GT02K430 · 2005-10-05 00:00:00 — Innehållet i denna motion kan grovt delas in i fem avsnitt: All offentlig makt utgår från folket och sen då? I detta avsnitt presenteras liberalernas övergripande syn på grundlagen och några olika frågor om myndigheter m.m. i samband med detta. Stärk individens rättigheter. Här presenterar vi en rad åtgärder för att stärka individens fri- och rättigheter i grundlagssammanhang. Stärk demokratin, nationellt, regionalt och lokalt I detta avsnitt lämnas en rad förslag på hur demokratins formella del, valsystem och vallagar, kan förbättras och utvecklas. Stärk den granskande makten Här visar vi på en rad önskvärda åtgärder för att stärka rättsstatens olika kontrollfunktioner. Slutligen tar vi upp några frågor som rör en stärkt yttrandefrihet. All offentlig makt utgår från folket och sen då?3 Skapa en kompetenskatalog för maktfördelningen i Sverige4 HD ska inte kontrollera sig självt6 Ta bort verkningslösa rättigheter7 Inför en tydlig princip om habeas corpus i regeringsformen8 Stärk demokratin nationellt, regionalt och lokalt10 Reformera formerna för regeringsbildning12 Extraval i kommuner och landsting15 Stärk den granskande makten15 Skärp tonen mot regeringens trots av riksdagsbeslut17 Stärk den kommunala revisionen18 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn i syfte att renodla Justitiekanslerns roll. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tilläggsdirektiv till författningsutredningen om att särskilt undersöka hur de individuella fri- och rättigheterna kan stärkas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en samordning av ombudsmannaämbetena. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inom FN bör verka för att inga FN-beslut fattas som är i strid med mänskliga rättigheter och grundläggande rättsprinciper. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda ett införande av principen om habeas corpus i grundlagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att strama upp rutinerna för verkställande av riksdagsbeslut. beslutar om ett mer öppet tillsättningsförfarande vid val av riksrevisorer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa en oberoende revision. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunala konstitutionsutskott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att förstärka yttrandefriheten. tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av regler och bestämmelser i syfte att stärka roll som granskare. All offentlig makt utgår från folket och sen då? I en demokrati utgår all offentlig makt från folket. är en representativ demokrati, vilket innebär att alla medborgare har rätt att utse sina företrädare i allmänna val. Men folkviljan är inte genomförd i och med att klubban faller i kammare. Fattade beslut ska verkställas, lagar, regler och riktlinjer ska tolkas och ofta omsättas till konkreta direktiv i form av regleringsbrev som styr myndigheternas verksamhet eller preciseras i förordningar. Myndigheterna har en central roll i den demokratiska beslutsprocessen. Och det är i mötet med myndigheter som människor också möter politiken i sin vardag. Hur hänger det politiska systemet ihop? Vem bär ansvar för vad? Hur är makten fördelad mellan aktörerna? Hur griper institutionerna in i varandra och hur kommer besluten till? Besked i sådana frågor söker man ofta i grundlagen men är svåra att finna. Konstitutioner kan ge skenbart enkla, men ofullständiga, svar. har den konstitutionella debatten intensifierats. En lång rad förslag till förändringar av grundlagen mer eller mindre långtgående har presenterats i det offentliga samtalet både av forskare och praktiskt verksamma politiker. Regeringen beslutade om direktiv för den utredning som ska göra en samlad översyn av regeringsformen. Det ligger i linje med vad har krävt . Den parlamentariska kommittén som ska göra en översyn av regeringsformen ska redovisa sitt förslag först . föreslog att författningskommittén skulle få utformning av ett konvent, liknande EU:s författningskonvent. har regeringen valt en traditionell kommitté, men föreslår i en annan motion om demokratifrågor att ett sådant konvent ändå sammankallas, i syfte att bredda och fördjupa debatten om den nya grundlagen. För att förstärka individens fri- och rättigheter, förbättra valsystemet och liknande frågor, föreslår i denna motion en rad åtgärder. En stor del av detta område täcks in av den grundlagsutredning som är tillsatt, vilket gör att vi kommer att redovisa våra förslag här men inte lägga yrkanden som måste behandla i onödan. Skapa en kompetenskatalog för maktfördelningen i Den kommunala självstyrelsen är en av den svenska demokratins fundamentala grunder. Det lokala självstyret fyller i huvudsak tre funktioner: För det första: Det ger människor inom ett visst område makt över viktiga beslut som rör deras vardag och som berör dem mycket mer än dem som bor någon annanstans. För det andra: Det ger utrymme för politisk mångfald. Låg skatt och liten lokal offentlig sektor eller hög skatt och stor offentlig sektor? Med kommunalt självbestämmande blir det möjligt för både kommuner och enskilda individer att pröva sig fram. För det tredje: Delaktighet och engagemang lokalt skänker stabilitet åt det demokratiska systemet som sådant. Med ökat avstånd mellan väljare och valda minskar demokratins medborgerliga förankring, vilket i sin tur gör systemet extremt utsatt för auktoritära och totalitära strömningar. har det lokala självstyret minskat i omfattning. Lagar som exempelvis i praktiken hindrar kommunerna att sälja ut sina bostadsbolag och komplicerade regler för skatteutjämning inskränker kommunernas såväl politiska som finansiella autonomi. Denna utveckling måste brytas. liberalerna anser att det bör utredas en modell för hur nya statliga åligganden på kommuner och landsting enligt lag skall följas av statlig finansiering. Självstyret på lokal och regional nivå måste ges ett tydligare reglerat lagskydd. I likhet med vad liberalerna har föreslagit vad gäller relationerna mellan EU och dess medlemmar, bör en särskild kompetenskatalog för maktfördelningen mellan nationell, regional och lokal nivå införas. På vissa sakområden bör staten respektive kommunerna kunna ges exklusiv beslutskompetens. Det kan exempelvis gälla rättsväsendet, som bör vara en statlig angelägenhet, och barnomsorgen, som rimligen bör hanteras inom ramen för det kommunala självstyret. Inom andra sektorer kan delad kompetens vara att föredra. I skolpolitiken kan det vara en statlig fråga att fatta beslut om läroplaner och betygssystem, medan kommunerna ansvarar för till exempel skollokaler och skolskjutsar. Det finns olika metoder för kompetenskatalogens lagreglering. Ett sätt är att slå fast uppgifternas placering i grundlagen. Att flytta ett sakområde från en nivå till en annan skulle då inte vara möjligt att genomföra med mindre än att med val emellan fattar likalydande beslut. Statsrättsligt skulle det göra att närmar sig att bli en federal stat, en utveckling som inte är vare sig realistisk eller önskvärd. Det är också möjligt att stipulera maktfördelningen i en lag motsvarande riksdagsordningen, där det räcker med ett beslut med kvalificerad majoritet för att åstadkomma en förändring. Den mest reformansatsen vore att slå fast befogenheternas fördelning i en vanlig lag, förslagsvis kompletterat med en regel som ger en minoritet i rätt att skjuta upp behandlingen av ett förslag som ändrar på den rådande maktfördelningen mellan central och lokal nivå. Även om en av de enklare formerna för lagreglering används skulle det innebära att ett auktoritativt grunddokument som anger den nationella, regionala och den lokala nivåns förhållande till varandra skapas. Dess blotta existens skulle göra att principfrågan om den kommunala självstyrelsens ställning gentemot centralmakten ständigt hölls levande. Frågan om kommunerna ska äga bostadsbolag blir t.ex. i en sådan situation inte enbart en fråga huruvida det är politiskt rätt att kommunerna äger bostadsbolag utan också huruvida det är principiellt rätt att kommunerna själva ska få avgöra frågan eller inte. Till Justitiekanslerns, (JK), åligganden hör att företräda statens intressen gentemot enskilda, men också, att i vissa ärenden, företräda den enskildes intressen gentemot staten. Dessa dubbla lojaliteter framkallar osäkerhet hos den enskilde medborgaren. Denne upplever att JK:s uppgift att tillvarata den enskildes intresse inte sällan påverkas av denna dubbla lojalitet till den enskildes nackdel. Oavsett om denna förmodan är riktig eller inte, finns det starka skäl att ur rättssäkerhetssynpunkt undanröja orsakerna till att sådana misstankar kan uppstå. Det bör därför seriöst övervägas om Justitiekanslerns nuvarande åligganden, att tillvarata enskildas intressen gentemot staten, bör överföras till ombudsmän (), som åtnjuter stort förtroende hos allmänheten. Därigenom skulle JK:s roll renodlas till att endast vara regeringens företrädare. Allmänhetens osäkerhet till följd av Justitiekanslerns nuvarande dubbla lojaliteter kan härigenom undanröjas. bör tillkännage som sin mening att en översyn av JK:s uppgifter bör ske. Den statliga demokratiutredningen under ledning, som presenterade sitt slutbetänkande (SOU 2000:1 En uthållig demokrati), pekade på behovet av att utveckla säkrare system för extern tillsyn och domstolskontroll till skydd för medborgarnas rättigheter och integritet. Utredningen vågade dock inte ta steget fullt ut och förorda inrättandet av en författningsdomstol. Enligt liberalernas uppfattning bör den yttre juridiska granskningen av beslut i grundlagsfrågor skärpas. är det svenska folkets främsta företrädare men dess makt får inte vara oinskränkt. Därför bör en författningsdomstol inrättas. Författningsdomstolens uppgift ska vara att särskilt värna de medborgerliga fri- och rättigheterna från inskränkningar, som tyvärr alltför ofta är betingade av politisk klåfingrighet och populism. HD ska inte kontrollera sig självt har enligt RF 12 kap. 8§ 2 st., uppgiften att pröva också om ledamot av eller Regeringsrätten enligt vad därom är föreskrivet skall skiljas eller avstängas från sin tjänst eller vara skyldig att undergå läkarundersökning. Det är olyckligt att på så sätt är satt att granska sig själv. Detta bör i stället fördelas mellan HD och Regeringsrätten så att de enbart prövar ärenden som rör den andra rättens ledamöter. har jämfört med många andra demokratiska länder en förhållandevis svag rättighetskatalog i grundlagen. Många av de fri- och rättigheter som individen ska tillförsäkras genom grundlagen, gäller med olika inskränkningar. Genom tämligen okomplicerade politiska processer kan statsmakterna stifta lagar vars förenlighet med författningen i högsta grad är diskutabel. Lagrådet kan pröva en ny potentiell lags överensstämmelse med grundlagen, men dess slutsatser är enbart rådgivande och leder inte automatiskt till efterföljd. Tendensen är dessutom att Lagrådets yttranden allt oftare negligeras, dess synpunkter körs över. Antalet inskränkningar ökar långsamt. Det finns påståenden om att inte något har avslutats utan att något förslag lagts om att ändra grundlagarna på något sätt som påverkat individens fri- och rättigheter. Vissa av dessa nya lagar som begränsar de grundläggande fri- och rättigheterna är självklart berättigade men alla är det inte. I den ständiga processen att fatta beslut om nya lagar som bit för bit knaprar på individens fri- och rättigheter är det mycket få förslag som väcker debatt. Detta skulle kunna tolkas som om de flesta av de förslag som antar är okontroversiella. Men det kan också tolkas som att vi har en slumrande konstitutionsdebatt i . har tidigare lagt förslag som stramar åt möjligheten att genomdriva grundlagsändringar med svag parlamentarisk majoritet. Vår bedömning är att det inte krävs några ytterligare skärpningar av detta, men däremot bör man överväga andra sätt att garantera att det finns folklig acceptans för ändringar av grundlagarna, och kanske särskilt i de delar som rör de individuella fri- och rättigheterna. Att öka medborgarnas insyn i hur författningsfrågor behandlas och vilka förslag om grundlagsändringar som vilar, bör därför vara en prioriterad uppgift. Ett förslag som kan övervägas är att ett förslag till grundlagsändring förutom att beslutats två gånger med mellanliggande riksdagsval, också måste genomgå något som liknar ändringar i detaljplaner, dvs. att man i utställningsform presenterar förslaget på bibliotek och i andra offentliga sammanhang, ger utrymme för allmänheten att lämna synpunkter och tydligt redovisar dessa i den fortsatta behandlingen av ärendet. uppfattning är att skyddet för individens fri- och rättigheter i grundlagen ska stärkas. Grundregeln bör vara att de olika fri- och rättigheter som slås fast, endera individuellt i form av en rättighetskatalog eller också genom att till exempel förbud mot olika slags diskriminering slås fast, också ska ge rättsverkan. Att de grundläggande fri- och rättigheterna ska påverka lagarnas utformning tydligare , vill vi som ovan angett ska ske genom att en särskild författningsdomstol får ett tydligare uppdrag än lagrådet och domstolsväsendet i övrigt har att pröva lagarnas förenlighet med författningen. Det bör också vara så att de grundlagsfästa rättigheterna generellt kan påverka utslag i rättsprocesser mer än de gör . Detta aktualiserar ett behov av åtstramning av rättighetsuppräkningen. Ta bort verkningslösa rättigheter Vid sidan av de grundläggande fri- och rättigheterna finns också formuleringar om allas rätt till såväl bostad som arbete men dessa ord är till intet förpliktigande. De sociala ambitionerna i välfärdsstaten är något liberalerna slår vakt om. Men om dessa mål ska skrivas in i grundlagen, måste det ha ett syfte och det enda syftet som egentligen kan skönjas är att garantera dessa rättigheter som så fundamentala att en individ ska ha möjlighet att ytterst kräva deras uppfyllande i en domstol. Detta är dock inte möjligt, annat än inom ramen för de ordinarie lagar som reglerar arbetsmarknadspolitiken respektive . Det fyller alltså ingen roll att ha dessa formuleringar i regeringsformen. Att ha rättigheter som egentligen inte fyller några syften som inte stadgas genom andra lagar kan i längden fungera som ett negativt prejudikat vad gäller andra och mer svårmistliga rättigheter. anser att när nu hela regeringsformen är föremål för en översyn, bör ambitionen vara att strama upp rättighetsavsnittet betydligt. anser att frågan om de grundlagsfästa individuella fri- och rättigheternas ställning och innehåll är av sådan principiell vikt att man bör överväga att ge tilläggsdirektiv om detta till den sittande författningskommittén. Koncentrationen på frågor om valsystem, demokrati och författningsdomstol riskerar enligt vår mening att bli rotlös om den inte genomsyras av ett individuellt rättighetsperspektiv. När genom författning fick sin första justitieombudsman (JO) var detta en världsnyhet. JO skulle vara den valda folkförsamlingens ombud för att tillse att vad hade beslutat genom lagar och författningar verkligen efterlevdes av domare och ämbetsmän. har vi fått en hel flora av ombudsmän: 1980, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering 1986, 1993, 1994 och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning 1999. Med ämbetsansvarets avskaffande minskade JO:s makt, och med införandet av en rad nya ombudsmän har ombudsmannafunktionen sjunkit ned till att bli ett ämbetsverk bland andra. Ombudsmannaidén har försvagats och tunnats ut. I många fall har det dessutom blivit en effektfull åtgärd för politiker att peka på när egentligen svårare och mera kostnadskrävande insatser varit av nöden. Ombudsmannainstitutionen bör nu tydliggöras och förenklas. Ingripanden mot statliga och kommunala ämbetsmän och myndigheter bör samordnas under . Övriga ombudsmän, de fyra diskrimineringsombudsmännen, bör slås samman till ett ombudsmannaämbete. Hit kan då föras eventuella nya ombudsmannauppgifter. Stor återhållsamhet bör dock iakttas när det gäller att införa sådana. Med sådana åtgärder skulle de enskilda medborgarnas möjligheter öka och JO kanske återfå något av sin forna status. Det sammanslagna ombudsmannaämbetet skulle få större kraft. Inför en tydlig princip om habeas corpus i regeringsformen Ett fundament i alla rättsstater är skyddet mot olaga frihetsberövande eller andra former av inskränkt frihet som saknar rättslig grund. Tvångsmedel mot enskilda får tillgripas bara på sakliga grunder angivna i lag. Individens rätt till en rättslig prövning av tvångsmedlets sakliga grund, varaktighet och proportionalitet får inte åsidosättas. Fallet med svenskarna som fick sina ekonomiska tillgångar frysta, inte efter beslut av en svensk myndighet utan av är därför upprörande på flera sätt. ska inom FN verka för att inga FN-beslut ska fattas som är i strid med mänskliga rättigheter och grundläggande rättsprinciper. Vidare har skyddet i grundlagen mot olika rättsövergrepp i vissa brister. har tidigare kritiserats av människorättsorganisationer för långa häktningstider. har skarpt kritiserat detta i andra sammanhang. Problemen med långa häktningstider har minskat, men är ändock ett av få jämförbara länder där tiden en person kan sitta häktad i princip enbart begränsas av preskriptionstiden för brottet. Domstolen måste regelbundet ompröva ett häktningsbeslut, vilket också kan överklagas till högre instans, men även om skälig eller sannolik misstanke kvarstår behövs ett skydd för att den misstänkte inte ska utsättas för ett sammanlagt frihetsberövande som står i strid med grundlagens krav på rättegång utan oskäligt dröjsmål. Förutom frihetsberövande genom häktning eller fängelse finns andra former, som exempelvis tvångsomhändertagande av barn, missbrukare, vissa smittbärare med flera, vilket kan ske med stöd av olika lagar. Sådana ärenden prövas i regel i förvaltningsdomstolar och enligt de lagar där de föreskrivs. Även här kan det i undantagsfall hända att grunderna för att tvångsmedlet tillämpas kommer i konflikt med individens rättssäkerhet. Därutöver förekommer olika former av påföljder eller sanktioner som inte är direkt frihetsberövande utan frihetsinskränkande, reseförbud eller förbud mot arbete m.m. liksom frysning av ekonomiska tillgångar som nämndes inledningsvis. anser att skyddet för individen bör värnas starkare i grundlagen , i regeringsformen 2 kap. 89§§, genom att införa en princip om rätt till juridisk prövning av ett frihetsinskränkandes laglighet som är tillämpbar på alla former av frihetsberövande eller frihetsinskränkande tvångsmedel, endera när andra rättsliga möjligheter till prövning saknas eller när det av något annat skäl kan visas att ett rättsövergrepp är begånget. Denna princip ska inte ersätta ordinarie gång vid överklagande av beslut om tvångsmedel utan täcka sådana fall där möjligheten till överklagande saknas eller där överklagandet är inskränkt till att pröva endast vissa delar av ett ärende och inte ifall tvångsmedlet är förenligt med individens rättigheter eller rimligt och proportionellt. Det kan också vara tillämpligt på rättsfall där möjlighet till resning saknas, men där omständigheterna ändå tydligt talar för att en dom avkunnats på felaktiga grunder. Vi vill likna denna princip med det rättsliga begreppet habeas corpus som förekommer framför allt i anglosaxiska länder. Det anses där vara det kanske mest grundläggande skyddet främst mot frihetsberövande utan laglig grund men genom vissa utvidgningar skyddas också vissa andra rättigheter, som till exempel i vårdnadsärenden. I vissa fall kan habeas corpus-institutet även fungera för att försäkra att en individ som dömts av domstol har blivit dömd utan procedurella fel, när andra möjligheter att överklaga saknas. Denna princip har en lång historia. Dess rötter i anglosaxisk rättstradition brukar placeras i 1215 och har bekräftats på nytt vid ett flertal tillfällen. Tillsammans med de andra stadgandena i som den engelske kungen tvingades acceptera, skapades den första konstitutionella kungamakten. innebar att kungen var underkastad inte bara reella gränser för sin maktutövning (så som ekonomiska och militära begränsningar) utan också formella begränsningar att följa vissa rättsprinciper och förbud mot att åsidosätta vissa hävdvunna friheter. Behovet av frihetsberövande och också andra tvångsmedel, ytterst för att skydda medborgarna, bör i rättssamhället balanseras av ett lika starkt skydd mot rättsövergrepp. Att införa habeas corpus-principen med utvidgning till att omfatta även andra frihetsinskränkande tvångsåtgärder bör därför övervägas. Detta bör ske genom en utredning, antingen inom ramen för den nuvarande författningsutredningen eller i en separat utredning. Detta bör tillkännage för regeringen. Stärk demokratin nationellt, regionalt och lokalt Möjligheten att inte bara välja ett politiskt parti på valdagen utan också att uttrycka preferens för vilken person som ska företräda en i politiska församlingar har existerat för hela svenska befolkningen sedan valet till . Personvalet har varit en klar framgång, trots att andelen av de röstande som utnyttjade möjligheten sjönk något i valet . Också internt inom partierna har förändringen medfört nya metoder och tankesätt. Motivet att minska avståndet mellan väljare och valda har delvis uppnåtts, men att en mindre andel av väljarkåren valde att använda sig av möjligheten i valet jämfört med riksdagsvalet är en varningssignal om att intentionen ännu inte nått hela vägen fram. Flera tydliga problem föreligger med dagens kompromiss: För det första: Väljare som söker en namnkunnig kandidat som står registrerad på en valsedel i en annan valkrets i framför allt riksdagsvalet men även kommunal- och landstingsval, blir besvikna över att möjligheten att välja person bara gäller kandidater som är registrerade i den egna valkretsen. För det andra: Spärrarna är förhållandevis höga, och satta som en relativ andel av partiets samlade röstetal, vilket gör att det är svårt att bedöma chanserna för en kandidat att bli personvald. Utfallet är extremt svårt att förutse när ett partis samlade stöd ökar eller minskar, eftersom det både påverkar antalet mandat och hur många röster som krävs för att komma över spärren. För det tredje: Som en följd av att spärren är satt till en relativ röstandel är personvalsröster mycket olika värda i olika val och olika valkretsar. Att personrösta till riksdagsvalet i ger t.ex. betydligt mer utdelning än att göra det i . För det fjärde: Förekomsten av valkretsar inom kommuner, som i regel inte är något medborgarna fäster någon vikt vid, försvårar ännu mer möjligheten att förutse verkan av personröster just i kommunalval eftersom personvalet räknas valkretsvis. För att personvalsreformen ska nå målet att öka kontakten mellan politiker och medborgare menar att en rad åtgärder bör övervägas, var för sig eller ihop: Spärrgränserna bör slopas. Den reform som banade väg för personvalet bar kompromissens prägel. av rösterna i respektive valkrets i valet till samt valet till kommuner och landsting och vid riksdagsvalet fordrades för att en kandidat skulle kunna ta sig förbi den rangordning som partierna hade fastslagit. Något annat motiv till de relativt höga spärrgränserna än att kanske främst det socialdemokratiska partiet önskade kunna kontrollera vilka personer som verkligen valdes in är svårt att urskilja. Vi har länge hävdat att det är dags att ta steget fullt ut och renodla idén med personval. Utjämningsmandat i riksdagsvalet till personvalda. I stället för att som fördela de 39 utjämningsmandaten i till den valkrets där ett parti står närmast i tur att erhålla ett mandat, skulle utjämningsmandaten kunna fördelas inom partiet till den kandidat som stod närmast i tur att bli invald på personröster.