ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GT02K291 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i budgetpropositionen flytta avsnittet Minoritetspolitik till utgiftsområde 1 . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheterna att inrätta en särskild minister för hela den samlade minoritetspolitiken. riksdag beslutade enhälligt 1999 om en samlad minoritetspolitik till skydd för de nationella minoriteterna i landet och för att stärka deras möjligheter till inflytande samt stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. Härmed erkände samer, romer, judar, sverigefinnar och tornedalingar som nationella minoriteter. Grunden för den svenska minoritetspolitiken definieras i regeringens proposition Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143). har ratificerat ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk. har härmed rättsligt och bindande åtagit sig att respektera förpliktelserna i dessa två folkrättsliga avtal. Genom särskild lagstiftning ges enskilda laglig rätt att använda samiska, finska och meänkieli i kontakter med förvaltningsmyndigheter och domstolar i de geografiska områden (förvaltningsområden) där språken har använts av hävd och fortfarande används i tillräcklig utsträckning. granskning av efterlevnaden av dessa konventioner visar på brister i flera avseenden vad gäller åtagande vad gäller de nationella minoriteternas rättigheter. För att skall leva upp till de internationella konventioner som ratificerats kommer det fortsatt att krävas ett ökat stöd till de nationella minoriteternas organisationer och verksamhet. I budgetpropositionen ligger minoritetspolitiken inom utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar. Utgifterna som området berör handlar om stöd vad gäller språk och kultur, om rätten att använda sitt språk (samiska, finska, meänkieli) vid kontakt med myndigheter och domstolar inom s.k. förvaltningsområden och om anslag till inflytande och samråd med regeringen m.m. Eftersom de fem nationella minoriteterna innehar särskilda rättigheter och eftersom de nationella minoriteterna har funnits i landet , leder inplaceringen av dessa grupper inom utgiftsområdet för Invandrare och flyktingar till en felsyn som befarar kan få negativa ekonomiska konsekvenser. En lämplig lösning bör vara att minoritetspolitiken behandlas under samma avsnitt som samefrågor och . Därför bör avsnittet om Minoritetspolitik flyttas till utgiftsområde 1 . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. delas ansvaret för den samlade minoritetspolitiken av flera olika departement och ministrar. Jordbruksministern ansvarar för frågor som rör den samiska urbefolkningen, på har ett statsråd ansvar för en del frågor som berör de fyra övriga nationella minoriteterna. Kulturministern och utbildningsministern ansvarar för vissa frågor som berör samtliga nationella minoriteter. Regeringens splittrade organisation hindrar politiken från att bli samlad och kraftfull. Regeringen bör därför utreda möjligheterna att inrätta en särskild minister för hela den samlade minoritetspolitiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GT02K292 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en Öresundsminister. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ansvaret för de nordiska frågorna borde ligga på . Regeringen skriver på sin hemsida att en viktig angelägenhet i det nordiska samarbetet alltid varit att främja integrationen mellan de nordiska länderna och underlätta för nordiska medborgare att röra sig över gränserna. Där står också att möjligheterna till integration i har främjats genom Öresundsförbindelsen och att kommer att öka insatserna ytterligare. Men regeringen har inte gett frågorna som rör integrationen i tillräckligt hög prioritet. Ett talande exempel är att ansvaret för frågorna ligger på . Ansvarig minister är även socialminister, vilket naturligtvis innebär att de nordiska frågorna närmast får betraktas som något som skall hinnas med på lediga stunder och i mån av tid. Så får inte den viktiga utvecklingen av hanteras. Därför vill vi se en särskild Öresundsminister med uppgift att öka takten i integrationen. Det behövs en tydlig plan för Öresundsintegrationen med vision, mål och medel. finns ett stort intresse för frågorna, både lokalt och regionalt, men både den svenska och danska regeringen måste engagera sig mer i frågan. Ansvaret för Öresundsfrågorna bör inte ligga på som utan omgående flyttas till .
mot · GT02K294 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheten att pröva med allmän motionstid . Riksdagsledamöters allmänna motionsrätt begränsas efter det att budgetpropositionen lämnats till om inte annat bestämts. Som skäl till detta har ofta angetts att det begränsar antalet motioner som väcks under ett riksdagsår och därmed också minskar arbetsbelastningen för såväl förtroendevalda som personal. Det är tveksamt om detta uppnås. Tvärtom ökar arbetsbelastningen under några korta veckor drastiskt för såväl ledamöter, kanslipersonal som riksdagsförvaltningens personal. Under några korta veckor skall ledamöterna inte bara fokusera på att sammanställa viktiga parti- och kommittémotioner som skall väckas som svar på regeringens budgetförslag. Egna motioner som ledamoten och dennas väljare upplever som angelägna skall också lämnas. Den korta motionstiden leder också till ett slags motionsstress som inte med självklarhet främjar motionernas kvalitet. Det har ofta anförts att den begränsade allmänna motionstiden motverkar sitt syfte och leder till att det lämnas in fler motioner än vad som skulle vara fallet om allmän motionsrätt tillämpades. Det finns också principiella skäl som talar för en allmän motionsrätt . En riksdagsledamot kan i riksdagsarbetet fullgöra sitt förtroendeuppdrag på en rad olika sätt: genom att vara aktiv i den egna riksdagsgruppen eller i utskottsarbetet, genom interpellationer eller frågor för skriftligt svar, genom deltagande i debatter och genom att skriva motioner. Med undantag för den allmänna motionsrätten står dessa möjligheter öppna . Det är ur principiell synvinkel tveksamt om ett redskap som uppfattas som så viktigt inte bara av ledamöter utan framför allt av väljare skall vara så starkt begränsat som det är i dagens riksdagsordning. De argument som anförts för en fri motionsrätt har heller aldrig prövats i modern tid. Innan detta har gjorts finns det inte heller möjlighet att uttala sig om allmän motionsrätt under hela riksdagsåret skulle innebära positiva ändringar i riksdagsarbetet. och inte minst dess talman arbetar kontinuerligt med att modernisera och förändra arbetsformer så att de anpassas till de förväntningar som dagens samhälle kräver och som dagens väljare har rätt att förvänta sig. I detta ständigt pågående moderniserings- och förändringsarbete kan införandet av allmän motionsrätt under hela riksdagsåret vara en del. Riksdagsstyrelsen bör därför ges i uppdrag att föreslå de förändringar i riksdagsordningen som är nödvändiga för att pröva om allmän motionsrätt under hela riksdagsåret har de positiva effekter som inte bara denna utan flera andra motioner på samma område förutser. Försöket med fri motionsrätt under hela riksdagsåret bör kontinuerligt utvärderas för att vid prövotidens slut om det slår väl ut permanentas.
mot · GT02K296 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av lekmannaprövning av lagstiftning. För att pröva lag som förbereds för genomförande i ur ett juridiskt hållbarhetsperspektiv och ur ett grundlagsperspektiv finns Lagrådet. har pekat på olika möjligheter att förstärka denna lagprövning, till exempel genom att ta bort uppenbarhetsrekvisitet eller införa en författningsdomstol. Svensk lag behöver också prövas vidare på annat sätt. En instans liknande Lagrådet men med en annan tillsättning, förslagsvis från det ideella samhällslivet, borde instiftas för att studera tillgängligheten i den svenska lagstiftningen. En sådan lekmannaprövning av ny lagstiftning skulle kunna leda till att lag som författas blir tydligare och mer lättförståelig och att allmänhetens förtroende för rättssamhället stärks genom att man på ett bättre sätt kan sätta sig in i vad lagen innebär.
mot · GT02K302 · 2005-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förtydligande gällande kommuners möjlighet att underlätta för företag i den egna kommunen (1 kap. 1§ och 2 kap. 8§ kommunallagen). För att få ett blomstrande näringsliv gör i princip alla kommuner sitt bästa för att bli attraktiva för både människor och företag. Tillgång på bostäder, god service, bra skolutbildning och barnomsorg samt attraktiva industri- och företagstomter är kommunerna angelägna om att försöka tillhandahålla. Det förekommer också t.ex. byggnation av industrilokaler i regi för uthyrning eller försäljning till företagen. Ofta har kommunerna för sådana uppgifter bildat ett bolag som bedriver verksamheten enligt aktiebolagslagen. För kommuner utan denna typ av bolag, och som därför bedriver sådan verksamhet för främjande av näringslivet i kommunen direkt under kommunallagens regelverk, kan det ibland uppstå problem med att tolka vad lagtexten innebär i det konkreta fallet. Exempelvis kan det vara svårt att alltid veta vad som är tillåtet under begreppet stöd till enskilt företag. Vanligtvis förknippas nog detta begrepp med ekonomiskt stöd. Ett kommunalt inköp av en fastighet för uthyrning till en industri på marknadsmässiga villkor utan ekonomiska förluster för kommunen ifråga ser nog de flesta som ett tillåtet sätt att främja näringslivet, rädda arbetstillfällen, motverka utflyttning, motverka försämrad servicemöjlighet eller annat mer allmängiltigt skäl för nämnda aktivitet. De flesta av dessa typer av kommunala beslut som syftar till att främja näringslivet på en ort eller i en kommun passerar nog ganska odramatiskt i den kommunala processen, om inga överklaganden inkommer på besluten. Det förekommer dock ett och annat beslut som överklagas och där länsrätten underkänner det kommunala beslutet. Detta leder ibland till svåra komplikationer för det kommunala maskineriet. De kommunala besluten i sådana frågor är därför lite av ett lotteri för kommunerna där de flesta kommuner vinner men några förlorar. Kommunallagen bör därför ytterligare tydliggöra vad som ligger inom det kommunala kompetensområdet och var gränsen går för begreppet stödja enskilt företag. Det behövs också i förarbetena en tydligare definition av vad som i detta sammanhang menas med lagtextens synnerliga skäl.
mot · GT02K303 · 2005-09-23 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i 4 kap. 23§ kommunallagen i syfte att fördjupa och utveckla den kommunala demokratin. För små partier med endast något eller några få mandat i kommunfullmäktige, vilket ej räcker till för representation i kommunstyrelse eller övriga kommunala nämnder, är avsaknad av representation ett handikapp. Brist på eller sämre tillgång till information kan bli följden. Insynen är ringa och inskränker sig till vad som går att utläsa ur de offentliga protokollen, vilka oftast är ganska kortfattade. Undantag kan givetvis uppstå när mindre partier deltar i politisk samverkan med andra partier. I arbetet med kommunallagen uppmärksammades de mindre partiernas problem, vilket utmynnade i en hel paragraf, 4 kap. 23 §, som behandlar närvarorätt och som säger att fullmäktige får besluta att en förtroendevald som inte är ledamot eller ersättare i en viss nämnd skall få närvara vid nämndens sammanträde och deltaga i överläggningen men inte i besluten. Vidare får även beslutet innefatta att den förtroendevalde skall ha rätt att få sin mening antecknad i protokollet. Det ankommer därmed på fullmäktige att fatta beslut om att en förtroendevald i ett parti som ej av egen kraft får representation i en nämnd ändå får närvara vid nämndens sammanträden. Problemet är att stora partier, förespråkande parlamentariska principer, ofta är negativt inställda till denna möjlighet för mindre partier och därför röstar ner förslagen när de väcks i fullmäktige. Därför bör denna lagparagrafs första del ändras till förslagsvis följande lydelse: En förtroendevald som inte är ledamot eller ersättare i en viss nämnd får närvara vid nämndens sammanträde och delta i överläggningarna men inte i besluten. En dylik ändring vore ett steg i rätt riktning när det gäller att fördjupa och utveckla den lokala demokratin.
mot · GT02K304 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa nolltolerans mot piratkopiering inom statliga myndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att samtliga statliga myndigheter skall införa ett lättreviderat licensregister över sina applikationer, operativsystem och nätverksoperativ, i enlighet med vad som anförs i motionen. välstånd är främst sprunget ur innovationer. Kring innovationerna har entreprenörer byggt företag som gett alltfler medborgare arbete. En grundläggande förutsättning har varit respekten för innovatören och dennes verk. Landets behov av välståndsökning har aldrig varit större. För att vi skall klara välfärdens kostsamma utmaningar krävs att fler innovationer resulterar i fler jobb. som vi sätter särskild tilltro till innovationer i IT-företag urholkas dock efterlevnaden av immaterialrätten särskilt på detta område. Piratkopieringen i landet uppgår nu till enligt den undersökning som Study publicerade . Var fjärde program som installeras är alltså olagligt. Piratkopiering av program är redan förbjudet. Ändå piratkopieras det programvaror i för . Skälen till att denna brottslighet, trots föredömligt tydlig lagstiftning, är så omfattande är dels att brottet är så lätt begånget, dels att risken att för upptäckt är i det närmaste obefintlig. Piratkopieringen förekommer i alla delar av samhället, såväl inom företag som bland privatpersoner. Inte ens den offentliga förvaltningen har lyckats undvika piratkopiering av program. Senast Statskontoret undersökte licensieringsläget inom de statliga myndigheterna visade sig att av myndigheterna ansåg sig i låg utsträckning ha säkerställt att legal programvara används i verksamheten. av de statliga myndigheterna anser sig helt ha lyckats säkerställa att endast legal programvara används i verksamheten. Våra statliga myndigheter bör föregå med gott exempel. Det minsta vi kan kräva i en modern , där vi välkomnar nya IT-innovationer, är att de statliga myndigheterna betalar för sin programvara. Därför bör vi som ett rent hygienkrav införa en nolltolerans mot piratkopiering inom statliga myndigheter. För att uppnå nolltolerans mot piratkopiering inom de statliga myndigheterna bör de var för sig åläggas att hålla ett licensregister för applikationer, operativsystem samt nätverksoperativ. Dessa licensregister skall vara lätta att revidera av till exempel Statskontoret eller . Vidare bör myndigheterna införa rutiner för att säkerställa att samtliga medarbetare förstår innebörden av nolltoleransen mot piratkopiering.
mot · GT02K305 · 2005-09-29 00:00:00 — beslutar om ändring i lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna så att den negativa föreningsrätten, dvs. individens rätt att inte vara med i en förening, fungerar fullt ut i . artikel 20 innehåller den grundläggande principen att ingen ska tvingas att vara medlem i en förening mot sin vilja. Den negativa föreningsrätten rätten att inte behöva vara ansluten till en förening är erkänd i flera internationella konventioner och andra instrument. I skyddas rätten framför allt genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Den lagen innebär att den så kallade gäller som lag här i landet. Det skydd för den negativa föreningsrätten som finns i gäller alltså också i genom lag. Lagskyddet fungerar dock inte fullt ut i . Detta har kritiserat för. Följden av att skyddet saknas är att det är möjligt för facket att tvinga fram avtal med arbetsgivare som innebär att de enbart får anställa personer som är medlemmar i facket. Framför allt har utnyttjat denna möjlighet. I praktiken tvingar det personer som vill jobba hos en viss arbetsgivare att gå med i facket. Det är ett brott mot människors grundläggande rättigheter att själv få välja att vara med i eller stå utanför föreningar. Jag anser att lagen ska ändras så att den även i fullt ut skyddar individens rätt att inte vara med i en förening.
mot · GT02K306 · 2005-09-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillsätta en parlamentarisk utredning med uppgift att följa och utvärdera hur människors integritet och privatliv åsidosatts. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lagändring med syfte att stärka den personliga integriteten, den fria tanken och det rörliga och öppna samhället . Kraven på hårdare tag har ökat i hela västvärlden efter . Jakten på terrorister genomsyrar många förslag som läggs fram inom rättsväsendet, såväl i som i EU, i syfte att ge polisen större befogenheter att använda ny teknik för att snabbare hinna ikapp eventuella brottslingar. Rädslan för det okända terrorangreppet har lett till att samhällsklimatet ensidigt drar mot ett hårdare och mer kontrollerat storebrorssamhälle. Med argument som att vi som har rent mjöl i påsen inte behöver vara oroliga för övervakning verkar motståndet eller debatten om människors rätt till privatliv och personlig integritet fullständigt ha fått stå tillbaka. Det finns en förödande tilltro till att ett ensidigt agerande från samhällets sida med mottot hårdare tag och bättre kontroll är lösningen på en odefinierbar terrorism. Det är snarare så att det vi nu ser i kölvattnet av terrorhandlingar runtom i världen är en reaktion från de demokratiska länderna som leder till mindre öppenhet, begränsningar av människors frihet och rörlighet. Detta är begränsningar som leder till ett slutnare, räddare och mer centralkontrollerat samhälle, precis det som terrorismen är ute efter. Självklart skall terrorism bekämpas och misstänka övervakas, men är det meningen att vi , efter det att gamla kommunistdiktaturers kontrollsamhällen har brutits ned, i demokratins namn skall avskaffa människors rätt till privatliv och personlig integritet? Vi ser att kreativiteten är stor avseende möjligheter att kontrollera människor, och ny teknik kommer ständigt att utvecklas. Därför är det att sätta människors privatliv i centrum. Det är dags att integritetsfrågorna ges en egen parlamentarisk utredning med motsvarande status som grundlagsutredningen men med uppgift att följa och utvärdera hur aktuell lagstiftning som inkräktar på privatlivet med långtgående övervakningsmöjligheter påverkar den enskilde individen i vardagen. Det är dags att integritetsfrågorna tas på allvar. Utredningen skall ha till uppgift att lägga förslag om återställare i syfte att stärka det öppna, fria, rörliga och fritt tänkande samhället. Detta vill jag ge regeringen till känna.
mot · GT02K307 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en översyn av lokaliseringsprincipen i kommunallagen (KL 2:1) i syfte att förenkla relationerna mellan kommuner. Kommuner får enligt kommunallagen 2 kap. 1 § själva ta hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens område eller medlemmar. Avsteg kan göras i vissa fall då kommunen bedriver verksamhet i annan kommun. Det kan vara ett kommunalt bolag, räddningstjänst eller verksamhet som regleras i socialtjänstlagen. Därutöver ges kommuner rätten att inrätta gemensamma nämnder för att bedriva gemensamma verksamheter. Enklare former av utbyte förhindras dock på ett sätt som knappast kan anses vara förenligt med en smidigare samordning mellan kommuner. Som exempel kan nämnas att många mindre kommuner har inte möjlighet/råd att ha kommunjurister för att bevaka den dagliga hanteringen av ärenden. Detta är ett specialistområde inom juridiken som knappast kan köpas på en öppen marknad. Möjligheten för två eller flera kommuner alternativt att den större kommunen erbjuder de mindre kommunerna sina tjänster på området står i strid med denna lokaliseringsprincip. Detta utgör ett exempel, men de kan mångfaldigas. Arbetet i kommuner och landsting ska bedrivas på ett smidigt och effektivt sätt. Ett regelverk som är föråldrat bör ändras så att det uppfyller dagens krav. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GT02K308 · 2005-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda relevanta konsekvenser innan 169 ratificeras. Anpassningen av lagar och förordningar pågår i regeringen för att kunna ratificera . Konventionen handlar bland annat om rätten till mark och vatten. Regeringen har beslutat att avvakta resultat innan beslut tas i frågan. En eventuell ratificering oroar berörda parter. Frågor om vilka som tillhör ursprungsbefolkningarna i är obesvarade. Är det enbart den samiska befolkningen eller finns det flera folkgrupper, exempelvis kvänerna, som också tillhör ursprungsbefolkningen? Innan 169 ratificeras bör en konsekvensanalys genomföras för att klarlägga vilka konsekvenserna blir för näringslivet i berörda områden. Hur kommer en eventuell ratificering att påverka relationerna mellan samer och övrig ursprungsbefolkning i området? Jag anser att en konsekvensanalys bör göras för att klarlägga vilka konsekvenserna blir och hur en ratificering påverkar relationerna mellan berörda parter i området.
mot · GT02K310 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förslag till sådan ändring i berörd lagstiftning att det blir möjligt att fritt välja församlingstillhörighet. är kyrkan skild från staten och alltfler medlemmar lämnar . Det finns många orsaker till det. En är att många känner bristande tillhörighet och engagemang för den församling man är mantalsskriven i. Församlingstillhörigheten har snarare blivit en fråga om att underlätta uppbörd av kyrkoavgiften än ett aktivt ställningstagande för en viss församling. Det borde vara möjligt att välja vilken församling inom som man vill vara medlem i. Det kan i många fall vara så att den enskilde medlemmen känner mest samhörighet med sin födelseförsamling, sin dopförsamling, sin konfirmationsförsamling, sin vigselförsamling, sin sommarförsamling eller sin boendeförsamling. Det måste kunna vara möjligt att i detta avseende tillgodose de enskilda medlemmarnas önskemål. Vi anser att tiden är mogen för att låta människor själva få avgöra vilken församling de vill tillhöra. Det skulle stärka banden mellan medlemmarna och . är detta normalt inte möjligt. Lagen om stadgar bland annat att församlingen är en lokal enhet inom och att den omfattar de personer som tillhör och är bosatta inom församlingens område. Ett undantag från denna regel är de icke-territoriella församlingarna, t.ex. Hovförsamlingen och . Lagen om måste ändras om en valfrihet beträffande församlingstillhörigheten skall vara möjlig.