mot · GT02U285 · 2005-10-03 00:00:00 — 5Konflikten i och de palestinska områdena8 5.4Liberala utgångspunkter för en bestående fred10 6.2Situationen för mänskliga rättigheter och demokrati12 7.2Stärk kampen för demokrati14 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om betydelsen av EU:s medelhavsdialog och Medaprogrammet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU, tillsammans med och andra demokratiska länder och freds- och demokratiorganisationer i , bör ta initiativ till att formulera en demokratiplan för , liknande initiativ för fred och demokrati i regionen, det s.k. Broader Middle East and Northern African Initiative. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om terrorattackerna i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om delaktighet i återuppbyggnaden av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om svensk medverkan vid utbildning av irakiska soldater. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör öppna ambassaden i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om minoriteters situation i , dvs. den assyrisk/syrianska kristna gruppen och den turkmeniska och kurdiska befolkningen samt vikten av att tillvarata alla gruppers rättigheter och intressen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att den demokratiska utvecklingen i stöds av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör stödja att en sannings- och kommer till stånd i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om betydelsen av att konflikten i och de palestinska områdena löses med fredliga medel enligt folkrättens regler och att de relevanta FN-resolutionerna uppfylls och genomförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kampen mot terrorism alltid måste ske i enlighet med folkrätten och internationella konventioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det palestinska ledarskapets skyldighet att bekämpa terrorism samt att svenskt bistånd till palestinska myndigheten och organisationer som kan kopplas till palestinsk terror tills vidare skall upphöra. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om och EU:s roll som pådrivare i arbetet med den s.k. färdplanen för fred. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att och EU bör utveckla en gemensam strategi för och de palestinska områdena. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om situationen för mänskliga rättigheter i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att måste tillmötesgå kraven från . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att och EU inom ramen för EU-samarbetet bör ställa krav på den egyptiska regeringen att upphäva undantagslagarna och garantera demokratiska och mänskliga rättigheter för medborgarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svenskt bistånd bör stödja demokratirörelsen i . är den region i världen som är minst demokratisk, minst liberal och minst globaliserad. Det är en region som sammantaget måste betraktas som politiskt instabil och odemokratisk. I de flesta av länderna kränks de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna på ett systematiskt sätt. Regionen karakteriseras av en snabbt växande befolkning och en för stora befolkningsgrupper mycket svår social situation karakteriserad av fattigdom och hög arbetslöshet, vilket i sin tur har lett till att extrema krafter vunnit gehör och förmått locka unga människor till sig. Terroristattacker har genomförts i flera av Mellersta Österns länder. Fattigdom och förtryck leder inte i sig till terrorism, men gör det lättare för terrornätverk att rekrytera unga förfördelade människor utan framtidstro och hopp och hetsa dem att utföra extrema våldshandlingar. Vissa av länderna befinner sig i ekonomisk stagnation, där invånarna saknar tillräcklig tillgång till sjukvård och utbildning. Dessa länder har svårt att hävda sig i den internationella konkurrensen och tillhandahåller ingen eller mycket marginell möjlighet för invånarna att utöva inflytande eller delta i beslutande organ. I finns det 22 där det lever nästan 300 miljoner invånare. De allra flesta av dem styrs av auktoritära regimer, antingen arvsmonarkier, militärdiktaturer, religiösa styren eller sekulära nationalister, som omöjliggör framväxten av fria medier och oberoende domstolar. Dessutom kontrollerar de ekonomin. Förtryck, brist på mänskliga rättigheter och förföljelse av minoriteter, bristande religionsfrihet och systematiskt förtryck av kvinnor är många människors vardag. Enligt det kan inget arabland räknas som fullständigt fritt och demokratiskt. Att bryta den patriarkala ordningen, som innebär att det är män som innehar alla betydelsefulla positioner i de odemokratiska länderna i , är inte bara viktigt för att stärka kvinnors rättigheter, utan utgör också en förutsättning för att på ett genomgripande sätt förändra den politiska maktstrukturen i regionen. En demokratisering är inte möjlig utan att kvinnors rättigheter och makt stärks inom alla områden. 1970 fanns det två länder i regionen som betraktades som fria, nämligen och . är det bara som kan betraktas som en demokrati, även om viktiga steg mot demokrati har tagits i , , och i viss mån i . Bara har det genomförts demokratiska val, och stora folkliga demonstrationer har medfört att makthavarna tvingats till eftergifter och reformer. Förändringar sker nu i hela . Man kan skönja en skör utveckling mot demokrati på flera håll. När friheten vunnit insteg i ett land blir detta känt i grannländerna och man börjar också där kräva frihet och demokrati. Detta har vi sett både och . folkliga massdemonstrationer med taktfasta rop (Sanningen!, Sanningen!) ledde till att val genomfördes . Irakier, palestinier, kuwaitier och egyptier har fått uppleva storheten i att gå till valurnorna bara något som varit otänkbart . Efter valet i har mycket skett. Ett oräkneligt antal terrorattacker har försökt förkväva och slå sönder den framväxande demokratin, men irakierna lät sig inte skrämmas, utan deltog i valet. En koalitionsregering där man lyckats överbrygga de etniska och religiösa gränserna regerar landet. Presidenten är kurd. En ny konstitution har tagits fram inför de kommande valen. Poliser och militärer har utbildats. är inte ett arabland, men efter den islamistiska revolutionen har landet haft en avgörande betydelse för hela . är en teokrati, där ayatollor och mullor förnekar sina landsmän rätten till fria val. Man genomför val, men ett väktarråd kontrollerar vilka kandidater som ska få delta och kontrollerar deras lojalitet med islam och utesluter personer som inte följer sharialagarna. De som på detta sätt väljs, som vid presidentvalet , företräder inte iranierna de företräder förtrycket. Det saudiarabiska kungahuset styr med maktens arrogans. Politiska oppositionella fängslas. Inte ens i pseudovalen, där bara godkända kandidater presenteras, tillåts kvinnor delta, än mindre tillåts de gå ensamma på stan eller köra bil. präglar ett slags omvänd rasism många västerlänningars syn på . En del verkar tro att araber inte har samma behov av frihet som vi har i väst. Det är ett föraktfullt sätt att betrakta människor i dessa länder. De som kämpar för frihet i önskar samma sak som människor i väst: att få leva i fria demokratier som garanterar individens frihet, rättigheter och möjligheter till delaktighet och ansvarstagande. Det finns endast ett styrelsesätt som är värdigt fria medborgare, och det är demokrati. Det visar det förhållandevis höga valdeltagandet i . De massiva demonstrationerna mot närvaro i efter mordet på premiärminister al Hariri gav också det uttryck för folkets längtan efter demokrati och frihet. Dessa exempel ger på många sätt näring och skänker hopp åt kampen för ökad demokrati även i andra länder i regionen. EU:s s.k. Medelhavsdialog har en viktig roll att spela i . Det är den enda politiska arena, undantaget FN, där och företrädare för arabstater möts på ministernivå. Inom dialogen ryms flera parlamentariska forum. För att utveckla partnerskapet mellan och skapade EU 1996 ett finansieringsprogram kallat . Programmet erbjuder tekniskt och finansiellt stöd för att främja ekonomiska och sociala reformer i . Omvandling av ekonomin och ökad frihandel är betydelsefulla delar av Medaprogrammet. Sammantaget är EU:s Medelhavsdialog och viktiga bidrag i kampen för fred och demokrati i . Samarbetet bör därför intensifieras. Programmet är värdefullt, men som alltid bör icke-humanitärt bistånds kopplas till krav på reformer, särskilt med avseende på mänskliga rättigheter och demokratiutveckling. Demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna utgör hörnstenarna i utrikespolitik. Ökad spridning av demokrati minskar grogrunden och riskerna för terrorism, krig och väpnade konflikter och leder därmed till ökad internationell säkerhet på lång sikt. Ambitionerna får inte begränsas till kortsiktig politisk stabilitet. menar att EU, tillsammans med och andra demokratiska länder och freds- och demokratiorganisationer i , bör ta initiativ till att formulera en demokratiplan för hela regionen, liknande initiativ för fred och demokrati, det s.k. Broader Middle East and Northern African Initiative. Målet måste vara ett fritt, stabilt och demokratiskt , där respekten för mänskliga rättigheter sätts i främsta rummet. Att omvärlden stöder den inhemska oppositionen i kampen mot regimernas förtryck och för demokratisk utveckling är också av stor vikt. I det hänseendet är regionens framtid i stort beroende av utvecklingen i tre regioner: , , och de palestinska områdena. I saknas ett brett samarbetsforum för fred och säkerhet. menar därför att ett forum, motsvarande (Organisationen för stabilitet och säkerhet i ) bör inrättas för . Detta skulle ge länderna i en arena för möten där frågor om fred och säkerhet kan lyftas. inleddes och avslutades det USA-ledda kriget mot . Det ledde till att det irakiska folket befriades från skräckvälde och satte punkt av förtryck och förföljelse. Vägen till fred och frihet för det irakiska folket kantas av terrordåd och övergrepp från de grupper som inte accepterar demokratin. Även om säkerhetsläget är mycket allvarligt finns det hopp för framtid. Men för att realisera det hoppet krävs ett långsiktigt internationellt engagemang. Mycket positivt har också skett sedan regim föll samman. Demokratiutvecklingen har börjat och fortsätter. Valdeltagandet var över all förväntan. Våldet stoppade inte det irakiska folket av befolkningen eller sju av tio registrerade väljare gick till valurnorna för att rösta. Landet har öppnats för yttrandefrihet ett flertal tv-kanaler har startats, liksom över hundratalet nya tidningar och radiostationer. Ett slags parabolernas illustration äger rum: tabun bryts och människor också i andra länder får ta del av det som sker, något som förr var en utopi, då diktaturregim utövade statlig kontroll och censur och omöjliggjorde fria medier. Den irakiska ekonomin har växt med och över 7500 licenser för olika industriella projekt har beviljats. och dess allierade vann kriget men har ännu inte lyckats säkerställa freden. Säkerhetssituationen i är fortsatt mycket allvarlig. Väpnade terrorgrupper har trappat upp våldet och terrorn mot de USA-ledda koalitionsstyrkorna, liksom kidnappningar och riktade attacker mot civilbefolkningen. fördömer kraftigt dessa terrorattacker, det brutala våldet och kidnappningarna av civila i . Att återuppbyggnaden och demokratiseringen av blir framgångsrik är avgörande. FN måste ges en central roll i det arbetet. anser att ännu mer aktivt måste delta i återuppbyggnaden av . Vi har deltagit i den utbildning av poliser som sker i , men skulle kunna göra mycket mer. Det måste skapas stabilitet, så att demokratiseringsprocessen kan fortgå. Det ligger både i irakiernas och i allas vårt intresse att våldet upphör. För att detta ska lyckas behöver irakierna och koalition stöd från omvärlden i form av uttalat stöd, bistånd och truppbidrag. Det är dags att lämna oenigheten om invasionens riktighet bakom oss för det irakiska folkets skull. Resolution som antog är angelägen. Att det internationella samfundet har enats kring en gemensam lösning för landet är en viktig signal till de olika milisgrupper i som försöker ta makten. Den visar också vägen folkrättsligt, då den lyfter fram vikten av att omvärlden bidrar till utbildning av de irakiska säkerhetsstyrkorna, inklusive militär, och innehåller en begäran för detta ändamål riktad till FN:s medlemsstater. har därefter bett omvärlden om hjälp med utbildning av soldater, en mycket angelägen uppgift där borde stå till förfogande. Vi beklagar att flera av koalitionens länder har valt att lämna sina uppdrag i . Dessa länder har, precis som , ansvar för att slutföra vad de påbörjat. Den irakiska regeringen har ännu inte möjlighet och saknar tillräckliga resurser för att på egen hand ta ansvar för säkerheten för det irakiska folket. Armé- och poliskåren är på väg att byggas upp och långt från klar. Det irakiska folket behöver fortfarande beskydd av koalitionens trupper. Givetvis ska utländska trupper lämna landet så fort det är möjligt och när den irakiska regeringen vill det, men det får inte ske för tidigt så att terrorister och motståndsmän får ännu större utrymme. Det fortsatta våldet försvårar både genomförandet av valen och implementeringen av den nya irakiska konstitutionen. För att ska kunna lämna krävs att den överenskomna tidsplanen hålls dvs. att den utsatta folkomröstningen om författningen hålls och att val till nytt parlament sker . framhåller vikten av att öppnar ambassaden i , för att solidariskt bidra till att öka den internationella närvaron i landet. Det finns 52 länder som håller sina ambassader öppna i , däribland ett tiotal EU-länder. har uppnått flera demokratiska och viktiga framsteg. till en provisorisk hölls och en övergångsregering installerades. Den viktigaste uppgiften för nationalförsamlingen var att utarbeta en författning som ska godkännas av det irakiska folket i en folkomröstning . Detta ska sedan bana väg för allmänna val . Vi beklagar att konsensus kring författningen inte uppnåddes. Enighet bland kurder, shiamuslimer och sunniaraber kring författningens innehåll hade sänt starka positiva signaler till de grupper som utmanar den spirande demokratin. Men det fanns också grupper som hindrades från att delta i valet. De kristna assyrier, syrianer och kaldéer som tillhör ursprungsbefolkningarna i landet kunde av olika skäl, främst valtekniska, inte delta. Detta beklagar och betonar vikten av att alla gruppers intressen tas till vara och allas rättigheter tillgodoses. Det finns också en risk för att oenigheten leder till att författningen röstas ner i den aktuella folkomröstningen. Om två tredjedelar av väljarna i minst tre av landets 18 provinser säger nej faller författningen, och det nya parlament som väljs blir bara ännu en konstituerande församling med uppdrag att skriva en författning, inte ett fullvärdigt parlament. Om folket däremot säger ja kommer det nya parlamentet att vara ett demokratiskt valt, regelrätt parlament med goda förutsättningar att klara av att styra landet hela mandatperioden. En framgångsrik demokratiseringsprocess i är inte bara av stor betydelse för landet i sig och det irakiska folket, utan också för regionen i stort. Därför är det av yttersta vikt att den demokratiska utvecklingen i landet stöds av FN, EU och resten av vår omvärld, däribland , så att allmänna val kan hållas enligt planerna. Det är också viktigt att samtliga grupper oavsett politisk eller religiös hemvist, kön eller etnicitet, bereds möjlighet till deltagande i de politiska processerna. Sannings- och försoningskommissionerna i , och har förmått ta itu med mörka historier präglade av brott mot de mänskliga rättigheterna. Detta har bidragit till att minska spänningar mellan brottsoffer och förövare och möjliggjort långsiktig fred, stabilitet och försoning istället för våld och hat. Dessa processer kan spela en viktig roll i läknings- och normaliseringsprocessen efter ett krig eller diktaturstyre. är också ett land som behöver handskas med historien och de många brutaliteter och brott som skedde under . De 260 massgravar som hittats med kvarlevorna av uppskattningsvis 300 000 människor vittnar om regimens otroliga grymhet. Det är av stor betydelse att en skapas i för att en gång för alla reda ut de brott mot de mänskliga rättigheterna som regimen och dess representanter varit inblandade i. bör stödja att en sådan kommission kommer till stånd. Det lever ungefär 800 000 kristna i , vilket motsvarar av landets befolkning. Den största gruppen är assyrier/syrianer/kaldéer. Efter utbrott har många kristna i landet känt oro för våld och förföljelse från olika muslimska grupper. Enligt uppgifter från från har hundratals kristna tvingats fly från södra efter att ha utsatts för trakasserier och hot. genomfördes en noga planerad och samordnad terrorattack riktad mot kristna kyrkor i och . Människor dödades och skadades. Genom att utföra detta attentat lyckades terroristerna splittra och störa den amerikanska militära närvaron, som attentatet också har lett till att den kristna minoriteten i med rätta känner sig än mer skyddslös och förföljd. Det är av stor vikt att regeringen inom världssamfundet, inklusive EU, bättre uppmärksammar den syrianska/assyriska kristna minoritetens situation i samt verkar för ökad trygghet och säkerhet för denna grupp. Kurder i olika delar av har varit utsatta för olika typer av förtryck. Det kurdiska folket är främst bosatt i , , och . I alla dessa länder har kurder utsatts för brutalt och omänskligt förtryck. I bedrivs en assimileringspolitik gentemot kurder, och i förnekas fortfarande den kurdiska identiteten, språket och kulturen. I lever kurder under strikt bevakning, och förföljelsen har tilltagit. Vår oro gäller också turkmenernas situation. Det som skedde under styre i irakiska , tydligast manifesterat i ihjälgasningen av 5 000 kurder i Halabja, saknar sannolikt motstycke i det förtryck kurder har utsatts för. förespråkar ett långtgående självstyre vad avser den kurdiska delen av , inom ramen för en irakisk federation. 5Konflikten i och de palestinska områdena Alltsedan 1947 då den brittiska kolonialmakten överlät Palestinafrågan på FN har läget i regionen varit instabilt. Den politiska processen mot fred har sedan den senaste intifadan utbröt och fram till död stagnerat. Den nya palestinska ledningen har på ett genomgripande sätt förändrat förutsättningarna för en positiv utveckling och bäddar för att fredsprocessen ska kunna fortskrida. Konflikten underblåser dock andra konflikter i och i närliggande regioner och används som en ursäkt för terrorism, inte bara i och andra länder i , utan även i länder utanför regionen. När det gäller konflikten mellan och de palestinska områdena drabbas regionens invånare av terrorism och av övergrepp och förödmjukelser i strid med folkrättsliga principer. Dessa principer, som inkluderar respekten för mänskliga rättigheter, bör till sitt innehåll ses som bindande och vägledande för alla dem som har ansvar för säkerheten i de palestinska områdena, alltså , den palestinska myndigheten och i princip även andra reella maktutövande, av den palestinska myndigheten sanktionerade, grupper som Hamas och islamiska . Det finns bara ett land i som kan sägas försvara demokratiska värderingar och det är . Där existerar pressfrihet, yttrandefrihet, minoriteter respekteras och kvinnor har samma rättigheter som män samt det allra viktigaste: är det enda landet i regionen där det står medborgarna fritt att på demokratiskt vis välja vilka som ska styra deras land. I de flesta andra delar av är detta en mycket avlägsen dröm. rätt att existera inom erkända och säkra gränser måste tydligt erkännas av alla parter, inklusive den palestinska sidan. befinner sig i en svår situation eftersom man både måste skydda sig mot terror och våld och förhandla med de parter som inte vill erkänna existens. Den terrorism som palestinska terroristgrupper som Hamas och Islamiska utövar måste upphöra och bekämpas. Det ansvaret vilar främst på det palestinska ledarskapet under ledning av , som måste fortsätta att agera med kraft för att förhindra terrordåd och avväpna terrorgrupperna. Terrorhandlingar kan aldrig accepteras, men det åvilar att respektera de mänskliga rättigheterna i arbetet med att förhindra och bekämpa terrorismen. Användning av oproportionerligt våld i strid med den humanitära rätten kan aldrig godtas. För att en varaktig fred ska uppnås måste lämna de ockuperade områdena, bosättningspolitiken upphöra och de befintliga bosättningarna avvecklas fullt ut. menar att det är av största vikt att stödja de politiska krafter i som är beredda att verka för en varaktig fred. Efter det villkorslösa uttåget ur finns det goda förutsättningar för att fredsprocessen ska kunna fortskrida och intensifieras. Vad gäller den barriär som uppför förstår att bevekelsegrunden är det tilltagande våld som landet var utsatt för då den senaste intifadan utbröt , men ökade krav bör fortsatt ställas på den israeliska regeringen att upphöra med byggandet av barriären där den uppförs på palestinskt område. En varaktig lösning på konflikten måste med nödvändighet innebära en tvåstatslösning där och lever som grannar till varandra, och där respektive land respekterar det andra. har ända ivrigt förespråkat en tvåstatslösning där länderna lever sida vid sida inom säkra och erkända gränser. Den palestinska befolkningen har i områdena och begränsat självstyre under en egen palestinsk myndighet. Självstyret är en frukt av 1990-talets fredsprocess mellan israeler och palestinier. Det var tänkt som första steget på vägen mot en palestinsk stat. vill betona att palestinierna har rätt att leva i en egen stat med erkända och säkra gränser. Den då pågående fredsprocessen avbröts av den palestinska presidenten . Därmed gick emot en stor del av den palestinska opinionen, där en majoritet vid det tillfället såg fram mot en lyckosam fredsprocess som skulle mynna ut i en lösning med två självständiga stater som kunde leva i fred med varandra. Det är mening att svenskt bistånd till den palestinska myndigheten och organisationer som kan kopplas till palestinsk terror tills vidare bör upphöra. menar att det är av största vikt att stödja de politiska krafter som på båda sidor är villiga att agera för fred. Stöd till frivilliga organisationer med inriktning på återuppbyggnad av samhällsfunktioner bör vara en viktig del i utvecklingssamarbete med palestinierna. Vidare anser vi det vara av vikt att stödja FN, särskilt UNRWA, för Palestinaflyktingar, då situationen för de palestinska flyktingarna är mycket allvarlig. På grund av centralism, korruption och bristande insyn har den palestinska myndighetens institutioner allvarligt försvagats . En växande kritik har riktats från omvärlden mot den palestinska myndighetens maktutövning. Kritiken gäller främst den verkställande maktens obehöriga påverkan på rättssystemet och tjänstetillsättningar på politiska grunder. Behovet att förbättra rättssäkerheten och stärka den institutionella kapaciteten är sålunda mycket stort. 5.4Liberala utgångspunkter för en bestående fred Sedan fredsprocessen havererade präglas människors vardag av terror, kaos och våld. Terrorattentat från den palestinska sidan, riktade mot israelisk civilbefolkning, ledde till att inskränkte det palestinska självstyret. Det finns ett tydligt gap mellan de politiska krafterna i det palestinska politiska landskapet. Klyftan delar de aktörer som erkänner staten och som möjligt vill skapa en demokratisk palestinsk stat i fredlig samexistens med från de grupper som vägrar acceptera rätt att existera.