mot · GT02So469 · 2005-10-03 00:00:00 — Värderingar för en bättre socialtjänst4 Jobb i stället för bidrag8 Respekt och valfrihet förtroendekontrakt9 Hemlöshet ska inte accepteras11 Garanti för tak över huvudet och bostad efter behov12 Vård också för hemlösa12 Volontärarbete för ett mänskligare samhälle13 Våld i nära relationer13 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om problemen med dubbla roller och hur upphandling kan minska problemen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en ökad mångfald i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om socionomutbildningen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om karriärmöjligheter i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsynen av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om respekt och valfrihet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad rättssäkerhet i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om boende för hemlösa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bättre samverkan för att motverka prostitution.2 1 Yrkande 3 hänvisat till UbU. 2 Yrkande 9 hänvisat till JuU. Få frågor väcker sådant engagemang hos liberaler som den om det glömda , de människor vars röster sällan hörs i debatten, de som inte har några starka intresseorganisationer att stödja sig på. Vår vision är en radikalt annorlunda socialtjänst. Välfärden måste skifta perspektiv på djupet: gå från passivt omhändertagande till positivt bejakande av individens egen inneboende kraft. Ska denna förändring vara möjlig måste ge makt åt den enskilde och präglas av öppenhet, mångfald och enskilda initiativ. Vi har tagit vår utgångspunkt i de svåra sociala utmaningar vårt land står inför: unga som slås ut tidigt i skolan, ett växande drogberoende, vårdbehandlingar med dåliga om ens mätbara resultat, ett utbrett socialbidragsberoende där en allt större andel handlar om långtidsarbetslöshet, ungdomar på glid in i kriminalitet och permanent utanförskap samt hemlöshet och stora brister i omsorgen om psykiskt sjuka. Många viktiga socialpolitiska reformer har tillkommit på liberalt initiativ. Men bristerna i den grundläggande välfärden vittnar om att vi aldrig får slå oss till ro. Problemen bottnar inte främst i resursbrist även om så ibland är fallet utan i den idé om att lägga livet till rätta för hjälplösa klienter, som alltför länge i konkurrens med liberala idéer tillåtits dominera svensk socialpolitik. är tid att bryta ny mark. största problem är bristande kvalitet och dåligt bemötande. Bristande kvalitet därför att det saknas ett kvalitetstänkande; arbetsmetoder utvärderas inte, arbete i har låg status och utbildningen på socialhögskolorna har klara brister. Dåligt bemötande därför att saknar respekt för den enskilda individens egna önskningar och utvecklingsförmåga. Vi vill göra upp med ta hand om-perspektivet. Det leder till att människor passiviseras och stämplas ut. Det leder till att valfriheten begränsas och att människors initiativkraft tas ifrån dem. Vi vill ersätta omhändertagandets vanmakt med tilltrons egenmakt. Vi vill sätta människans egna inneboende möjligheter i centrum. Liberalism handlar om att se individen, att tro på människan. Hennes intresse måste alltid sättas före systemets. Ingenstans, allra minst i socialpolitiken när människan mår som sämst och är som skörast, får hon reduceras enbart till att vara en hjälplös klient. Även den allra trasigaste individen har rätt till värdighet. Vår utgångspunkt i socialpolitiken som i alla andra sammanhang är den enskilde individen. Varje människa är unik och har självklara och okränkbara rättigheter. Det enkla faktum att bara för att du har ett visst namn, ett visst ursprung, en viss nationalitet eller en viss familjesituation så ska inte dina möjligheter och livschanser få begränsas. Sociala orättvisor och det sociala arvet är en liberal utmaning. Men denna utmaning möter vi inte genom att eftersträva likhet, att stöpa i samma form. Däremot måste vi bryta individers maktlöshet, och så gott det någonsin går skapa förutsättningar för en de rättvisa chansernas jämlikhet. Vi drivs av en vilja att ge människor oavsett bakgrund goda chanser att förverkliga sina drömmar och visioner. Därför måste vi våga pröva nya sätt att bryta onda cirklar. Utrymmet för spännande visioner i socialpolitiken är stort. Visioner som hämtar sin näring i socialt engagemang och som får sitt utlopp i nyfiken öppenhet inför vilken kraft som kan frigöras bara vi släpper loss. Värderingar för en bättre socialtjänst Med egenmakt och bejakande av den enskildes inneboende förmåga till förändring vill vi öka respekten för den enskilde, höja kvaliteten i och skapa framtidstro i en sektor som alltför länge präglats av trötthet och uppgivenhet. Vår dröm är att den grundläggande välfärden präglas av följande: ska förknippas med stor respekt för den enskilde och stor förmåga att ge människor som befinner sig i en utsatt livssituation makt över sina egna liv. Den enskilde ska stå stark i mötet med , hennes valfrihet, integritet och rättssäkerhet måste tas till vara väl. Utvärderingar ska visa att når mycket goda resultat och att den visar stor ödmjukhet och öppenhet att förändra arbetsformerna när och om så inte är fallet. Metoder som inte är verksamma ska utmönstras och nya bör prövas. Den enskildes valfrihet ska stärkas genom att det finns en rik mångfald av aktörer som ägnar sig åt professionellt socialt arbete från en uppskattad personal i offentlig regi till de psykologer/psykoterapeuter som hyrts in för att bl.a. göra barnutredningar och genomföra olika terapier, socionomer som öppnat eget och bemanningsföretag som fungerar som jobbstödjare åt långtidsarbetslösa m.fl. Socialsekreterare m.fl. som ägnar sig åt socialt arbete ska ha tillgång till en rik flora av arbetsgivare, arbetsmetoder och fortbildningsmöjligheter. Professionellt socialt arbete ska vara ett framtidsyrke. Socionomutbildningen ska hålla en sådan klass att de nyutexaminerade studenterna känner sig redo att tackla de utmaningar som väntar dem. Den socialpolitiska debatten ska präglas av stor vitalitet, nya spännande forskningsrön och visioner. Vår dröm kan bli verklighet. kan bli bättre på socialt arbete. Det kräver dock både ifrågasättande och förändringsvilja. Det sociala arbetets stödjande respektive myndighetsutövande funktioner bör skiljas tydligare åt. Många socialsekreterare kan vittna om att det finns en konflikt mellan de två uppgifterna. I en från (2001:1) beskrivs detta problem så här: Spänningen mellan myndighetsutövning och stödjande arbete och det korstryck av olika krav och förväntningar som många socialarbetare upplever i det dagliga arbetet motverkar förnyelse. Detta och brist på belöningssystem leder till att man flyr till och behåller ett socialadministrativt förhållningssätt, där det sociala arbetet i många fall reduceras till ärendehandläggning. Genom upphandling av tjänster kan den egna personalen få tydligare uppdrag, t.ex. skilda från behandlingsarbete. Därmed slipper man den rättsosäkerhet som kan upplevas genom sammanblandningen av hjälp och maktutövning. Den administrativa verksamheten kan minskas betydligt och arbetet inriktas på målsättning, utvärdering och kvalitetskontroll. Många socialsekreterare kan vittna om den chock det innebär att som nyutexaminerad börja arbeta exempelvis på en avdelning för ekonomiskt bistånd. Utbildningens honnörsord om att stå på klientens sida, höga ambitioner om förståelse och hjälp, ersätts snabbt av kontrollantens uppgift att misstänksamt granska om den bidragssökande verkligen följer reglerna och uppfyller kraven. Kanske bör man redan i utbildningen skilja på olika vägval inom yrket. Det bör i varje fall på fältet göras en åtskillnad mellan den som ska stödja och hjälpa respektive den som ska kontrollera och granska. Det vårdinriktade arbetet, frivilligt eller inte, utförs av specialister som är anställda eller egna företagare. Som egna företagare kan de ha många uppdragsgivare och därmed fördjupa sina specialiteter. De kan få sina uppdrag av myndigheten eller ännu hellre väljas av den som ska behandlas. Detta bör ges regeringen till känna. Vi i är självfallet positiva till att utvecklingen mot flera aktörer i fortskrider. Vi har mycket goda erfarenheter av den stora del inom som bedrivs i mångfald. Fler aktörer innebär förtjänster i form av att hjälp tillhandahålls där kommunen inte hinner med, hjälp som ger värdefulla impulser, sporrar till metodutveckling och nytänkande samt kan bidra till att stärka den enskildes ställning. vill gå vidare och släppa in en stor mängd enskilda alternativ i . Den allra bästa metoden är att tillämpa pengsystem. Detta är att föredra eftersom det skapar en stabilitet som gör att entreprenörer vågar satsa. I de fall där pengsystem inte går att tillämpa behövs det i gengäld en trovärdig plan för långsiktig och kontinuerlig upphandling. Kommunen ska ta fram en handlingsplan som visar att kommunen avser att upphandla kontinuerligt. Detta är viktigt om personal i ska våga pröva att arbeta i egen regi. Enskilda alternativ kan självfallet aldrig komma ifråga för uppgifter som rör, eller direkt gränsar till, myndighetsutövning. Det saknas inom lagstöd för att överlämna förvaltningsuppgifter som innebär myndighetsutövning till enskild. Socialtjänstlagen erinrar om att grundlagen (11 kap. 6 § andra stycket RF) förhindrar att myndighetsutövning läggs ut på enskild utan stöd av lag. Typiska uppgifter inom som innefattar myndighetsutövning är beslut om olika former av bistånd, stödåtgärder inom individ- och familjeomsorgen, tvångsåtgärder enligt lagen om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) och lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) samt socialnämndens uppgifter enligt i samband med fastställande av faderskap och underhållsbidrag till barn. Förutom att det inte är förenligt med grundlagen vore det inte heller ens om det vore tillåtet lämpligt att lägga ut myndighetsutövning, eller de delar av utredningsarbete som hör till obligatorisk ärendehandläggning, det vill säga befinner sig i gränslandet till myndighetsutövning, i enskild regi. bör ge regeringen till känna det som anförts om en ökad mångfald i . Som socialsekreterare förväntas man efter 3,5 års högskolestudier vara färdig att möta alla de olika krav som kan ställas på den som är verksam inom . Detta gäller även de allra svåraste utmaningarna som kan förekomma i arbetet. är ofta utrymmet för fortbildning och utveckling av den egna kompetensen mycket begränsat. Löneutvecklingen är flack och belöningen för professionell utveckling därmed högst bristfällig. Ung nyutexaminerad personal ställs ofta inför de svåraste uppdragen då äldre och erfaren personal söker sig bort från yrket på grund av tung arbetsbörda och dålig löneutveckling. Det går inte att upprätthålla ett högkvalitativt socialt arbete om inte blivande socionomer får en gedigen utbildning. är t.ex. socionomutbildningen bristfällig vad gäller barnkunskap och myndighetsutövning kring misshandlade barn, och föräldrars omsorgssvikt hör till det svåraste en socialarbetare har att handlägga. har utvärderat landets socionomutbildningar (Rapport 2000:6R). Verket anser att ett gemensamt problem för dessa är att utbildningarna brister i verklighetsanknytning samt att kraven på studenterna och deras resultat är för låga. fick i uppdrag av regeringen att tillsammans med se över den sociala omsorgsutbildningen och socionomutbildningen. Det pågår även en beredning inom Utbildnings- och med ny examensordning för socionomutbildningen. Det är angeläget att arbetet på en höjd kvalitet i utbildningen drivs med kraft. Kunskapskraven bör höjas och utbildningen måste bli tydligare kopplad till den vetenskapliga utvecklingen på det sociala området. Utbildningen måste kvalificera för självständigt arbete som socialsekreterare eller kurator, eftersom detta är de vanligaste yrkena efter socionomexamen. Detta bör ges regeringen till känna. Vi vill se en socialtjänst där fortbildning, specialisering och utveckling är en självklar del av arbetet. Det är inte rimligt att likställa den som precis lämnat sin utbildning med den som har i yrket. arbetsuppgifter bör i betydligt högre grad kopplas till graden av erfarenhet och fortbildning. Det behövs tydliga karriärvägar där chefskap och arbetsledning inte är den enda vägen till ökat ansvar och bättre lön. arbetsområden bör skiljas åt mer än vad som är fallet . Den utveckling som finns mot t.ex. specialiserade bidragshandläggare är mycket positiv och bör få efterföljare. Inom , liksom inom alla andra områden, behövs det en väl utbildad, kunnig och engagerad personal. Det är också nödvändigt att den enskilde anställde upplever att det finns goda möjligheter till utveckling i arbetet genom vidareutbildning på högskolenivå för socialsekreterare, kortare utbildningar för andra grupper och ibland även seminarier om aktuella frågor. Inte minst viktigt är att ledare inom verksamheterna får fortbildning för att kunna utveckla sitt ledarskap. Det är rimligt att den som satsar på vidareutveckling av sin kunskap ska ersättas för detta genom högre lön. Genom utbildningsprogram, satsningar på utvecklingsprojekt m.m. kan karriärtjänster skapas. Detta bör ges regeringen till känna. har tillsyn över kommunernas socialtjänst och LSS-verksamhet i länen. tillsynsansvar omfattar dels granskning av enskilda ärenden med anledning av t.ex. klagomål, dels generell tillsyn som genomförs utifrån regleringsbrevets direktiv och ibland egna initiativ. har även en rådgivande funktion till socialnämnder eller motsvarande och allmänhet. Denna sker oftast per telefon. anser att det är dags för en förnyelse och ett nytänkande vad gäller tillsyn. Fokus bör sättas på en främjande tillsyn i dialog med kommunerna. skulle därmed i högre grad kunna förebygga många problem och bidra till nytänkande och utveckling av verksamheterna. Det särskilda kunnande som finns hos länsstyrelserna skulle kunna spridas ut i kommunerna genom seminarieverksamhet och liknande. På det sättet skulle kommunerna få en större kunskap om hur lagarna ska tillämpas på bästa sätt. skulle också få ökade kunskaper om hur gällande lagstiftning faktiskt fungerar. När det gäller enskilda klagomål bör också en tidsgräns, t.ex. , anges för när ska ha fattat sitt beslut. Erfarenheter har visat att den enskilde ibland får vänta mycket länge på beslut i ärendet. Uppföljning av beslut där kritik, allvarlig kritik eller mycket allvarlig kritik lämnats bör vara regel och bör ske genom en dialog med såväl tjänstemän som politiker. skulle också i högre grad än nu kunna samverka med andra tillsynsmyndigheter, t.ex. när det gäller psykiskt störda missbrukare och när det gäller barn som misstänks fara illa. En sådan gemensam tillsyn innebär en strävan att undvika att enskilda faller mellan stolarna. Det skulle också bringa större klarhet i respektive huvudmans/verksamhets kompetens och ansvarsområde samt skapa nya infallsvinklar och ett mer samlat grepp i tillsynen. Det är också viktigt att tillsyn utvärderas. gör ibland egna bedömningar av effekterna av sin tillsyn. Rimligen bör och allmänheten göra denna bedömning. På vill ändra läns- och landstingsstruktur för att bilda större vårdregioner. I samband med detta skulle det också vara rimligt att föra över tillsynsansvaret till regionala enheter. Detta bör ges regeringen till känna. Jobb i stället för bidrag Att leva på bidrag är passiviserande och nedbrytande. finns tusentals människor i som lever på socialbidrag trots att de borde kunna försörja sig själva. Deras största problem är att de har vant sig vid att inte räknas, att inte räcka till. Människor som är fullt arbetsföra ska inte hänvisas till ett passivt bidragstagande. Effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder ska fokusera på att bryta långvarig arbetslöshet och förhindra permanent utslagning från arbetsmarknaden. finns det två stora grupper av personer som mer eller mindre permanent försörjs utanför arbetsmarknaden, dels långtidsarbetslösa som i många fall är mottagare av s.k. aktivitetsstöd, dels invandrare som saknar en fast anknytning till den svenska arbetsmarknaden. Till dem kan läggas en tredje grupp som består av ungdomar som varken är etablerade på arbetsmarknaden eller studerar. Dessa är oftast inte kvalificerade för ersättning från a-kassan, och skulle därför inte heller omfattas av de utvidgade åtgärder som ingår i förslag om omställningsförsäkring. föreslår att en jobb- och utvecklingsgaranti införs för långtidsarbetslösa. Syftet ska vara att så snabbt som möjligt slussa över den arbetssökande till den reguljära arbetsmarknaden genom en kombination av individuella åtgärder för att öka den enskildes möjligheter att få jobb och sysselsättning som bryter passivisering och utslagning. Jobb- och utvecklingsgarantin ska kombinera arbetssökande aktiviteter och kompletterande utbildning med en aktiv sysselsättning i olika samhällsnyttiga arbetsuppgifter. Ett särskilt stöd till kommunerna för detta införs och ersätter tidigare utgifter för vissa arbetsmarknadspolitiska ändamål, främst aktivitetsstödet. Aktiviteterna i jobb- och utvecklingsgarantin ska ordnas av kommunerna, i enlighet med 4 kap. socialtjänstlagen i samverkan med arbetsförmedling och . Ersättning till deltagarna ska motsvara av förlorad arbetsinkomst för dem som tidigare haft a-kassa och arbetslöshetsförsäkringens grundbelopp för övriga. Detta ersätter rätten att få långsiktigt försörjningsstöd (socialbidrag) för alla arbetsföra arbetslösa. Respekt och valfrihet förtroendekontrakt Det är allvarligt att klienter så ofta känner sig kränkta i mötet med individ- och familjeomsorg. som ledde är tydlig i sin kritik av hur ibland kan upplevas av dem den är till för att hjälpa. I intervjuboken som ingick i vittnas om den förnedring och utsatthet många känner i mötet med . Som liberaler står vi på den enskildes sida. Få uppgifter är viktigare än att värna den enskilda människans rätt till integritet och värdighet i utsatta livssituationer. ska så långt det är möjligt ge den enskilde inflytande över behandlingsmetoder och åtgärder. Ytterst handlar det om att måste reformeras så att den enskildes valfrihet, integritet och rättssäkerhet blir större. En del av åtgärderna är särskilt viktiga i ett perspektiv där även enskilda alternativ i större utsträckning välkomnas i det professionella sociala arbetet. Ett förtroendefullt förhållningssätt gentemot brukarna är nödvändigt inom för att motivera enskilda att ta emot hjälp och förändra sin livsföring. Ett förtroendekontrakt mellan och den enskilde som behöver hjälp bör skrivas. Där ska kommunen förbinda sig till vissa åtaganden. ska den enskilde förbinda sig att delta i åtgärderna och på konkreta punkter förändra sitt liv. måste kontraktet utvärderas och utvecklas så att nya mål kan nås. Syftet är att visa tilltro till den enskildes egen kraft och vilja till förändring och ge tydligt besked om vilka insatser man ska få. Förväntningar och krav som varken ställs för högt eller för lågt är utvecklande för individen. Alla ska ha rätt att bli bemötta med respekt. ska garantera den enskildes rättssäkerhet, delaktighet, inflytande och kontinuitet. Det är viktigt att är tillgänglig för de människor den berör. Hjälpbehövande ska kunna få kontakt när som helst . För akuta problem ska tillgänglighet finnas dygnet runt. En socialjour måste finnas till hands för att t.ex. rycka ut tillsammans med polisen vid familjebråk. Det är den enskilde som ska bestämma i valet mellan alternativa insatser. Detta är i sig ett viktigt argument varför kommunen inte ska utföra allt i egen regi utan också släppa fram alternativ i enskild regi. Fler aktörer bidrar till att stärka den enskildes ställning då en utveckling mot mer fristående utredningar bidrar till att göra åtskillnaden mellan utredare och beslutsfattare ännu tydligare. Det som här anförts om respekt och valfrihet bör ges regeringen till känna. Den enskildes rättssäkerhet bör stärkas ytterligare på flera sätt. Reglerna kring utredningar som syftar till myndighetsbeslut bör skärpas avsevärt. Kvaliteten på dessa, för den enskilde avgörande, utredningar kan skifta på ett oacceptabelt sätt. Det behövs en tydligare lagstiftning kring dessa utredningar, hur de ska se ut och vad de minst bör innehålla. (Jämför med de rättssäkerhetskrav som ställs på polisutredningar.) Vid utredningar m.m. inom är det nödvändigt att bevaka enskilda människors rättssäkerhet, integritet och kontinuitet. Det ska slås fast i avtal mellan kommunen och varje privat aktör att utföraren underkastar sig såväl kommunens som tillsyn. Brister i handläggningen av t.ex. en utredning ska skadeståndssanktioneras i avtalet. Reglerna kring sekretesskydd ska förstärkas genom att de för enskild verksamhet ersätts med den strängare regleringen av tystnadsplikt. Vad gäller offentlighetsprincip samt yttrande- och meddelarfrihet ska även detta avtalas om. Det ger fullgott skydd även om grundlagsskyddet inte omfattar alternativ i enskild regi. Genom dessa åtgärder har ett fullgott skydd uppnåtts, och då är det fullt möjligt att ta in privata aktörer i utredningar m.m. inom område. bör ge regeringen till känna det som här anförts om ökad rättssäkerhet i . Kommuner och landsting kan med fördel samverka om missbrukarvård genom att bilda gemensamma nämnder. Därigenom minskar man risken för att missbrukare faller mellan stolarna. drar sig kommunerna ofta för att skicka missbrukare till behandlingshem av ekonomiska skäl, som det för samhällsekonomin som helhet är en stor vinst när en missbrukare lyfts upp ur sin misär. För att undvika sådana missriktade besparingar bör staten finansiera den missbrukarvård som kräver institutionsplaceringar. ska dessa kostnader neutraliseras för staten enligt finansieringsprincipen på så sätt att de allmänna statsbidragen till kommunerna minskas. Regeringen har tagit ett steg i rätt riktning genom Kontrakt för livet, en satsning där SiS övertar delar av kostnaden för missbrukarvård enligt LVM. Vi vill gå ett steg längre. Vi menar att staten borde ta huvuddelen av betalningsansvaret för all missbrukarvård på institution, under förutsättning att kommunen kan visa att den har följt alla tillämpliga bestämmelser i socialtjänstlagen, SoL. Vidare måste kommunen ha en plan för hela vårdkedjan, från akut avgiftning till en integrering i samhället. Hemlöshet ska inte accepteras Alla människor ska kunna få en säng att sova i . Kampen mot hemlöshet måste drivas med högsta prioritet och på flera fronter. är ett av de rikare länderna i världen och vi kan aldrig acceptera att människor måste leva som hemlösa. Ingen ska behöva bo på gatan eller i trappuppgångar. Många hemlösa har flera olika problem . En tredjedel eller fler är psykiskt sjuka. En stor andel har missbruksproblem i kombination med psykiska problem. Det har skett en dramatisk ökning av psykisk sjukdom bland hemlösa. Andelen hemlösa med en påtaglig psykisk störning som medför behov av behandling eller omvårdnad har i ökat från år . På uppdrag av gjorde kriminolog en granskning av alla vräkningar i åren 19941996. Var tionde vräkning rörde en person som tidigare hade bott på institution. Cirka 2500 tidigare patienter inom psykiatrin vräktes åren 19941996. Då vräkning kan ses som ett första steg mot utslagning är det mycket viktigt att hitta lösningar som förebygger detta. I finns det nästan 1200 hemlösa. Av dem är det minst 400 som oftare sover ute än inne och 7075 av dessa är kvinnor. Cirka 300 är missbrukare och de flesta av dem använder flera droger . Nästan hälften är psykiskt sjuka. ökar problemen för de mest utsatta för . Räddningsmission har en lång kö till sitt boende för akut hemlösa och dess fältarbetare vittnar om att nya människor dyker upp . De är allt yngre och alltfler är kvinnor.