mot · GS02xmp026- · 2005-06-15 00:00:00 — Detta kan bland mycket annat behöva medföra förändringar i miljömålsrådets uppdrag och/eller sammansättning i syfte att åstadkomma flera genomarbetade förslag till åtgärder för att nå miljömålen. 2006 bör regeringen rapportera till vilka åtgärder som genomförts eller planeras till det syftet. Vi återkommer till andra konsekvenser nedan. Vår nivå på resursförbrukning och miljöbelastning ska inte vara högre än den att alla kan leva alltid, i andra länder och i kommande generationer på samma nivå vad gäller den nytta man har av resursförbrukningen. Våra val och vår livsstil får inte omöjliggöra för andra att göra andra val eller prioriteringar. En viktig del i detta är att till nästa generation lämna över ett samhälle där vår tids miljöproblem är lösta som nya inte har uppstått. Arbetet med att identifiera, formulera och uppnå miljökvalitetsmål utgör grunden i detta arbete. Miljökvalitetsmål beskriver tillståndet 2020 eller 2050 inom 16 områden. Målen är nedbrutna i delmål för att bli hanterliga, mätbara och operativa. Delmålen är formulerade för att vara fullt möjliga att nå med kända och möjliga åtgärder. Tyvärr har det visat sig att miljömålen inte fått erforderlig status och uppmärksamhet, därmed är vi 2004 i ett läge där endast 24 av 72 delmål troligen kommer att uppnås. För 14 av de 72 delmålen blir det mycket svårt att nå delmålen inom utsatt tid även om man nu vidtar kraftfulla åtgärder. Det finns samband mellan miljöbelastning och förbrukning av naturresurser, energi och ekosystemtjänster. Hela världens befolkning kan inte leva på den nivå på förbrukning av naturresurser, energi och ekosystemtjänster som vi gör i och EU. Redan nu överskrids de ekologiska ramarna på område efter område. För att uppnå en ekologiskt hållbar utveckling måste denna förbrukning minska. Och förbrukningen måste fördelas mer rättvist. Fattiga länder måste få öka sitt välbefinnande. Kopplingen mellan ökad ekonomisk tillväxt och ökad miljöbelastning måste brytas. Vissa forskare menar att det torde gå att få ut upp till fyra, kanske tio, gånger så mycket nytta ur en viss resurs- eller energiförbrukning som vi gör . En sådan ekoeffektivisering är nödvändig, men den är inte tillräcklig. Vi måste inrikta samhället på att ta ut effektiviseringsvinsterna i form av minskad resursförbrukning och miljöbelastning i stället för ökad konsumtion. kan användning av naturresurser, energi och ekosystemtjänster behöva närma sig en sådan nivå att varje land kan ha en lika stor genomsnittlig förbrukning per person, utan att de ekologiska ramarna överskrids. Detta har sammanfattats med uttrycket "rättvist miljöutrymme". Detta bör vara en långsiktig ambition för den svenska miljöpolitiken och en utgångspunkt för arbetet med miljömålen. Utifrån resonemang om rättvist miljöutrymme har miljöorganisationen påtalat att det svenska miljömålsarbetet har saknat en dimension: miljöpåverkan i andra länder av svensk konsumtion och produktion. Vi har t.ex. valt att inte bryta uran i av bl. a. miljöskäl, men de som hävdar att kärnkraft är en ren energikälla tar normalt inte hänsyn till miljökonsekvenserna av uranbrytningen i länder som exporterar till oss. Våra insatser för att klara det önskade framtida tillståndet för vår svenska miljö får inte gå ut över miljön i andra länder. välkomnar att regeringen och vänstern tagit upp delar av detta tänkande i propositionen. För att det ska kunna få ordentligt fotfäste i miljömålsstrukturen bör dock regeringen ge i uppdrag åt Sida att i samråd med till nästa utvärdering av miljömålen komma med förslag på hur den saknade dimensionen kan integreras i miljömålsstrukturen som helhet och i de olika miljömålen. Vi behöver ökad kunskap och förståelse kring hur konsumtionsmönster påverkar miljö och biologisk mångfald i andra delar av världen. Vår livsstil och våra val påverkar de globala försörjningssystemen och andra människors möjligheter till ett drägligt liv. Global handelspolitik är en viktig del av miljöpolitiken och därför måste och EUs handelspolitik i högre utsträckning vara förenlig med styrmedel för hållbara konsumtionsmönster. Vi har ett ansvar för att inte utarma naturresurser och biologisk mångfald internationellt genom vårt sätt att handla och leva. Vår konsumtion får inte innebära ekologisk utarmning i eller någon annanstans. För att vi ska kunna göra riktiga val krävs justa handelssystem, miljömärkningar och information. Vi måste bejaka lokala hållbara sätt att bruka den biologiska mångfalden. I många fall handlar det om "use it or lose it". Om lokalbefolkningen kan tjäna mer på elefantturism än på elfenben väljer man att behålla elefanterna levande. bör verka för att stärka lokala rättigheter att skydda och bruka lokala naturresurser. Vårt sätt att leva, våra val och vår konsumtion får inte omöjliggöra för andra i andra delar av världen eller att göra sina val. Vi måste bli mer medvetna om vår påverkan internationellt, våra "ecological footprints". Det finns en stark koppling mellan ökade resurser och ökad konsumtion, ska vi minska klyftorna så att fler har mer resurser få inte detta leda till att de som får det bättre anammar samma konsumtionsmönster som de mer välbeställda. Detta gäller både nationellt och internationellt. Vi vill att konsumenter ska få mer makt att påverka. För att detta ska vara möjligt krävs bättre informationsunderlag än vad som är fallet. Märkningssystem behöver utvecklas. Produkter som inte efterfrågas, till exempel GMO-raps, hormonkött eller högstrålande mobiltelefoner drivs fram med motivering att kunden vill ha billiga varor. Vi tror att detta är en förenklad bild. Konsumenten vill inte ha billighet till vilket pris som helst. Konsumentmakten och informationsskyldigheten måste ökas. Vår strävan att lösa våra miljöproblem får inte leda till en export av dem till andra länder. Om vi inte kan tänka oss urangruvor i ska vi inte heller ha kärnkraft. Teknik och varor som inte längre möter kraven i ska inte utrangeras till andra länder med lägre miljökrav. De varor vi exporterar, framförallt till utvecklingsländer, måste vara miljömässigt i framkant. Vi ska inte bygga fast de växande ekonomierna i gamla ohållbara system utan erbjuda dem hållbara lösningar. har en tradition och ett ansvar som föregångsland på miljöområdet. Det är viktigt att vi håller denna position. Om inte vi i prioriterar och klarar våra utmaningar sänder det fel signaler till resten av världen. Vilka länder ska då klara det. Dessutom är det ur egenintresse som bör satsa på morgondagens teknik. Det är inom miljöteknikområdet framtidens företag och tjänster skapas. ska i allt bistånds- och internationellt samarbete hävda vikten av naturhänsyn och vara behjälplig i uppbyggandet av nödvändiga forsknings- och kunskapscentra. SIDA anför att en analys av frågor som berör biologisk mångfald, och dess betydelse för hållbara försörjningssystem ska inkluderas i alla landstrategier. Vi stödjer denna syn, biologisk mångfald och bevarande av denna är en viktig del inom bistånd och fattigdomsbekämpning. Människor i många länder har inte självklart rätt att skydda och bruka den lokala biodiversiteten. Internationella handelsavtal och patenteringssystem utgör hot mot en sådan rättighet och därmed mot basen för människors försörjning. bör verka för att stärka lokala rättigheter att skydda och bruka lokala naturresurser. Miljöpolitiken måste som nämnts integreras i alla andra politikområden och dessutom få en överordnad roll. Detta har dock varit svårt att genomföra i praktiken. Det är inte acceptabelt att låta bli att ta hänsyn med motiveringen att en åtgärd har andra syften än miljöpolitiska. Således ska alla politiska beslut, stöd och styrsystem prövas ur miljösynpunkt. har länge drivit kravet att alla utredningar samt regeringsförslag skall beskriva konsekvenser av sina förslag på miljöområdet. Detta är ett naturligt led i den nationella integreringen. Att koppla konsekvensbeskrivningen till de nationella miljömålen har för- och nackdelar. En nackdel är att dessa inte tar hänsyn till miljöbelastningen i andra länder. Detta kan lösas genom att till miljömålsstrukturen lägga en internationell dimension, vilket vi utvecklar nedan. En stor fördel är dock att miljömålen är beslutade av och att de innehåller en välkänd och erkänd struktur för att hantera miljöarbetet i den offentliga förvaltningen. Ett viktigt steg i rätt riktning är att femtonde paragrafen i kommittéförordningen (1998:1474) ändras så att eventuella miljökonsekvenser av förslagen i ett betänkande ska redovisas enligt: 15 § Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för uppfyllelse av miljömålen, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Därför välkomnar regeringens i propositionen (s. 22) redovisade avsikt att "vid nästa översyn av komplettera förordningen i det avseendet". Tyvärr framgår inte om översynen avser nästa fördjupad översyn av miljömålen eller en kommande översyn av kommittéförordningen eller när denna översyn i så fall kan väntas komma. anser att tillägget bör beslutas . bör ha medel för kommunala projekt med fokus på miljömålsuppfyllelse. Små medel för regionala projekt behövs, inte minst för eldsjälar i kommuner där miljön inte står högt i kurs. alternativt hållbarhetsrådet bör använda pengarna för att få erfarenheter kring praktiskt miljömålsarbete vilket de själva kan ha nytta av i sitt arbete. 8.3Miljömålen, näringsliv och folkrörelser bör ha en pott för projektbidrag kopplat till miljömålen för näringsliv och folkrörelser att söka av. Miljömålsarbetet måste anammas av alla sektorer och verksamheter i samhället för att få nödvändig genomslagskraft. instämmer i regeringens bedömning att den offentliga upphandlingen är ett mycket viktigt instrument i miljöarbetet och att det trots flera uppmaningar använts för dåligt. Ett skäl är också som regeringen påpekar oklarheten om regelverket. Ett tungt ansvar för att det är så faller på den myndighet som ansvarar för information och rådgivning om regelverket, (). anser att NOU bör läggas ner och dess uppgifter övertas av annan myndighet. Ett annat skäl är att staten inte har utnyttjat sin upphandling på ett effektivt sätt. Konsumentmakten är stor, men svårigheten att utnyttja den ska inte underskattas. Miljömärkning är ett viktigt instrument för att underlätta för konsumenterna att ta det miljöansvar de vill. Staten har särskilda möjligheter och därmed ett särskilt ansvar som stor förbrukare. Där det finns vederhäftiga miljömärkningssystem (t. ex. KRAV, Svanen, Bra miljöval, TCO-märkning, EU-blomman) bör staten i sin upphandling ställa krav som motsvarar kriterierna i miljömärkning. Där så är påkallat ska även krav ställas på tredje-partscertifiering av att kriterierna uppfylls. Därmed stärks miljömärkningsarbetet och effektiviseras statens miljöupphandling. Det blir lättare för staten att formulera kraven, det blir enklare för näringslivet att förhålla sig till dem och det blir lättare att säkerställa att ställda krav uppfylls. Där sådana miljömärkningssystem inte finns bör kraven vid offentlig upphandling formuleras så att varor och tjänster håller sig inom den bästa kvartilen ur miljö- och energisynpunkt. Delegationen för ekologisk upphandling har formulerat ett verktyg för att hantera kravet om bästa kvartilen, detta bör då nyttjas. "grön upphandling" bör vara vägledande för all upphandling inom statlig verksamhet. TCO:s märkning av bl. a. datorer och bildskärmar har haft stor betydelse både nationellt och internationellt. finns också utarbetade kriterier avseende miljöpåverkan, ergonomi och strålning även för mobiltelefoner. Staten bör driva på utvecklingen genom att efterfråga mobiltelefoner som motsvarar TCO-kraven avseende ergonomi, strålning och miljöegenskaper. När TCO-markningen får genomslag på marknaden underlättas även för enskilda konsumenter att göra aktiva val. Staten bör i sin upphandling av livsmedel eftersträva att köpa mat som motsvarar de kriterier som ställs av KRAV. En minimimålsättning är att statens upphandling ska ligga i nivå med det förslag som lämnats av utredningen om hållbar konsumtion (SOU 2004:119) om att 2010 bör av den offentliga sektorns livsmedelskonsumtion vara ekologiskt producerad. Vi utvecklar detta närmare under avsnittet Giftfri miljö. Genom krav på korta transporter kan man också stödja närproduktion av livsmedel. Teknikupphandling driver fram en önskad utveckling på ett verkningsfullt sätt. Staten bör genomföra teknikupphandling inom miljö- och energiområdet. Det finns samband mellan maktrelationer, inkomstnivå, utbildningsnivå och miljöbelastning, även om sambandet inte är entydigt. Högre inkomster ger större makt att tillskansa sig av begränsade naturresurser. Generellt gäller att ju högre inkomst, desto högre miljöbelastning. Inkomstökningar används t. ex. gärna till långa resor. Men särskilt i Syd kan människor tvingas av fattigdom till beteende som skadar miljön. Också i rika länder kan miljömässigt bättre alternativ vara dyrare. tenderar de mest utsatta att också vara mer sårbara för miljöbelastning. Den rike har större möjlighet att köpa sig fri från t. ex. från buller och utsläpp från trafiken. Fattiga länder riskerar att drabbas hårdast av effekterna av klimatstörningar, som till största delen orsakats av utsläpp från den rika världen. I miljöarbetet bör större hänsyn tas till skillnader i makt, inkomst och utbildning. Det finns också skillnader mellan kvinnor och män. Åtgärder för att minska miljöbelastningen från konsumtionen, kan, vid en given nivå på konsumtionen, ibland medföra mer obetalt arbete i hushållet. Med rådande arbetsfördelning finns en risk att detta i större utsträckning faller på kvinnor. Kvinnor använder i större utsträckning än män kollektivtrafik i stället för bil. Detta hänger delvis ihop med rådande skillnader i maktrelationer i samhälle och hushåll. Det finns också könsrelaterade skillnader I känslighet för miljöfaktorer. Gränsvärden, riktvärden och liknande för exponering till miljögifter m. m. ska utgå från den känsligaste individen, oftast barn men ibland gravida kvinnor eller kvinnor generellt. Sammantaget finns skäl att i större utsträckning beakta genusskillnader i miljöarbetet. Barnen är de känsligaste individerna, ett samhälle anpassat efter barn gynnar alla. Miljömässigt kan ett ämne godkännas, men ändå vara hälsoskadligt för det lilla barnet. Då små barn äter, dricker och andas, tar de lättare upp kemiska ämnen i kroppen, mycket mer än vi vuxna, i förhållande till sin kroppsvikt och kroppsstorlek. Dessutom exponeras de nu unga för en mängd ämnen under kanske hela sin livstid. Miljökvalitetsnormer, gränsvärden och rekommendationer bör utgå från säkra gränser för barn. bör ta fram kriterier för användning av kemiska ämnen i babyprodukter och produkter speciellt avsedda för barn. Allt fler forskningsrön visar på starka kopplingar mellan luftkvalité och livskvalité. Marknära ozon och partiklar orsakar för tidig död i luftvägs- hjärt- och kärlskjukdomar samt försämrad livskvalité i form av försämrad lungfunktion, ökande allergi- och cancerfrekvenser. Den främsta källan till luftföroreningar är trafiken. Ökad vägtrafik är direkt korrelerat till ökad ohälsa och stora samhällsekonomiska kostnader. Svaveldioxidmålet ser ut att uppnås och åtgärder är vidtagna (exempelvis nytt drivmedelsdirektiv) vilket gör att vi inte tror att svaveldioxidutsläppen kommer att öka igen. Vi anser att delmål som med stor sannolikhet uppnås, inte ska skärpas eller kräver åtgärder bör överföras till en bevakningslista för att inte belasta miljömålsstrukturen. Frågan bör däremot fortfarande bevakas, inte minst i städer med frekvent sjöfart då färjor och annan sjöfart ofta kör på högsvavlig olja. Och eftersom försurningen är ett fortsatt allvarligt problem, bör utsläppen fortsätta att minska, även i . Utsläppsmålen för svaveldioxid bör skärpas till 50 kton och 35 kton . måste dessutom motverka att östeuropeisk undermålig diesel kommer in i landet då EU-krav gör att deras diesel får samma miljöprestanda som vår. Trafiktunnlar är undantagna från gränsvärden, trots att man har kunnat visa att korttidsexponering av höga halter av kvävedioxid (t.ex. när man kör genom en tunnel) kan ge astmaanfall . anser att gränsvärden måste gälla överallt, även i tunnlar. Nya kunskaper om allvarliga negativa hälsoeffekter av marknära ozon talar för en skärpning av delmålet kring marknära ozon. Vi föreslår därför att halten marknära ozon inte ska överskrida /m³ som 98-percentil och timmedelvärde. Eftersom det mesta av de marknära ozonet har sitt ursprung från utsläpp i andra länder behövs dessutom skarpa internationella överenskommelser. Regeringen måste inför revisionen av EU:s takdirektiv driva starka krav på skärpningar vad gäller minskningar av marknära ozon. Lokalt är åtgärder på vägtrafiksidan viktiga för att uppnå målet. Införandet av delmål för partiklar är bra då partiklar i luft har stora negativa hälsoeffekter. Regeringen bör vid sidan av internationellt arbete omgående införa en miljökvalitetsnorm för PM2.5. Samband mellan partiklar och förhöjd dödlighet gäller framförallt de mindre partiklarna och kanske framför allt de ultrafina. Delmålen rörande partiklar måste dessutom följas av åtgärder, framförallt på vägtrafiksidan. Dieselanvändning är en stor bov när det gäller partiklar. Partikelfilter har effekt men effekten på de allra finaste, och farligaste, partiklarna är inte entydig. Det är därför fortfarande nödvändigt att genomföra åtgärder för att minska dieselanvändningen. 10.5Benso(a)pyren och bensen Delmålet angående benso(a)pyren bör revideras genom att "i huvudsak" stryks. Tolkningen blir annars svår när det gäller ett årsmedelvärde. Delmål och miljökvalitetsnorm för bensen bör införas. Bensen är ett cancerogent och hälsofarligt ämne vars utsläpp till luft måste minska. Försurningen var en av de första miljöväckarklockorna. Tyvärr är inte försurningen av mark och vatten ett löst miljöproblem utan den pågår fortfarande. Åter är det vägtrafiktransporterna som är största orsaken till dagens problem. Genom att marken helt eller delvis kan neutralisera tillförd syra har den en viss förmåga att skydda närliggande vatten från sur nederbörd. Om marken försuras mister den emellertid en stor del av sin neutraliseringsförmåga. De i särklass allvarligaste försurningsproblemen återfinns i syd- och västsvenska urbergsområden där den kritiska syrabelastningen är överskriden. I delar av dessa områden är marken numera försurad ända ned till berggrunden, och där håller sig pH-värdet i många sjöar och vattendrag året om kring 4,5. I sådana trakter uppvisar också grundvattnet tydlig försurningspåverkan. Kraftfulla åtgärder krävs för att nå miljökvalitetsmålet. Vi anser att ska ta fram förslag på en ny fördelningsprioritering av kalkningsanslaget som på bästa sätt bidrar till att uppnå miljökvalitetsmålen. Fördelningen måste grunda sig på geografiska nedfallsdata samt markers försurningskänslighet. sker fördelning av kalkningsanslaget i stort utefter historiska nivåer snarare än efter aktuellt nedfall och försurningsläge. bör därför fortsatt utreda hur fördelningen blir kostnadseffektivare. Fördelningen bör följa en mall som ger länsstyrelserna incitament att vara effektiva och återhållsamma snarare än att försöka maximera utdelningen. Vidare ska medel från kalkningsanslaget kunna användas för att inleda utvecklingsfasen av åtgärdsprogram för skogsmarkskalkning. förväntas sjöfarten i EU stå för mer försurande utsläpp än alla landbaserade källor tillsammans. Vi anser att krav på katalysatorer eller annan teknik som minskar de försurande utsläppen ska ställas som villkor för att få ta del av det svenska sjöfartsstödet. Dessutom bör krav ställas på lågsvavlig olja. Andra nationella åtgärder som bör genomföras är miljödifferentierade farledsavgifter, miljödifferentierade hamnavgifter, och att de allra sämsta fartygen inte får anlöpa svenska hamnar. anser att det finns ett behov av mer forskning kring skogsbrukets försurningseffekter. uppskattas skogsbruket stå för av försurningen av skogsmarker. Skogsbrukets påverkan på försurningssituationen bör klargöras och vid behov resultera i delmål för skogsbrukets påverkan samt åtgärdsförslag för uppnående av detta delmål i kommande fördjupade utvärdering. Miljökvalitetsmålet "Giftfri miljö" är ett av de viktigaste men också ett av de svåraste målen att uppnå. Vi omger oss med tusentals kända och okända ämnen som är otillräckligt kartlagda. Inte minst de oavsiktligt framställda ämnena utgör en stor grupp ämnen som vi inte vet mycket om. Dessutom är det svårt att nationellt införa stränga krav i de fall där det inom EU finns harmoniserade regler. Dessutom är regeringen alltför försiktig med att pröva gränserna för den s. k. miljögarantin.. Vi vet dock att de flesta ämnen har effekter, ensamma eller i synergi med andra. Därför krävs kraftfulla åtgärder för att nå målet. Mot den bakgrunden avstyrker vi andra delen av första punkten i förslaget till omformuleringen av miljökvalitetsmålets innebörd. Målet lyder "Miljön ska vara fri från ämnen och metaller som skapats i eller utvunnits av samhället och som kan hota människors hälsa eller den biologiska mångfalden." Regeringen föreslår nu att målets innebörd omformuleras enligt följande: "Halterna av naturfrämmande ämnen i miljön är nära noll och deras påverkan på ekosystemen försumbar." Första delen av meningen är tydlig och bra. Andra delen bör dock tas bort. Den tillför ingenting: är miljön fri från ämnena är deras påverkan på ekosystemen försumbar. En poäng är just att man inte vet när man kan säga att miljöpåverkan är försumbar. Kunskapen är ofullständig. Även ämnen, som man från början trodde var ofarliga för miljön, som freoner och bromerade flamskyddsmedel, har med tiden visat sig vara mycket farliga för miljön. Därmed skapar bisatsen oklarhet. I värsta fall kan bisatsen misstolkas och tas till intäkt för att tillåta vissa halter, som (ännu) inte visat sig leda till annat än "försumbara" effekter. 12.1Ekologisk och annan odling Genom att kemisk bekämpning inte används i ekologisk odling är sådan odling en viktig åtgärd för att minska bekämpningsmedelsanvändningen vilken ökar i . Vi föreslår ett nytt delmål med lydelsen: ska av åkerareal odlas ekologiskt. är av åkerareal ansluten till ersättningsprogram för ekologisk produktion inom Miljö- och landsbygdsprogrammet. Målsättningen är därmed rimlig om ökningstakten fortsätter som . Det stämmer även väl överens med målsättningen att av konsumtionen inom offentliga sektorn ska vara ekologisk till 2010 som föreslagits av utredningen om hållbar konsumtion (Hållbara laster SOU 2004:119). När odlingen ökar, bör även den ekologiska djurhållningen öka då ekologisk produktion i de flesta fall är beroende av en balans mellan djur och växtodling. Vi föreslår att av mjölkkor, nöt och lamm, av hönsen och av grisarna ska vara ekologiskt hållna till 2010. Detta bör vara uttryckt i förklaringen av delmålets innebörd. En åtgärd för att nå delmålet är att ytterligare öka den offentliga upphandlingen av ekologiskt producerad mat. Det som är miljömässigt riktigt och förenligt med en långsiktigt hållbar utveckling ska vara billigt för konsumenten. Därför bör ekologisk mat ha en lägre momssats än konventionellt odlad. Flertalet av de genmodifierade grödorna (GMO) som tas fram utvecklas av bekämpningsmedelsbolag och är modifierade just för att tåla ett bestämt bekämpningsmedel. Det mest kända exemplet är grödor som är resistenta mot bekämpningsmedel med glyfosat som Roundup.