mot · GT02Bo338 · 2005-10-05 00:00:00 — Den socialdemokratiska regeringens bostadspolitik har misslyckats. I bostadsmarknadsenkät fortsätter antalet kommuner som rapporterar bostadsbrist i kommunen som helhet att öka, för att uppgå till 111. Därutöver uppvisar 56 kommuner bostadsbrist i centralorten. Sammantaget blir det alltså 167 av landets 290 kommuner. Bostadspolitiken befinner sig i akut förtroendekris till följd av en brist på reformer av planprocessen, hyreslagstiftningen, räntebidragen och övriga tillfälliga investeringsstöd. I stället för att lappa och laga på det nötta bostadspolitiska täcket, borde regeringen ta sig an bostadsbyggandets fundamentala problem och dra upp riktlinjer för en helt ny, långsiktig bostadspolitik. Denna måste omriktas från detaljstyrning, kortsiktiga bidrag och övergrepp på det kommunala självstyret, till en politik som erbjuder långsiktigt stabila spelregler och sänkt skattetryck för såväl byggande som boende. Det måste göras mindre problematiskt och mer lönsamt att bygga och äga alla typer av bostadsfastigheter. Bara då kan bostadsmarknaden bli en del av den samhällsutveckling mot större frihet och trygghet som vill se. föreslår ett långsiktigt bostadspolitiskt alternativ där fastighetsskatten avskaffas, planprocessen förenklas och en friare hyressättning införs i nyproducerade fastigheter. föreslår också att ett bosparande med rätt till skatteavdrag införs för personer . För införande av skatteavdraget avsätts i budgetalternativ . 2Kristdemokraternas förslag i korthet: Kommunerna får möjlighet att införa en avgift baserad på kommunens självkostnader om maximalt för småhus och maximalt per lägenhet. Bosparande med rätt till skatteavdrag införs för personer . Bostadsbidrag beräknas på hela räntekostnaden för bolån. Ett nytt investeringsbidrag för byggande av studentbostäder på införs. Skattebefrielse införs vid uthyrning av del av bostad. I nyproducerade lägenheter medges en friare hyressättning som bruksvärdessystemets ursprungliga principer återupprättas. Planprocessen förenklas genom att antalet överklagandeinstanser minskas och digitaliseringen ökar. Strandskyddet görs mer flexibelt. får bättre medel att bekämpa oetiskt agerande i byggsektorn och kartellsamverkan kriminaliseras. Kommunernas självbestämmande över bostadspolitiken stärks. Möjligheten till ägarlägenheter införs. Barnfamiljernas bostadsbidrag förstärks. Ett forum för äldres boende inrättas för att möta bostadsbehoven hos den allt äldre befolkningen. 2Kristdemokraternas förslag i korthet:2 5Bostadspolitikens mål och principer6 6Riksdagens bostadspolitiska mål bör utvecklas6 8Ökande boendeskatt och bostadsbrist8 10En total bostadspolitisk reform10 11Reformerad beskattning av byggande och boende11 13Reformerat hyressättningssystem inga marknadshyror15 14Sänkta bygg- och markkostnader18 15Kommunala bostadsbolag en fråga20 16Gör det enklare för unga och låginkomsttagare att äga sin bostad23 19Byggande med bättre omsorg om miljö och säkerhet30 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bostadspolitikens inriktning och mål. avslår regeringens hemställan om att för anslag 31:13 Omstrukturering av kommunala bostadsbolag bemyndigas ingå åtaganden som inklusive tidigare gjorda åtaganden medför utgifter på högst efter 2006. bemyndigar regeringen att för det av föreslagna anslaget Stöd till bostadsföretag i kommuner med bostadsöverskott ingå åtaganden som inklusive tidigare gjorda åtaganden medför utgifter på högst efter 2006. beslutar om komplettering av bostadspolitiska mål i enlighet med vad som anförs i motionen. beslutar att avveckla den tillfälliga investeringsstimulansen vid byggande av mindre hyresbostäder och studentbostäder. beslutar att avveckla anslag 31:11 Investeringsbidrag för anordnande av hyresbostäder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avveckla räntebidragssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fastighetsskatten bör avskaffas och ersättas av en fastighetsavgift.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall ges ett utvidgat ansvar att bevaka konkurrensen inom byggmarknaden. begär att regeringen återkommer till med förslag till lagstiftning som innebär en kriminalisering av kartellsamverkan.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införandet av en friare hyressättning i nyproducerade lägenheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda förutsättningarna för ett upphävande av allmännyttans hyresledande ställning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda förutsättningarna för ett större individuellt inslag i hyresförhandlingslagens bestämmelser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till bostadsföretag i kommuner med svag efterfrågan. beslutar om ändring i bostadsrättslagen så att ombildning av hyresrätt till bostadsrätt är giltig om mer än hälften av de boende gått med på ombildningsbeslutet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förändrade skattekrav för att öka hyresgästernas möjligheter till självförvaltning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en total översyn av beskattningen av bostadsrätter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av verklighetsförankrade bullerregler. begär att regeringen lägger fram förslag till lagstiftning som för hus byggda föreskriver samma regelverk gällande barnsäkerhet som gäller för nybyggda hus. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag för anslagen under utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande enligt uppställning: Anslag, tusental kronor 31:11 Investeringsbidrag för anordnande av hyresbostäder 31:12 Omstrukturering av kommunala bostadsbolag Nytt anslag: Forum för äldres boende Nytt anslag: Investeringsstöd för byggande av studentbostäder Nytt anslag: Stöd till bostadsföretag i kommuner med bostadsöverskott 1 Yrkandena 8, 16 och 17 hänvisade till SkU. 2 Yrkande 10 hänvisat till NU. 5Bostadspolitikens mål och principer Alla människor, familjer och hushållssammansättningar behöver en bostad som kan tillgodose de behov man har beroende på livssituationen. Att ha en bostad är en social rättighet. En balans mellan tillgång till och efterfrågan på bostäder är en förutsättning för en god samhällsutveckling. Bostadsbrist skapar liksom bostadsöverskott och ett ensidigt bestånd av bostäder stora ekonomiska och sociala problem. boendepolitik formas utifrån den enskilda personens ansvar, möjligheter och skyldigheter. Den enskildes rätt till ägande måste tillgodoses, som samhället behöver garantera en solidarisk bostadspolitik där även den som inte är köpstark har rätt till ett gott och tryggt boende. Om inte särskilda skäl föreligger, vet vi från många områden att en fri marknad oftast ger det bästa resultatet. Men bostadsmarknaden uppvisar ett flertal egenskaper som tillsammans gör att de vanliga marknadsmekanismerna inte ensamma kan antas ge ett tillräckligt bra utfall. Därför är det rimligt att med politiska medel påverka marknadens funktionssätt så att den både fungerar så effektivt som möjligt och att det blir möjligt för alla medborgare att få tag på en god bostad till rimlig kostnad. En förutsättning för en fungerande bostadsmarknad är att spelreglerna är långsiktiga och förutsägbara. Bostadspolitiken måste inriktas på att utan detaljstyrning skapa förutsättningar för ett ökat byggande och ett billigare boende. Staten behöver återigen fokusera på sin uppgift i bostadspolitiken att svara för att legala och finansiella instrument finns tillgängliga för bostadsbyggandet inte som varit fallet , på hur bostadspolitiken verkställs på lokal nivå. 6Riksdagens bostadspolitiska mål bör utvecklas Det övergripande bostadspolitiska mål som antagit lyder: Målet för bostadspolitiken är att alla skall ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom långsiktigt hållbara ramar. Detta mål fokuserar direkt på de boende, och förbiser dem som bygger och förvaltar bostäderna. Statens möjligheter att påverka situationen för dem som har en bostad och dem som inte har en bostad går till största delen genom bostadsmarknadens aktörer. Särskilt mot bakgrund av det bristfälliga bostadsbyggandet och de hot som hyresrätten står inför, finner det angeläget att komplettera målet med en formulering som tar fasta på byggandet och ägandet av bostadsfastigheter. Till bostadspolitiska mål bör fogas: Bostadspolitiken ska skapa goda och långsiktigt förutsägbara villkor för byggande och ägande av bostadsfastigheter i alla olika upplåtelseformer. Också den kvantitativa målsättningen för byggandet bör revideras. I stället för regeringens mål att bygga 30000 lägenheter krävs det en bostadspolitik som möjliggör ett byggande av 4000050000 lägenheter . Detta är nödvändigt för att råda bot på bostadsbristen och för att förbättra standarden på bostadsbeståndet. Det kan inte entydigt fastställas vilken aspekt av en människas livssituation som är den mest avgörande för hennes behov och intressen när det kommer till boende. Familjesituationen familjesammansättningen är ändå kanske den mest avgörande faktorn för vad som efterfrågas. I synnerhet gäller det vid förändringar av familjesammansättning och då inte minst för familjer som vill skaffa barn. Därför måste bostadspolitiken särskilt ta sig an de svårigheter som unga möter när de är på väg att bilda eller utöka sin familj. Det finns en trångboddhet i som framför allt drabbar barnfamiljer. Regeringen gör för lite för att råda bot på detta. För att möta mångfalden bland familjer krävs en mångfald av bostäder och boendeformer. Därför behöver valfrihet bli ett ledord för bostadspolitiken på ett sätt som helt saknas. Lika lite som regeringen ska avgöra vilka former av barnomsorg familjer bör välja, ska staten detaljreglera vilken typ av bostäder som ska byggas för att tillgodose de behov som finns. Särskilt gäller det om man, som Socialdemokraterna, väljer att satsa alla resurser på en typ av bostäder som är långt ifrån idealisk för växande barnfamiljer, nämligen de minsta hyresrätterna. Det som behövs är en tillräckligt stor bostad, och en bostad som erbjuder långsiktighet och trygghet. För många innebär ägandet av sin bostad just detta att trygghet finns för att skaffa (fler) barn. Alternativ och valfrihet har dock inte samma prioritet hos alla riksdagspartier. Socialdemokraterna har drivit en målmedveten kampanj mot bostadsrätten som boendeform. Det hårdnande regelverk som successivt försvårat ombildningar av hyresrätter vilar på en misstro mot bostadsrätten. Bostadsrätten framställs ofta från socialdemokratiskt håll som ett oönskat och spekulativt inslag på bostadsmarknaden. Regeringens politik genomsyras av en attityd till bostadsrätter och bostadsrättsombildningar som ett problem. Det här gäller i än högre grad ägarlägenheter, vilka regeringen i en proposition slagit igen dörren för. Ett ofta diskuterat problem är bristen på rörlighet på bostadsmarknaden att det behöver åstadkommas flyttkedjor. En sådan rörlighet är avgörande för möjligheterna att hitta inte bara en bostad vilken som helst utan en bostad som passar den egna eller familjens livssituation. råder bostadsbrist i över 160 kommuner, så det finns ett uppenbart behov av att redan på kort sikt öka produktionen kraftigt. Men detta behov kan inte tas till intäkt för att bostadspolitiken ensidigt ska inriktas mot de minsta och billigaste lägenheterna för att maximera antalet nya bostäder. För att åstadkomma rörlighet krävs ett varierat byggande, ett byggande som skapar boenden för livets olika skeden och familjers olika önskemål. Möjlighet måste finnas att välja mellan lediga bostäder i olika upplåtelseformer och storlekar. För det krävs först och främst en ökad bostadsproduktion. 8Ökande boendeskatt och bostadsbrist har det lägsta bostadsbyggandet i OECD-området och de näst högsta boendekostnaderna i EU. Boendet har gått från att vara ett välfärdsområde som subventionerats kraftigt till att vara en inkomstkälla för staten. Nivån på skattehöjningar och subventionsneddragningar på bostadsområdet under det senaste dryga decenniet är svindlande. Fastighetsskatten har höjts från ca till en i budgetpropositionen beräknad nivå på . Räntebidragen har sänkts från som mest till . har den socialdemokratiska regeringen skurit ned bostadsbidraget från till . Omläggningen av bostadspolitiken medförde en kollaps i bostadsinvesteringarna som saknar motstycke i såväl internationell som historisk jämförelse. Nyinvesteringarna i bostäder sjönk från ca (priser) 1990 till ca 1995, en nedgång . Antalet påbörjade bostäder sjönk från 70000 till 11000 . Byggandet ökar , men inte i en takt som motsvarar behovet. I bostadsmarknadsenkät fortsätter antalet kommuner som rapporterar bostadsbrist i kommunen som helhet att öka, för att uppgå till 111. Därutöver uppvisar 56 kommuner bostadsbrist i centralorten. Sammantaget blir det alltså 167 av landets 290 kommuner. var motsvarande siffra 71 kommuner. Problemen på bostadsmarknaden sprider sig snabbt över landet. Bostadsbristen drabbar främst ungdomar och inflyttare till kommunerna. Bostadsbristen är därmed ett allvarligt hinder för den ekonomiska tillväxten, framför allt i . Bristen påverkar också äldres möjligheter att få tag i en lägenhet när skötseln av villan blivit för arbetsam eller bostadsytan upplevs som för stor. bostadspolitik under den socialdemokratiska regeringen är uppbyggd kring ett antal mer eller mindre tillfälliga bidragssystem med en hög grad av detaljstyrning och svåröverskådliga ansökningsprocesser. avvisar denna bidragsorienterade politik, eftersom den bär ett betydande ansvar för att byggandet inte tar fart trots bostadsbristen. förslag om minskade subventioner till bostadssektorn och den närmare utformningen av minskningen ska ses mot bakgrund av att också fastighetsskatten på flerfamiljshus föreslås avskaffas och ersättas av en fastighetsavgift, vilket skulle minska skatte-/avgiftsuttaget på flerbostadshusen med . föreslår att räntebidraget avvecklas till 2011. Förslaget innebär att inga nya räntebidrag beviljas. För de fastigheter som har räntebidrag och som är befriade från fastighetsskatt sänks schablonen för beräkning av räntekostnaden till 2006 från dagens . Därefter trappas schablonen ned successivt . För övriga fastigheter trappas schablonen för beräkning av räntekostnaden ned från . Utöver detta avskaffas skattelättnaden för vissa byggtjänster och investeringsbidrag för anordnande av hyresbostäder. Beviljandet av nya stöd i dessa system upphör . Förslagen beräknas medföra en sammantagen besparing för den offentliga sektorn på 2006. Regeringen har låtit en arbetsgrupp inom genomlysa det nuvarande systemet för bostadsfinansiering och bostadssubventioner. Ett av förslagen från arbetsgruppen är att räntebidragen ska avvecklas successivt . Regeringens bostadsfinansieringsgrupp konstaterar att den avreglerade kapitalmarknaden erbjuder bostadssektorn väsentligt bättre finansiella betingelser än det varit möjligt att reglera eller subventionera fram (Ds 2005:39 Bostadsfinansiering s. 15). instämmer i denna analys och anser att varken fastighetsskatt eller räntebidrag bör utgå för flerbostadshus. Den avveckling av bostadssubventionerna som inleddes bör fullföljas och en utfasning av räntebidragen inledas . Enligt bör inga nya räntebidrag beviljas efter , vilket ger byggsektorn ett rimligt mått av framförhållning. För fastigheter som är befriade från fastighetsskatt bör schablonen för beräkning av räntekostnaden, som är , successivt trappas ned från år . För fastigheter som betalar fastighetsskatt trappas schablonen för beräkning av räntekostnaden ned från år . Sammantaget innebär detta att anslaget till räntebidrag kan sänkas med jämfört med regeringens förslag i budgetpropositionen. Den närmare utformningen av räntebidragets avvecklande ska ses mot bakgrund av förslag att den statliga fastighetsskatten ska avskaffas för både småhus och flerbostadshus. Att regeringens tillfälliga investeringsstöd för bostadsbyggande är felkonstruerade, med sina stränga kriterier på boendeyta och hyresnivåer, visas tydligt av att sökanden har saknats. För vart och ett av åren 20032006 har regeringen anslagit till investeringsbidraget för anordnande av hyresbostäder. 2004 lyckades länsstyrelserna bara fördela . är prognosen att 428 miljoner går åt. Det ackumulerade anslagssparandet, dvs. anslagna medel som inte gått åt, beräknas /06 uppgå till . Den s.k. investeringsstimulansen för lägenheter på upp till 70 kvm, vilken emellanåt rubriceras som sänkt byggmoms, anges i statens årsredovisning ha uppgått till under detta år. Det ska jämföras med prognoserna budget som angav en skattereducerande effekt på . De bostadspolitiska satsningar som regeringen då och då basunerar ut, tenderar alltså att inte bli tillnärmelsevis så stora i verkligheten. Mot bakgrund av detta bör hela anslag 31:11 Investeringsbidrag för anordnande av hyresbostäder dras in. Tillräckliga medel för att hantera de beviljade bidrag som ännu inte utbetalats finns i det anslagssparande som byggts upp under anslaget. Regeringens skattereduktion för visst bostadsbyggande, den s.k. investeringsstimulansen, beräknas enligt och uppgå till 2006 om inga ytterligare ansökningar beviljas. Det ska jämföras med regeringens bedömning i budgetpropositionen att investeringsstimulansen ska uppgå till 2006. 10En total bostadspolitisk reform I stället för att lappa och laga på det nötta bostadspolitiska täcket borde regeringen ta sig an bostadsbyggandets fundamentala problem och dra upp riktlinjer för en helt ny, långsiktig bostadspolitik. Det krävs en förändring av byggandets förutsättningar på en rad områden. För är det uppenbart vilka förändringar i statens politik som är nödvändiga. Fastighetsskatten bör avskaffas, planprocessen förenklas och en friare hyressättning införas i nyproducerade fastigheter för att stimulera bostadsinvesteringar. Det måste göras mindre problematiskt och mer lönsamt att bygga och äga alla typer av bostadsfastigheter. Bara då kan bostadsmarknaden bli en del av den samhällsutveckling som vill se mot större frihet och trygghet. Stabila villkor för byggandet skapas framför allt genom tre åtgärde: dels en förenklad planprocess, som utretts av en parlamentarisk kommitté och där antalet överklagandeinstanser behöver minska, dels en förändrad hyreslagstiftning med friare hyressättning i nyproduktion, i enlighet med vad hyresgästerna och fastighetsägarna enades om, och en orientering av bruksvärdessystemet mot att bättre motsvara de boendes värderingar. Lika viktigt är att staten avhåller sig från plötsliga snedvridande ingrepp som förändrar framför allt de ekonomiska förutsättningarna för byggande. Det måste bli ett slut på utnyttjandet av sådana tillfälliga investeringsstöd som vid upprepade tillfällen har lämnat bygg- och bostadsmarknaden i total ovisshet om vilka villkor som kommer att råda . Bostäder beskattas genom full moms och fastighetsskatt både som konsumtion och kapital, vilket inte sker för någon annan vara eller tjänst och vilket strider mot principerna bakom skattesystemets uppbyggnad. Effekterna av detta är att av kostnaderna för en ny bostad är skatter, när full fastighetsskatt börjar betalas. Därmed är bostaden tillsammans med bl.a. sprit, tobak och bensin de varor som extrabeskattas i vårt land. Att hälso- och miljöskäl motiverar den extra höga beskattningen av alkohol, tobak och energi är välkänt, men vilka skäl finns det för att extrabeskatta boendet? Menar allvar med att en bostad för alla är en social rättighet borde boendet beskattas lägre än övriga varor och tjänster, inte högre som . För att främja nyproduktion av bostäder och för att minska boendekostnaderna föreslår att fastighetsskatten avskaffas. föreslår därutöver att skattereglerna vid uthyrning av lägenhet i privatbostad förändras. 11Reformerad beskattning av byggande och boende föreslår att fastighetsskatten avskaffas . I stället bör en fastighetsavgift om maximalt för småhus och och lägenhet införas. Sammantaget innebär reformen att den löpande beskattningen (avgiftsuttaget) av boendet minskar med ca 2006. Det skulle ha mycket stor betydelse inte bara för boendekostnaderna utan också för de långsiktiga ekonomiska förutsättningarna för nybyggande. Fastighetsbeskattningen ökar trots regeringens tal om begränsningsregler och dämpningsregler dramatiskt. Från 2001, till en i budgetpropositionen beräknad nivå på 28,1miljarder kronor . Fastighetsskatten bör avvecklas inte bara för att den är oerhört hög. Mer väsentligt är att den inte tar hänsyn till skattebetalningsförmågan. Den beskattar inte inkomster som finns, utan själva boendet, och styrs av grannarnas hus- och lägenhetsförsäljningar. Konsekvensen blir att människor tvingas att flytta av skatteskäl. kritik mot fastighetsbeskattningen tar sin utgångspunkt i övertygelsen att alla skatter måste vara begripliga, upplevas som rättvisa och därmed kunna moraliskt och politiskt legitimeras. Alla skatter måste kunna prövas utifrån grundläggande värden. Skatter kan vara oetiska i den meningen att lagstiftningen i sig innebär att grundläggande etiska värden och mänskliga fri- och rättigheter och härur härledda skatterättsliga principer överträds. Vår uppfattning är att fastighetsskatten genom sin konstruktion kommer i konflikt med såväl äganderätten som den social- och skatterättsliga principen om skatt efter bärkraft. Den statliga fastighetsskatten kan inte heller motiveras utifrån intresseprincipen, eftersom det inte finns någon som helst koppling mellan å ena sidan den skatt man tvingas betala och å andra sidan någon form av förmån eller nyttighet man har som fastighetsägare. Den begränsningsregel och den dämpningsregel som regeringen infört, respektive föreslagit i budgetpropositionen, är tillsammans med ändrade grundavdrag i förmögenhetsbeskattningen, bara de senaste exemplen på de återkommande ad hoc-mässiga regeländringar, som bekräftar vår principiella kritik av hela fastighetsskattesystemet. Dessa regelförändringar har enbart tillkommit för att blidka en välgrundat allt argsintare opinion. Avskaffandet av den statliga fastighetsskatten bör ske i samband med en reform där kommunerna ges rätt att ta ut en avgift för de kostnader man har som direkt härrör till de fastigheter som finns i kommunen. Förslaget finansieras också av en höjd reavinstbeskattning från vid försäljning av privatbostad. Det är angeläget att överflytta beskattning från fiktiva till verkliga inkomster. föreslår också att möjligheten till uppskov av reavinst vid bostadsförsäljningar inskränks något. Det är rimligt både ur ett fördelningsmässigt perspektiv och ur ett strukturellt perspektiv. Genom att tillåta uppskov för endast halva reavinsten dämpas prishetsen något i attraktiva områden, som vår fastighetsskattereform får en rimlig finansiering. De fastighetsägare som får en kraftig värdeökning genom en låg fastighetsavgift, får betala en större del av skatten när man väljer att sälja huset. De stigande fastighetspriserna i innebär risker för hushållen. Tack vare låga räntor och förhållandevis generösa banker blir budgivningar vid bostadsförsäljningar ofta häftiga tillställningar. På grund av bostadsbristen är hushållen nu beredda att ta på sig stora skulder för att ordna ett boende skulder som i ett senare skede kan visa sig för tunga att bära. För en del hushåll med låga inkomster innebär prisnivån i framför allt storstäderna att det är svårt att över huvud taget tag sig in på bostadsmarknaden. Förslaget utvecklas vidare i riksdagsmotion om fastighetsskatten. I motiverades fastighetsbeskattningen som en s.k. garantibeskattning, där fastighetsägare skulle betala för garanterade samhällstjänster i form av vatten, avlopp, tillfartsvägar etc.