mot · GT02MJ447 · 2005-10-04 00:00:00 — 8Lås inte in den som skyddar sina djur dömdes en bonde i till att avtjäna i fängelse för att ha skjutit en varg som upprepade gånger angripit hans egna och en grannes tamdjur. Domstolen ansåg att det gått mellan det senaste angreppet och det dödande skottet. Detta påminner oss återigen om behovet av en förändrad och tydligare lagstiftning för skyddsjakt i anslutning till rovdjursangrepp. I den svenska opinionen finns ett stöd för att skall ha livskraftiga rovdjursstammar. orsakar rovdjuren lokalt omfattande skador och olägenheter inom områden där rovdjurstätheten är hög. På flera håll har vargstammen vuxit sig så stark att den avsevärt försvårar lokalbefolkningens möjligheter att leva ett normalt liv. Tamdjursägare känner oro för sina djur, såväl som osäkerhet kring under vilka omständigheter det är tillåtet att skjuta varg i nödvärn. Det har också hävdats att avsaknad av jakt på varg leder till att vargen förlorar sitt naturligt skygga beteende gentemot människan och då kan börja stryka omkring i mänsklig bebyggelse. Det bör därför finnas möjlighet att skjuta rovdjur som vållar problem för ägare av tamdjur. Det är oacceptabelt att ha en lagstiftning som tvingar djurägare att overksamma stå och se hur exempelvis en varg eller lo river deras tamboskap. Jaktförordningens nuvarande utformning är olycklig. 28:e paragrafen i jaktförordningen bör ändras så att det tydligt framgår att det blir möjligt att direkt skydda sina tamdjur vid rovdjursangrepp utan beslut av en myndighet. Problemen med paragraf 28 och dess betydelse har varit väl kända för regeringen . Även har kommit fram till att paragrafen är olämplig. I har kommunstyrelsen försökt finna en konstruktiv utväg och lanserat manifestet På rätt spår, där det bl.a. föreslås att den lokala nivån skall ges ett större inflytande på rovdjurspolitiken och att detta sedan skall utvärderas. Bland förslagen från kommun finns krav på ändring av 28:e paragrafen, ökade satsningar på förebyggande åtgärder, information om vargrevir, kompensation till lokalbefolkningen i rovdjurstäta områden samt avskjutning av enstaka djur med särskilt oönskat beteende. Även Världsnaturfonden föreslår enklare och mindre stränga regler för skyddsjakt på rovdjur. har vid upprepade tillfällen i krävt att paragraf 28 ändras. Ju längre den nuvarande utformningen av jaktförordningen finns kvar desto fler djurägare riskerar att hamna i fängelse på mycket svårbedömda grunder. En generell rätt till skyddsjakt på rovdjur inom från boningshus och inhägnad mark bör införas. anser också att beslutande myndigheter skall ges ökade befogenheter att medge jakt för att förebygga skador eller andra olägenheter samt för att realisera beslut om en varsam tillväxt av rovdjursstammarna. har också föreslagit att alla skador på tamdjur som orsakas av rovdjur bör ersättas, inklusive de som drabbar jakthundar och hästar. Ökade resurser behövs också för uppsättning av elstängsel och för andra åtgärder som krävs för att möjligheterna till djurhållning i områden med stora rovdjur skall kunna garanteras. Även 27:e paragrafen i jaktförordningen bör ändras så att kan ge länsstyrelserna möjlighet att ge tillstånd till skyddsjakt på varg en skyddsjakt av avlysningskaraktär i enlighet med vad som är fallet när det gäller björn och lo. De fördelar som finns med regionalt beslutsfattande har särskilt stor betydelse i de fall där det krävs en snabb beslutsprocess. Länsstyrelserna i de län där det finns fasta stammar av rovdjur har kompetens att hantera en beslutanderätt som stämmer överens med de övergripande målen för de aktuella arterna. Genom inrättande av regionala rovdjursgrupper kommer denna kompetens att förstärkas ytterligare. vill ha en livskraftig vargstam i . Men den tondöva och konfrontativa politik som den socialdemokratiska regeringen för kommer att leda till att vargen utrotas, helt enkelt därför att varghatet blir för starkt i de områden där vargen skall leva. Där lever nämligen också människor. Det finns anledning att tro att vargens framtid i blir mer osäker med det vargmotstånd som byggs upp ute i landet. Kanske skulle man kunna sammanfatta som : Först när vargen får skjutas har den en chans att överleva. Den storm som drabbade saknar motstycke i modern tid. Sammanlagt drabbades 730000 människor av strömlöshet. Vissa var utan el i . Även telefonförbindelserna slogs ut. Skogsbönderna gjorde en stor insats när de högg upp vägar och ledningsgator och bokstavligt talat såg till att människor överlevde veckorna efter stormen. Att bli utan elförsörjning får stora konsekvenser i ett samhälle där sårbarheten är stor. För det enskilda hushållet innebär det att vatten och värme försvinner i huset. Varar detta blir det inga stora problem men när det handlar om veckor och kanske i vissa fall månader blir vardagen mycket svår och tungarbetad. De som har egen brunn och en alternativ värmekälla eller som har investerat i eget reservelverk klarar sig hjälpligt men med större arbetsinsats för att klara de vardagliga sysslorna. Men också de drabbas av förstörd mat i frysen, mer av restaurangbesök, kort sagt fördyrade levnadsomkostnader. För dem som saknar alternativ värmekälla eller brunn blir tillvaron outhärdlig, direkt hälsovådlig och mycket belastande ekonomiskt. För den som driver ett företag blir de ekonomiska konsekvenserna än större. Mjölkbonden som kanske får handmjölka för att sedan hälla bort mjölken eftersom mjölkbilen inte kommer fram drabbas av stora förluster. För företag med anställda som inte kan utföra sina vanliga sysslor utan får städa eller friställas är de ekonomiska konsekvenserna oöverblickbara. Det är naturligtvis orimligt att ett samhälle som är totalt beroende av sin elförsörjning skall lamslås i månader till följd av en katastrof när det finns sätt att bygga större säkerhet. Elbolagen som njutit stora vinster har ett stort ansvar för att skynda på nedgrävning av kablar där detta är praktiskt möjligt. Skälen till att vi nu och även framöver riskerar att drabbas av stora elavbrott i främst skogsområden är många. Nätbolagen har monopol, varför de ej alltid tänker utifrån kundnytta. Dessutom är många nätbolag små utan de stora ekonomiska resurser som de stora elleverantörerna, som debatten ofta handlar om, besitter. Den snabba förnyelsen av det svenska elnätet har låtit vänta på sig. Reducerad elskatt under i hårt drabbade områden i västra och kan snabba på processen och hålla elpriset oförändrat för elkunderna trots de betydande investeringar som krävs av elbolagen med risk för åtföljande taxehöjningar. måste fastställa kraven på nätbolagen i form av risknivå och leveranskvalitet samt skadeståndsplikt för utebliven leverans. För att skapa incitament för och möjlighet till att utöka takten för elbolagen att höja leveranssäkerheten bör således såväl skadeståndsplikten utökas som elskatten sänkas. Skadeståndsplikten bör relateras till de drabbades faktiska merkostnader, t.ex. via traktamentsliknande schabloner enligt arbetslivets och skattelagstiftningens modell. Plikten skall självklart inte baseras per abonnent utan per person i hushållet. De totala samhällskostnaderna för strömlösheten till följd av stormkatastrofen bör analyseras. Många företag har drabbats av kostnader till följd av stillestånd i produktionen. Det handlar dels om kostnader för produktionsbortfall, dels om kostnader till följd av straffklausuler i leveransavtal. Elleverantören bör i lagstiftningen ges ett tydligt ansvar för dessa kostnader. Ersättning bör även här utgå i förhållande till de faktiska merkostnaderna. I takt med att det svenska rättsväsendet dragit sig tillbaka från närsamhället har landsbygden drabbats särskilt hårt. råder i praktiken Vilda västern på vissa håll i den svenska glesbygden. I storstäderna skaffar sig den som kan betala privat skydd medan får finna sig i villainbrott och annan kränkande vardagsbrottslighet. Ouppklarade brott, lång väntetid hos polisen, stängda polisstationer, ökad oro för överfall och inbrott samt vetskapen om att närmaste polis finns bort är den vardag många svenskar lever med. Ökningen av brottsligheten, framför allt den grövre brottsligheten, beror inte på otur. Det är en förutsebar konsekvens bl.a. av en medveten socialdemokratisk nedrustning av polismakten i . Med en kristdemokratisk regeringsmedverkan kommer rättsväsendet att få de resurser som behövs för att bekämpa brottsligheten även på landsbygden. Alla medborgare har rätt att kunna få hjälp av polis, även om man bor på landsbygden. Ett rättssamhälle kräver fungerande domstolar. Deras uppgifter är att handlägga mål och ärenden på ett rättssäkert och effektivt sätt samt att avkunna dom inom rimlig tid. Tingsrätternas förankring i sitt geografiska område har betydelse för åklagarnas, advokaternas, domarnas och nämndledamöternas kännedom om lokala förhållanden och ytterst för domstolens legitimitet. Regeringens målsättning är att skapa större domkretsar med färre tingsrätter. motsätter sig att små tingsrätter läggs ned. Om nedläggningarna fortskrider i enlighet med regeringens inriktning är risken stor att rättssäkerheten allvarligt äventyras. 11Stärk det civila samhället 11.1Det civila samhällets betydelse vid kriser I såväl katastrofen orsakad av flodvågen i som stormen i vårt eget land har det visat sig vilken betydelse det civila samhället har för att hantera människors utsatthet. På samma sätt som berättelserna från dem som var med i spår tas tillvara i den statliga utredning som tillsatts, bör berättelser om medmänniskors insatser i stormkatastrofen uppmärksammas och tillvaratas. Vikten av de frivilligas insatser bör erkännas. Det handlar exempelvis om enskilda organisationer, kyrkor och företag som ställt upp på olika sätt. borde detta ge en tankeställare om hur denna medborgaranda och det frivilliga engagemanget kan tas till vara under mer normala omständigheter. Detta bör ges regeringen till känna. Den ideella sektorn verkar i gränszonen mellan privat och offentlig sektor. Det privata, det ideella och det offentliga alla har en viktig plats i ett väl fungerande samhälle. Ofta kallas den ideella sektorn också den tredje sektorn eller den sociala ekonomin. Med andra ord avses den organiserade verksamhet som bedrivs fristående från både den privata och den offentliga sektorn. Den sociala ekonomin är av särskild betydelse på landsbygden, där kommersiella aktiviteter för kultur, idrott m.m. ofta inte är möjliga. Syftet med verksamheterna är att göra konkret nytta för medlemmarna eller för andra grupper i närsamhället. Organisationerna inom den sociala ekonomin, folkrörelser, föreningar och frivilligorganisationer fungerar ofta som samhällets känselspröt. De är de första att hitta orättvisor, upptäcka kantigheter, kartlägga nya områden och anta nya utmaningar. De kompletterar den offentliga verksamheten. Detta gör den sociala ekonomin till ett viktigt instrument för att fånga upp möjligheter att vända en nedåtgående trend i en bygd. Det offentliga sociala skyddsnätet har nominellt sett blivit allt tätare . När det gäller den offentliga servicen är det dock i praktiken ofta tvärtom: distriktssköterska, tandläkare, kommunkontor, skola, äldrevård, m.fl. offentliga verksamheter överger byn. Det är lätt att glömma att det även på landsbygden finns stora sociala problem med ungdomar på glid, ensamstående föräldrar som har svårt att få vardagen att gå ihop och äldre som är ensamma. Ökade resurser och bättre metoder i den offentliga sektorn är inte ensamt svaret på dessa problem. anser att ökade möjligheter till engagemang från den ideella sektorn kan bidra till att höja kvaliteten i det offentliga serviceutbudet. Det gäller inte bara kultur och fritid utan även exempelvis vårdcentraler. Ett exempel som är värt att lyfta fram är det lilla samhället utanför där en ideell förening med 1 200 medlemmar äger och driver en vårdcentral. 11.3Stöd till allmänna samlingslokaler De allmänna samlingslokalerna är av stor betydelse för boende på landsbygden. Det finns fortfarande många orter som helt saknar samlingslokal men som är i behov av en sådan. Ofta är samlingslokalen liktydigt med byars och små samhällens identitet, sammanhållning och utveckling. Alla de många byutvecklingsgrupper som i regi enträget arbetar för sin bygds överlevnad och utveckling nyttjar ofta dessa samlingslokaler för sitt engagemang. Om demokratin, det offentliga lokala samtalet, skall frodas måste det finnas tillgång till lämpliga lokaler på rimligt avstånd. Mötesplatser för samtal skapar möjligheter till demokratisk skolning. Det var inte sällan på IOGT-logen, i frikyrkan eller i Folkets hus som det demokratiska intresset för många vaknade . Detta arv är värt att förvalta och föra vidare. Ofta utgör samlingslokalen också ett centrum för kulturell verksamhet av olika slag. I av rotlöshet utgör inte minst alkoholfria miljöer en positiv samlingsplats för våra ungdomar. Detta är viktigt att stödja. De ekonomiska betingelserna för allmänna samlingslokaler, är kärva. Regeringen har dragit, in resurser från anslagen till samlingslokaler vilket skapar brist på mötesmöjligheter i vissa delar av landet. Verksamheten är oftast ideellt driven och lokalt engagerade människor bidrar med många frivilliga arbetstimmar. De ringa medel som stat och kommun satsar ger därmed ett mervärde som skapar engagemang. föreslår därför i sin budgetmotion att ytterligare utöver regeringen satsas på anslaget för samlingslokaler under utgiftsområde 17 för . Lokal förvaltning är ett fenomen som prövats på flera håll . Formerna kan variera och bl.a. innebära lokal samförvaltning och lokal självförvaltning. Innebörden är att det lokala samhället ges en ökad autonomi över sina naturresurser. Det som är aktuellt att förvalta lokalt är bl.a. skog och mark, jakt, fiske, renbete och kommunikationer (vägar, skoterleder, m.m.). När bolagiserades påbörjades en utförsäljning av de tidigare statliga skogarna. I samarbete med har trevande försök med lokal förvaltning genomförts i vissa områden, även naturskyddade sådana. Ett gott exempel på detta är bl.a. Byskogsforum i norra och västra där lokala krafter arbetar för att skapa utkomstmöjligheter för den lokala befolkningen också i den yttersta glesbygden. Flera sådana goda exempel med lokal initiativkraft finns. Målsättningen att skapa lokala förvaltningsmodeller i berörda områden kan vara ett sätt att rädda och skapa nya arbetstillfällen. Modeller för lokal skogs- och naturförvaltning måste stödjas fram till konkreta beslut. kan, om bara viljan finns, bli ett bra instrument i regionalpolitiken. De stora arealer av skyddsvärd skog som regeringen avser undanta från skogsproduktion i form av reservat och nationalparker kan med en något annorlunda satsning skapa nya utkomstmöjligheter genom lokal tillsyn och förvaltning med inslag av turistisk verksamhet av vildmarkstyp. Den biologiska mångfalden i skogen bör inte i första hand säkras genom socialisering av skogsmarken, utan kan med fördel förvaltas med hjälp av frivilliga naturvårdsavtal, skötselområden och andra åtgärder med lokal förankring. Likaså skapas genom miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag möjligheter till nya arbetstillfällen genom att förstörda vattendrag återskapas och ger nya möjligheter på fiskets område. Visionen att många vattendrag i åter skall bli miljöer för vandrande fiskarter som lax, harr och öring är en god utgångspunkt för fortsatt utvecklingsarbete. Här finns också en stor framtida potential för turism, inte minst för det svenska inlandet. Bland annat arbetar fiskevårdande organisationer för en restaurering av det rinnande vattnet i Siljansområdet med syfte att rädda spillran av den stora Siljansöringen och få denna fisk att etablera sig i de vattendrag som rinner ut i Siljan. Sådan verksamhet är värd stöd. Åtgärder måste också vidtas för att östersjölaxen skall återkomma till norrlandsälvarna i större skala. Länsstyrelserna har ofta haft en viktig roll i arbetet med de lokala förvaltningsmodeller som växt fram. Det finns ett behov av att det institutionella och legala ramverket är adekvat och uppdaterat i förhållande till de möjligheter och önskemål om lokal förvaltning som finns ute i landet. Det bör därför tillsättas en utredning som får i uppdrag att lämna förslag på hur det institutionella och legala ramverket bör utvecklas för att uppmuntra och möjliggöra nya former för lokal förvaltning. Detta bör ges regeringen till känna. och de många lokala utvecklingsgruppernas arbete är bra exempel på lokal demokrati i ett underifrånperspektiv. Efter många års arbete och handlar det i fortsättningen om att stimulera alla krafter i arbetet med att skapa tillväxt även på landsbygden och de mindre orterna. Målsättningen är att ingen ort är för liten för att få möjlighet att överleva. För att klara deltagandet i det regionala partnerskapet och arbetet med tillväxtavtalen, krävs en samordnande kraft vid länsbygderåden, en kraft som kan arbeta för och ta vara på befintliga resurser. Här är det också värt att uppmärksamma resultaten av EU:s gemenskapsinitiativ Leader, som ger stöd till pilotprojekt för att hitta nya lösningar för att skapa en hållbar framtid för landsbygden. Initiativet bygger på att ett lokalt partnerskap, bestående av likvärdiga parter från näringslivet, den ideella sektorn och den offentliga sektorn utformar ett ramprogram för landsbygdsutveckling och sedan också bildar den beslutsgrupp som förmedlar de ekonomiska resurserna och följer upp projektresultaten. Denna form av fördjupad demokrati och bemyndigande av medborgarna skapar resultat i form av samarbeten och utvecklingsprocesser vid sidan om de konkreta resultaten i skapade och bevarade arbetstillfällen. I doktorsavhandling kom till byn, 2002, diskuteras framgångar och även vissa problem med denna form av fördjupad lokal demokrati. 14Säkerställ en grundläggande service förslag om ett grundservicepaket som skall sätta stopp för serviceindragningar inom småorts-, landsbygds- och glesbygdsområden bör beaktas. Förslaget innebär att posten och lanthandeln skall ta ansvar för en typ av grundservicepaket. Flera projekt stödda av EU-medel pågår ute i landet där syftet är att hitta möjligheter att rädda landsbygdsbutiken. Flera modeller med samordnad service prövas. Modellen med medborgarkontor där stora delar av den samhälleliga och privata servicen samlas lanserades under den borgerliga regeringsperioden 19911994. Post- och lantbrevbärare utgör en viktig funktion som i många bygder innebär en värdefull social kontakt för äldre och en omistlig hjälp för småföretagare. Behov finns också att hitta vägar till upphandlingsmodeller som gynnar de lokala småföretagen och den lokala miljön. Nuvarande upphandlingsförordningar gynnar storskalighet, ofta utan miljöhänsyn. Vid upphandling bör möjligheten att ställa krav utifrån miljöhänsyn, där även transportavstånden vägs in, stärkas. har i en regionalpolitisk motion föreslagit att lokala servicepunkter inrättas, vilket innebär en samordning av gemensamma tillgångar för att med utgångspunkt i de lokala förutsättningarna garantera en grundservicenivå inom rimligt avstånd. Upprättandet av lokala nav bör ske i samarbete mellan lokalbefolkning, bygderörelsen, näringslivet, kommunen och . 14.2Byskolan livsnerven i byn Många byskolor hotas av stängning på grund av för få elever. Tyvärr är detta verkligheten för många glesbygdsboende inte minst i inland. Hur skall 6-åringar behöva färdas på dåliga grusvägar till tätortsskolan? Man kan också fråga sig hur lång en 6-årings arbetsdag får vara. Naturligtvis kan inte krav ställas på att kommunen skall fortsätta driva en byskola med alltför få elever utan att de får specialdestinerade resurser för byskolan. Om föräldrar trots allt väljer att stanna kvar i byn som det är svårt att godta allt för långa resvägar till skolan för barnen, finns ett utrymme i skollagen för s.k. hemundervisning. Flera familjer i en by kan sannolikt samverka för gemensam egen undervisning av barnen med stöd från samhället. Stor restriktivitet föreligger från när det gäller att bevilja tillstånd till detta. Ett bättre alternativ är kanske att starta en fristående skola. Enligt regler måste antalet barn vara minst 20 om inte särskilda skäl föreligger. menar att tillämpningen av de dispensmöjligheter som finns när det gäller att starta en friskola med ett lägre elevantal i glesbygdsområden bör vara generösa. På landsbygden är det ofta långt till närmaste förskola. Detta gör det extra besvärligt för de föräldrar som tvingas passa in i den socialistiska modellen där de små barnen skall skjutsas till den kommunala barnomsorgen, vistas där och sedan skjutsas hem igen. Familjepolitiken som den är utformad utgår ifrån att alla föräldrar vill arbeta heltid och vill ha sina barn i förskola. Alla familjer skall passa in i samma mall. De som väljer något annat blir helt utan stöd från det offentliga. Det kan t.ex. handla om föräldrar som vill vara hemma lite längre med sina små barn eller som vill arbeta lite mindre . Det är inte rimligt. Likaväl som det offentliga skall garantera att det finns förskolor och familjedaghem som håller högsta kvalitet skall det offentliga stödja de familjer som väljer att ordna omsorgen om barnen på annat sätt. Alla föräldrar vill det bästa för sina barn. Denna positiva drivkraft skall stödjas av samhället och offentlig sektor både när barnen är små och när de blir tonåringar. vill därför underlätta barnfamiljernas vardag genom att skapa en barnomsorg som präglas av valfrihet och flexibilitet. Kommunerna bör få mer att säga till om när det gäller utformningen av barnomsorgen, exempelvis genom införande av kommunalt vårdnadsbidrag. fantastiska natur med en lång kustlinje och en rikedom av insjöar och vattendrag är något vi skall värna om och bevara för efterkommande generationer. Människans närvaro utgör både en förutsättning och hot mot dessa olika vattendrag. Delar av landsbygden är avfolkningsbygder med ett omfattande säsongsboende. Här kan behoven av stöd till lokalt näringsliv och permanent boende vara starkare än behovet att reglera. I många kommuner som hotas av avflyttning kan just det natur- och strandnära boendet vara en attraktionskraft för att behålla eller locka till sig nya invånare. En avvägning mellan bevarandeintressen och utvecklingsintressen måste göras. Denna avvägning måste se olika ut i olika delar av landet. Eftersom olika områden har skilda värden och möjligheter måste utvecklingen noga anpassas till platsen och den aktuella situationen. I denna avvägning måste de avgörande besluten överlåtas till kommunerna i nära samråd med de medborgare som berörs. Inom områden med lågt bebyggelsetryck och talrika sjöar och vattendrag skall kommuner med stöd av analyser i översiktsplanen kunna medge undantag från strandskyddsbestämmelserna om inte det rörliga friluftslivet eller den biologiska mångfalden äventyras. anser att det generella strandskyddet enligt skall kvarstå för hela landet, men att beviljande av dispens bör flyttas till nivå. Härvid förutsätts att kommunerna inhämtar erforderlig kompetens beträffande de biologiska värdena och om detta ej finns på nivå skall kompetens inhämtas. Därför bör besvärsrätt i strandskyddsärenden tas bort. Det är dock av största vikt att undantag ges under förutsättning att varken den biologiska mångfalden eller kommande generationers tillgänglighet till strandlinjen äventyras. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredning med uppdrag att genomföra en översyn av roll och uppdrag inom den regionala utvecklingspolitiken. Utredningen mynnade ut i betänkandet Mot en ny landsbygdspolitik (SOU 2003:29). De slutsatser utredningen landar i stöder huvudsakligen synsättet att är för litet för att ha omfattande operativa uppgifter. anser att det nu är dags att byta namn på till , detta för att tydligare staga upp landsbygdsaspekten i politiken. Landsbygdspolitik är inte synonymt med regionalpolitik eller glesbygdspolitik. Landsbygd finns såväl tätortsnära som mer perifert geografiskt.