mot · GT02MJ448 · 2005-10-04 00:00:00 — Det ekologiska jordbrukets roll för uthållig utveckling och fattigdomsbekämpning Ekologiskt lantbruk kan bidra till ekonomisk tillväxt med minimerad inverkan på miljön, naturresurserna och människors hälsa, miljödriven affärsutveckling, minskning av användandet av fossila bränslen, diversifiering av energikällor, bevarande av biologisk mångfald, minskning av fattiga människors exponering för farliga kemikalier samt en möjlighet att stärka barns och kvinnors situation genom utbildning och bättre tillgång till livsmedel. 1,3 miljarder av jordens befolkning är extremt fattiga (lever på per dag) och nästan halva jordens befolkning är fattiga (lever på per dag). I är av befolkningen fattig. De fattigaste bor i . Omkring 800 miljoner människor har inte mat för dagen trots att två tredjedelar av befolkning bor på landsbygden och jordbruket är basen för produktion och näringsliv i de flesta . De flesta fattiga bor på landsbygden och är de som är mest beroende av jordbruk och naturresurser (fisk, skog, vilda djur etc.) för sin överlevnad och för att generera inkomster. Merparten av jordbrukarna i är kvinnor. De jordbrukande kvinnornas ställning är av tradition svag på grund av brist på tillgång på produktionsresurser. I diskussionerna om global hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning är frågor som rör landsbygden och jordbruket avgörande, även om sociala, ekonomiska och politiska faktorer är av grundläggande betydelse också för jordbrukets förutsättningar. Produktion av tillräcklig mängd baslivsmedel begränsas i många fall av bristande tillgång till kapital, mark och vatten. Därför är det viktigt att stödja en integrerad utveckling av landsbygd och jordbruk som gör att man kan producera för sina basbehov som man kan bygga upp och utveckla sin ekonomi. Uthålligheten i konventionella odlingssystem har inte varit tillfredställande, vare sig ekonomiskt, socialt eller ekologiskt. De har visat sig särskilt lite lämpade för småbrukare i lågproduktiva områden. Att stödja och utveckla miljöcertifierad/ekologisk produktion är en möjlighet att bidra till fattigdomsbekämpning och uthållig utveckling både miljömässigt, ekonomiskt och socialt. Ekologiskt lantbruk bidrar till ökad uthållighet och livsmedelssäkerhet genom att kombinera en rad insatser som är positiva för miljön och för bevarandet av ekosystemtjänster. Det bygger på ett utnyttjande av lokala resurser med liten insats av inköpta produktionshjälpmedel. Man använder organiska gödselmedel, vilket har positiv inverkan på markstruktur och vattenhushållning. Odlingen baseras på kvävefixerande växter, vilket minskar kostnaderna för handelsgödsel (och i förlängningen minskad energianvändning). Målsättningen är att reglera skadegörare med förebyggande och biologiska metoder, vilket minskar kostnaderna för kemikalier (och i förlängningen minskad energianvändning). Det minskar också den kemiska belastningen på miljön av skadliga, naturfrämmande ämnen. Likaså förbättrar det arbetsmiljön för dem som arbetar i jordbruket och minskar kostnaderna för hälsovård (antalet dödsfall av pesticider i jordbruket uppskattas till mellan 20 000 och 200 000 av WHO). Konceptet är enkelt och kommunicerbart och ger möjlighet till merpris på marknaden, vilket ger tillträde till en ökad handel på både regional och global nivå och möjlighet till ökade inkomster. Detta ger i sin tur möjlighet att utveckla landsbygden och minska fattigdomen. Även i de fall som en direkt marknad saknas för ekologiska produkter kan ekologisk odling minska fattigdomen genom ökade skördar, förbättrad nutrition, ökad förmåga att återhämta sig (resiliens) vid ogynnsamma väderleksförhållanden samt minskad skuldbörda (på grund av mindre behov av köpta insatsmedel). Den internationella marknaden för ekologiska produkter ökar liksom produktionen i såväl i-land som u-land. Ökningen av handeln med jordbruksprodukter går dock generellt sett långsamt, mycket beroende på de handelshinder och stödprogram som finns. Export av ekologiskt producerade livsmedel är ett sätt för länder i tredje världen att få tillgång till marknader i , och de utvecklade länderna i . På samma sätt som man i har avsatt särskilda medel för ekologisk produktion för att förändra inriktningen på svenskt jordbruk bör detta också göras för svenskt utvecklingssamarbete. anser att av den miljömiljarden skall avsättas till ett program för utveckling av ekologiskt lantbruk i samarbetsländerna. Ett reformerat handelssystem som främjar hållbar utveckling Handelssystemet måste främja en ekologisk hållbarhet och ge möjlighet för alla länder att utveckla sina ekonomier utan att hämmas av orättvisa globala spelregler. De sociala förhållanden för dem som är involverad i den produktion som vi importerar måste vara etiskt godtagbar. Den internationella handeln med jordbruksprodukter regleras av WTO:s jordbruksavtal. Genom detta har regler för tullar, exportstöd och interna jordbruksstöd införts. Förändringarna går dock långsamt. har många av världens minst utvecklade länder tvingats minska sina tullar efter påtryckningar från IMF och . Detta har försämrat livsmedelstryggheten för de fattiga jordbrukare som producerar för hemmamarknaden. EU:s gränsskydd har störst betydelse för exportörer inom såväl (, , , ) som bland vissa utvecklingsländer (bl.a. , , ). De fattigaste länderna (MUL) har tullfritt tillträde till EU:s marknad. Det allvarligaste problemet för är den tulleskalering som gäller inom EU, att tullen för förädlade produkter är högre än för råvaror. De nu pågående jordbruksförhandlingarna i WTO kommer att påverka lantbrukare över hela världen. Sänkta tullar kommer att gynna de som är exportörer, såväl inom som i . De fattigaste länderna riskerar dock att bli förlorare om tullnivåerna sänks. En publicerad studie från visar att de handelsliberaliseringar som länder i söder om har tvingats att genomföra har lett till kostnader som är i samma storleksordning som det samlade biståndet till dessa länder. En stor grupp fattiga länder i G33-gruppen har också föreslagit att skall får ökade möjligheter att skydda sitt jordbruk från importkonkurrens som hotar befolkningens livsmedelstrygghet. ser ett stort behov av att förena en ökad öppenhet mot omvärlden med en aktiv, samhällsinriktad jordbrukspolitik och ett etiskt ansvarstagande. Såväl handelspolitiken som jordbrukspolitiken måste ta ansvar för de produktionsmetoder, miljöaspekter och arbetsförhållande den bidrar till. anser att regeringen skall verka för att ett nytt jordbruksavtal ger utvecklingsländer stort utrymme att skydda sina jordbruk från importkonkurrens som hotar befolkningens livsmedelstrygghet. måste EU:s jordbrukspolitik reformeras så att överskott från EU ej dumpas på världsmarknaden. Det är också viktigt att tulleskaleringen i tullar tas bort. Vi anser också att skall införa tullättnader för ekologiskt och socialt producerade varor. Förslag om att utforma globala regler för företags sociala och miljömässiga ansvar, vilka diskuterats vid bl.a. om hållbar utveckling i , behöver utvecklas och genomföras. Etisk upphandling ett viktigt steg på vägen Rättvisemärkt är ett viktigt verktyg genom vilket konsumenter kan bidra till att förbättra situationen för utvecklingsländernas utsatta bönder. Genom arbetet med Rättvisemärkt ökar efterfrågan på etiskt producerade varor. Märket ger ett mervärde som alltfler konsumenter är beredda att betala för. Det garanterar producenterna en viss prisnivå och bygger på långsiktiga kontrakt mellan producent och importör. Rättvisemärkt förbättrar situationen konkret för miljoner människor i utvecklingsländerna och utgör en förebild för hur en rättvis handel med syd kan se ut. Det är en utmaningen att verka för att Rättvisemärkt växer på marknaden och inte förblir en smal nisch. I är det viktigt att regeringen på olika sätt stärker konsumenternas möjligheter att genom medvetna val främja socialt och miljömässigt acceptabel produktion av livsmedel som importeras från andra länder. har inom regeringssamarbetet fått igenom stora informationssatsningar vad gäller både ekologisk produktion och rättvisemärkt. Det är nu viktigt att gå vidare med målformuleringar för offentlig konsumtion vad gäller både rättvisemärkta och ekologiska varor. Ett mål för andelen ekologiska livsmedel i totala livsmedelsimport bör också införas.