ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GT02A218 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att AMV:s uppdrag att analysera och kommentera skillnader mellan könen i sin återrapportering av individbaserad statistik förtydligas och kvantifieras samt kompletteras med krav på förslag till åtgärder för att minska skillnaderna mellan könen. Det finns stora skillnader mellan omfattningen av olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder mellan kvinnor och män. Bland annat rapporterar AMV att män står för av antalet personer med offentligt skyddat arbete och för av antalet personer med lönebidrag (Årsredovisning 2004). är det betydligt fler kvinnor som är deltidsarbetslösa, , och arbetssökande som timanställda, . Fler kvinnor än män övergår också i reguljär anställning efter ett arbetsmarknadspolitiskt program, och kvinnor har färre dagar i öppen arbetslöshet än män. Betydligt fler män än kvinnor är långtidsarbetslösa, 32000 män mot 23000 kvinnor . I regleringsbrevet till AMV anges att all återrapportering av individbaserad statistik skall genomgående vara könsuppdelad. I de fall det inte är möjligt skall orsaken redovisas. Eventuella skillnader mellan könen skall analyseras och kommenteras. AMV har blivit bättre på att särredovisa statistiken på kön men har ännu inte fullt ut på ett bra sätt börjat analysera och arbeta för att förändra de skillnader som finns mellan män och kvinnor i vilka stöd de får. De exempel på stora skillnader mellan män och kvinnor som nämns ovan analyseras till exempel inte i den återrapportering som sker till regeringen. Mot bakgrund av de stora skillnader som finns mellan vilka arbetsmarknadspolitiska insatser som kommer kvinnor respektive män till del och AMV:s oförmåga att hitintills analysera dessa skillnader, och än mindre göra något åt dem, anser att AMV måste få ett tydligare uppdrag än det som föreligger . Jag menar att AMV måste få ett tydligare uppdrag där kravet på analys kvantifieras och kompletteras med krav på att också föreslå och genomföra åtgärder för att komma till rätta med de stora skillnaderna.
mot · GT02A219 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att förstärka 19 § MBL så att arbetsgivaren blir skyldig att lämna uppgifter som innebär att den fackliga organisationen kan bevaka att arbetsgivaren följer och tillämpar träffade kollektivavtal. 19 § medbestämmandelagen (MBL) lyder: Arbetsgivaren ska fortlöpande hålla arbetstagareorganisationen i förhållande till vilken han är bunden av kollektivavtal underrättad om hur hans verksamhet utvecklas produktionsmässigt och ekonomiskt liksom om riktlinjerna för personalpolitiken. För att en facklig organisation på ett tillfredställande sätt ska kunna tillvarata sina medlemmars intressen gentemot arbetsgivaren förutsätter det möjlighet att ta del av ovan nämnda information. Arbetsgivaren ska lämna denna information på eget initiativ eller efter begäran från lokal facklig organisation. har det visat sig att de fackliga organisationerna nekats information som avser individuella löner och oorganiserades löner. Detta innebär att det berörda fackförbundet inte kan bevaka om arbetsgivaren följer träffade kollektivavtal. Konsekvensen av detta blir att den fackliga organisationen inte fullt ut kan bevaka och ta till vara sina medlemmars intressen. Därför anser vi att 19 § MBL bör förstärkas så att arbetsgivaren blir skyldig att lämna uppgifter som innebär att den fackliga organisationen kan bevaka att arbetsgivaren följer och tillämpar träffade kollektivavtal.
mot · GT02A220 · 2005-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förstärka 39 § MBL så att den fackliga vetorätten mot en entreprenad eller inhyrning av arbetskraft föreligger också om entreprenören eller bemanningsföretaget inte betalar lön och andra anställningsvillkor i enlighet med vad som anses vara god sed på arbetsmarknaden. Alla som utför arbete på den svenska arbetsmarknaden måste garanteras anständiga arbets- och anställningsvillkor. Detta krav gäller alla oavsett om de är födda i eller i något annat land. Dessa grundläggande principer är en överväldigande majoritet av invånarna i överens om. Denna uppfattning delas också av de flesta välfärdsstater. I har vi valt att i första hand åstadkomma detta skydd genom att starka fackföreningar sluter kollektivavtal som kompletteras med arbetsrättslig lagstiftning. Fackföreningarna har dessutom till uppgift att övervaka att såväl kollektivavtalen som den arbetsrättsliga lagstiftningen genomförs och tillämpas i praktiken. Tyvärr ser vi starka tecken på att det inom vissa branscher dyker upp oseriösa företag som kringgår både kollektivavtal och lagstiftning på den svenska arbetsmarknaden. Detta sker bland annat genom att man anlitar oseriösa bemanningsföretag eller entreprenörer som i sin tur lägger ut arbetet i så kallade underentreprenadkedjor. Här finns ett behov av att den fackliga organisationen i större utsträckning ska kunna använda sig av vetorätten eftersom de flesta av dessa företag inte är bundna av kollektivavtal på svensk arbetsmarknad. Arbetsgivaren har normalt full frihet att fatta vilket beslut han vill när han inte blir överens med den fackliga organisationen vid förhandlingar enligt 38§ MBL. Enligt 39 § MBL kan den centrala arbetstagarorganisationen i två fall lägga in sitt veto mot en entreprenör eller personaluthyrare om det innebär att lag eller kollektivavtal för arbetet i fråga skulle åsidosättas eller att åtgärden i sig strider mot vad som är allmänt godtaget inom avtalsområdet. Vi vill därför att 39 § MBL förstärks så att den fackliga vetorätten mot en entreprenad eller inhyrning av arbetskraft föreligger också om entreprenören eller bemanningsföretaget inte betalar lön och andra anställningsvillkor i enlighet med vad som anses vara god sed på arbetsmarknaden.
mot · GT02A221 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att göra det obligatoriskt för arbetsgivare att på egen bekostnad ge anställda möjlighet till friskvård under arbetstid. Vi kan nu se att sjukfrånvaron i arbetslivet minskar. Det är mycket glädjande, men är alldeles för många människor borta från sina arbetsplatser på grund av ohälsa. Det innebär inte bara ett stort mänskligt lidande, det innebär också produktionsbortfall och stora kostnader för samhället. I förlängningen leder det till att alltför många människor aldrig kan komma tillbaka till arbetslivet, och för dem som lyckas med rehabilitering är risken ändå stor att åter insjukna om inte arbetsorganisationen förändras. Den alltjämt vanligaste orsaken till sjukfrånvaron är problem med rygg, nacke och axlar, vilket ofta drabbar personal inom vårdyrkena. Det behövs många olika insatser för att komma till rätta med den höga sjukfrånvaron. En viktig åtgärd är att se över arbetsorganisationen på arbetsplatserna. En annan insats är friskvård på arbetstid, vilket har prövats på olika ställen i landet med goda resultat. För att uppnå större effekt krävs det dock att fler anställda ges möjlighet till friskvård under arbetstid. För att motverka ohälsa bör det därför bli obligatoriskt för arbetsgivarna att på egen bekostnad ge personalen möjlighet till viss friskvård under arbetstid.
mot · GT02A222 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om kompetensutveckling i arbetslivet. De anställdas kunskap, kompetens, motivation och förmåga till lärande blir centrala aspekter för företagens och konkurrensförmåga och därmed för den framtida tillväxten. Globaliseringen ställer krav på höga krav på arbetskraften att ständigt lära nytt och utveckla sin kompetens. Den pågående strukturomvandlingen inom näringslivet gör att individens tillgång till utbildning och kompetensutveckling är avgörande när det gäller förutsättningar att utvecklas i det nuvarande arbetet och för möjligheterna att byta arbete. Utan kompetensutveckling hamnar många människor i en svår situation när företaget de arbetat på lägger ned eller flyttar sin verksamhet. Särskilt för personer som kommit upp lite kan det vara svårt att få ett nytt arbete om kunskaperna inte uppdaterats fortlöpande. visar flera undersökningar att företagen avsätter mindre tid till kompetensutveckling av sina anställda än . Av LO:s medlemmar får exempelvis endast en tredjedel någon form av utbildning. Det är en utveckling som går stick i stäv med de ökade krav som globaliseringen och strukturomvandlingen ställer på arbetskraften. Det ligger både i den enskildes och i samhällets intresse att alla anställda, både inom privat och inom offentlig sektor, ges möjlighet till kontinuerlig kompetensutveckling i arbetslivet. Åtgärder bör därför vidtas nationellt för att förmå fler arbetsgivare att satsa på kompetensutveckling för sina anställda.
mot · GT02A226 · 2005-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beakta möjligheten att inkludera kränkande särbehandling och mobbning i diskrimineringslagstiftningen. Enligt en skattning avseende hela landet beräknas mellan 10000 och 30000 långtidssjukskrivningar samt mellan 100 och 300 självmord orsakas av mobbning och kränkande särbehandling. Forskning visar att orsaker till mobbning på arbetsplatser snarare ska sökas i organisationen än hos personen. I goda arbetsmiljöer motverkas mobbning. föreskrift om kränkande särbehandling i arbetslivet 1993:17 ges definitionen: Återkommande klandervärda eller negativt präglade handlingar som riktas mot enskilda arbetstagare på ett kränkande sätt och kan leda till att dessa ställs utanför arbetsplatsens gemenskap. Kränkande handlingar präglas av grov respektlöshet och bryter mot allmänna heders- och moralbegrepp om hur människor bör bemötas. Konsekvenserna av mobbning är mycket allvarliga och kostar individerna hälsa, trygghet och ofta möjlighet att försörja sig. Hela arbetsplatser påverkas negativt, och kostnaderna för arbetsgivare och samhälle är oöverskådligt stora. En stor andel av dem som utsätts för kränkande särbehandling och mobbning är kvinnor. Arbetsmiljöproblem för kvinnor betraktas i större omfattning enbart som ett individproblem, medan de för män i högre grad relateras till arbetsplatsen. Den lagstiftning som finns mot kränkande särbehandling i arbetslivet efterlevs inte eftersom den saknar möjligheter till sanktionspåföljd. Mobbning och kränkande särbehandling, som ofta innebär en traumatisk utslitningsprocess, är en form av diskriminering som inte faller under diskrimineringslagstiftningen. Genom en lagstiftning som klart visar att mobbning är en brottslig verksamhet med rättsliga påföljder skulle problemet uppmärksammas. Arbetsgivare skulle inte på samma sätt som acceptera eller medverka vid mobbning. Förebyggande och ansvarstagande åtgärder skulle införas, vilket skulle leda till bättre och mer stimulerande (friskare) arbetsmiljöer och färre långtidssjukskrivningar. Sammantaget kommer samhället att spara oerhörda resurser, både ekonomiska och personella. Möjligheten att inkludera kränkande särbehandling och mobbing i diskrimineringslagstiftningen bör därför beaktas.
mot · GT02A227 · 2005-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet att överväga en riktad satsning på ökad hörselvård för kvinnor i arbetslivet. Hörselskador är ett stort och växande folkhälsoproblem som omfattar alltfler och allt yngre människor. Sammanlagt över en miljon, bara i . Bland dem finns dessutom alltfler kvinnor, och hörselskadorna ökar nu mest bland kvinnor i arbetslivet. Trots det hamnar hörselfrågorna långt ned på dagordningen. Hörselfrågorna prioriteras oftast inte särskilt högt, och de förbises ofta i debatten om ohälsan i arbetslivet. Konsekvenserna är allvarliga. Tusentals kvinnor drabbas av ohälsa och förtidspension. Om ingenting görs kommer dessa problem att fördjupas ytterligare och leda till utbredd utslagning av hörselskadade. Mot denna bakgrund finns behov av att överväga en riktad satsning på ökad hörselvård för kvinnor i arbetslivet.
mot · GT02A229 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheter till att införa lösningar för att ge personer med nedsatt arbetsförmåga permanenta lönebidragsanställningar i stället för förtidspensionering. Det är viktigt att underlätta för arbetsgivare att anställa personer med nedsatt arbetsförmåga. Oavsett om konjunkturen är bra eller dålig har de handikappade alltid en svår situation på arbetsmarknaden. De statliga insatserna för att stärka handikappades ställning är därför mycket viktiga och måste alltid prioriteras. Arbetslinjen måste gälla även för handikappade. Förtidspensioneringar ska undvikas i största möjliga utsträckning. Anställningar med lönebidrag har visat sig vara värdefulla lösningar för många handikappade. Allra svårast är situationen för dem som har någon form av psykiskt funktionshinder, men den är besvärlig också för till exempel personer med hjärt-kärlsjukdomar, rörelsehinder och dyslexi. Majoriteten av dem med nedsatt arbetsförmåga behöver någon form av hjälp eller anpassning för att kunna arbeta. Det kan handla om hjälpmedel, anpassad lokal, transporter till och från arbetsplatsen eller personligt biträde. Men allra vanligast är behov av anpassning av arbetstiden, arbetstempot eller arbetsuppgifterna. Så långt det är möjligt ska efterfrågan på arbete för dem med nedsatt förmåga mötas på den reguljära arbetsmarknaden. Arbetsgivare kan på olika sätt få stöd för att anpassa arbetsplatsen, men utnyttjar dessa möjligheter alltför sällan. Det är därför angeläget att gärna i samarbete med näringslivets organisationer bedriva opinionsbildning riktad mot arbetsgivare för att undanröja fördomar och sprida kunskap om de möjligheter som står till buds. Antalet lönebidragsanställningar ska öka för att de behov som finns ska kunna tillmötesgås. Lönebidrag utgår normalt under högst . Arbetsgivarnas möjligheter att ta över anställningen när lönebidraget upphör är ofta små eller obefintliga. Det innebär att anställningen upphör. Därför anser jag att det ska finnas möjligheter att införa permanenta lönebidragsanställningar. Ett sätt att göra detta kan vara att inrätta tjänster som inte kräver full arbetskapacitet, såsom vuxna rastvakter i skolan eller personer som kan ledsaga äldre vid t.ex. promenader eller teaterbesök. Under långa perioder har sådana tjänster i praktiken funnits inom där många med nedsatt arbetsförmåga kunnat beredas sysselsättning. Lönebidragsanställningar kan vara det bästa alternativet för dem det berör. Det som annars återstår är ofta förtidspension. Undersökningar har också visat att lönebidragsanställningar är mycket billiga för staten om man jämför med alternativen a-kassa eller förtidspension.
mot · GT02A230 · 2005-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad samverkan mot mobbning. Enligt en skattning avseende hela landet bedöms mellan 10 000 och 30 000 långtidssjukskrivningar samt mellan 100 och 300 självmord orsakas av mobbning och kränkande särbehandling. Konsekvenserna av mobbning är mycket allvarliga och kostar individerna hälsa, trygghet och ofta möjlighet att försörja sig. Förutom det mänskliga lidandet för den enskilda påverkas hela arbetsplatser negativt, och kostnaderna för arbetsgivare och samhälle är oöverskådligt stora. De drabbade utsätts ofta för en socialt handikappande stigmatisering, vilket naturligtvis får förödande konsekvenser även för familj och andra närstående. Denna problematik behöver lyftas fram och synliggöras. Befintlig kunskap om mobbning är omfattande, men tillämpningen är trots omfattningen av problemet eftersatt. Detta beror ofta på okunnighet och bristande samverkan mellan ansvariga samhällsinstanser. Mobbning är en problematik där samhället måste utveckla samordningen av nödvändiga insatser mellan sjukvård, företagshälsovård, försäkringskassa, arbetsmiljöinspektion, arbetsgivare, fack m.fl. Det övergrepp som mobbning innebär kan förebyggas, förhindras och åtgärdas. Arbetslivsdelegationen föreslog att ett resurscentrum för mobbade skulle inrättas. Där skulle ingå att inventera och utveckla rehabiliteringsmetoder, följa och initiera forskning, kunskapsspridning, information, utbildning samt att utveckla samverkansformer. Verksamheten skulle utvecklas i nära samarbete med frivilliga nätverk som finns för mobbade, olika samhällsinstanser, forskare och enskilda experter som utvecklat stor kunskap inom juridik och behandling. Resurscentrets viktigaste uppgift skulle vara att stödja den mobbade i den akuta krisen. I , där forskningen och därmed kunskapen om mobbning är stor, har statsministern och arbets- och socialministern lanserat ett treårigt projekt för ökad medvetenhet och ansvarstagande vad gäller mobbning i arbetslivet. För , som har dubbelt så stor befolkning som , skulle ett resurscentrum för mobbade ge en reell möjlighet att vända det enorma resursslöseri som mobbning och kränkande särbehandling medför i vårt samhälle .
mot · GT02A231 · 2005-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en handlingsplan mot vuxenmobbning. Mobbning, trakasserier och utfrysning det är vardagen på många arbetsplatser . Arbetsmiljöproblem, stressupplevelser av olika slag och trakasserier leder till slut till sjukskrivning, ofta mycket långa. För den enskilde är mobbningen alltid en tragedi. Kännetecken på mobbning eller psykiskt våld på arbetsplatsen är övergrepp som är systematiska, när det föreligger en maktobalans mellan utövare och offer, när de pågår och när händelserna upplevs negativt av offret. I en stor del av mobbningsfallen är det arbetskamrater på samma nivå som mobbar någon annan anställd. Men det är också mycket vanligt med chefer som mobbar någon eller några av sina anställda. Den offentliga sektorn har en överrepresentation av vuxenmobbning och där är också arbetsledare den vanligaste förövaren (et. al, ). I har man kunnat konstatera ungefär 300 självmord där offret har en mobbningsbakgrund. Problemet är att få vågar ta tag i problemen. Arbetsgivaren har ett långt gående ansvar för att förhindra och reda ut problem som dessa. Arbetsgivaren har dessutom ett rehabiliteringsansvar för att få tillbaka sjukskrivna i tjänst. Mobbning är en kränkande handling. Mobbning och det ökande våldet måste vara en angelägenhet för hela samhället. En handlingsplan med en nollvision måste tas fram för att stödja arbetet mot vuxenmobbning. Detta bör ge regeringen till känna.
mot · GT02A232 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till personligt biträde för synskadade. Synskadade som har ett arbete har ibland behov av att ha ett arbetsbiträde som hjälper till med vissa praktiska arbetsuppgifter. Det kan handla om att en arbetskamrat behöver läsa upp brev, fylla i blanketter och ledsaga vid resor. Bidraget för stöd till personligt biträde som arbetsförmedlingen kan bevilja arbetsgivaren har mycket stor betydelse då arbetsgivaren får en ekonomisk ersättning för att en arbetskamrat skall tillgodose hjälpbehovet hos den synskadade. Bidraget underlättar helt klart möjligheterna för synskadade att fullgöra sina arbetsuppgifter och för att de kan finnas med på den öppna arbetsmarknaden. Bidraget upplevs positivt av de synskadade och kan ersätta ett lönebidrag till arbetsgivaren. Bidraget har varit maximerat till för anställda och till maximalt för egenföretagare med omfattande kommunikationshandikapp. Eftersom bidragsnivån för stöd till personligt biträde inte förändrats har bidraget kommit att förlora en del av sin verkningskraft. Om bidraget för stöd till personligt biträde höjs kan det underlätta för fler synskadade att erhålla ett arbete och att fler kan stanna kvar på arbetsmarknaden.
mot · GT02A234 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om reglerna i a-kassan. Det svenska trygghetssystemet bygger i mycket stor utsträckning på socialförsäkringarna och arbetslöshetsförsäkringen. Dessa försäkringar har delvis skilda uppgifter och inriktning men gemensamt för dem är att de ska ge den enskilde en inkomsttrygghet vid sjukdom, arbetslöshet eller andra förändringar i livet. Det är viktigt att systemen fungerar väl tillsammans, så att människor kan känna trygghet och inte faller mellan stolarna. Men det finns situationer som kan leda till betydande inkomstförluster, trots trygghetssystemet. En sådan är deltidssjukskrivning. Om man exempelvis har sjukpenning eller ersättning på halvtid och arbetar men blir arbetslös får man stämpla för sin halvtid och har fortfarande sjukersättning för den andra . Om anser att personen blivit frisk och kan eller ska söka arbete på heltid får den enskilde en ersättning från a-kassan som motsvarar av det halvtidsarbete hon uppburit. Detta innebär att a-kassan riskerar att bli mycket låg. Detta beror på att varken sjukpenning eller sjukersättning är ersättningsgrundande, utan arbetslöshetsersättning baseras på det arbete man är anställd för att utföra och som vid eventuell prövning av rätten till arbetslöshetsersättning legat till grund för att arbetsvillkoret i försäkringen uppfyllts. Om personen hade arbetat så lite att det inte räckte för att klara ett arbetsvillkor hade arbetslöshetsersättningen baserats på heltidsanställningen. Konsekvenserna för den enskilde är mycket långtgående, svåra att förutse, arbetslinjen motverkas och de olika systemen fungerar osymmetriskt utifrån det individuella fallet. Det finns anledning att överväga om regelverket kan förändras för att bättre skydda den enskilde och öka hennes trygghet.
mot · GT02A235 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om övertid. Fler jobb står i centrum för regeringens politik. Det är en riktig prioritering. Det är både viktigt att antalet arbetade timmar i ekonomin kan öka och att fler deltar på arbetsmarknaden. finns det anledning att se hur det arbete som utförs fördelas mellan olika människor. Exempelvis inger utvecklingen när det gäller övertiden oro. har övertidsuttaget ökat, och det nu aktuella uttaget motsvarar nästen 20000 jobb. Historiskt kan man se att en ökning av övertidsuttaget senare övergår i nya anställningar, men detta samband ser nu ut att ha försvagats. Detta skulle kunna förklaras av att arbetsgivare i ökat utsträckning använder sig av övertidsmöjligheten som en mer permanent lösning på sina bemanningsproblem. Detta skulle i så fall strida mot den funktion som övertidsmöjligheten ursprungligen hade, nämligen att öka företagens flexibilitet när det handlar om tillfälliga produktionstoppar. Därför finns det anledning för regeringen att överväga om det krävs skärpningar i lagen för att bryta utvecklingen.