mot · GS02Fi15 · 2005-05-02 00:00:00 — Justerat grundavdrag + regelförändring -3,4 -3,4 -0,7 -7,7 -7,7 -1,7 -9,1 -9,1 -2,0 Utifrån denna konsumtionsökning går det också att räkna fram en sysselsättningseffekt. Om man antar att hälften av hushållens konsumtion utgörs av tjänster så kommer tjänstesektorn att tillföras konsumtion på nästan (netto moms). Lägg därtill vårt förslag till skatteavdrag på hushållstjänster motsvarande . Vid en månadsinkomst på för den som utför tjänsten innebär denna konsumtionsökning att drygt 29 000 nya jobb tillkommer (se antagande i föregående avsnitt). 9.4.2Effekter av ökad långsiktig produktionsnivå En ökning av produktionsnivån kan väntas stärka de offentliga finanserna med i storleksordningen av BNP. En långsiktig produktionsökning på motsvarar således en förstärkning av den offentliga sektorns finanser med bortåt . Till det kommer minskade kostnader för arbetslöshet, sjukfrånvaro och förtidspension. Sammantaget bedöms högre skatteintäkter och minskade kostnader stärka de offentliga finanserna med upp till , se tabell 10.4. En höjning av den långsiktiga tillväxten motsvarar ett ytterligare tillskott på ca . Tabell 11.4 Förstärkning av de offentliga finanserna till följd av politik. Andel av BNP 2004 anser att finanspolitikens mål bör vara att minska den offentliga skuldsättningen till en långsiktigt hållbar nivå. Detta kan endast nås genom att målet om 2 procents strukturellt sparande över en konjunkturcykel infrias. De förstärkningar av de offentliga finanserna som politik leder till bör därför i första hand användas till att öka den offentliga sektorns strukturella sparande och amortera ned statsskulden. Sammantaget skulle de beteendeförändringar som vår politik medför leda till att det strukturella sparandet för den kommande mandatperioden stärks påtagligt och kan väntas uppgå till eller mer . Inriktningen på skattepolitik framgår av avsnitt 8.1 och 8.2 tidigare i denna motion. 10.1.1Renodling av statens roll genom försäljning av statliga aktier Det finns flera skäl för en försäljning av statens aktier. Det viktigt är dels för att renodla statens roll, dels för att sprida ägandet. Ett spritt ägande och sund konkurrens i en väl fungerande ekonomi skapar trovärdighet och får även riskkapitalmarknaden att fungera. Ett omfattande privat sparande i aktier är en av de viktigaste förutsättningarna för att nya företag ska kunna bildas och nya jobb skapas. Ett tredje skäl för en privatisering av det statliga ägandet är att det förbättrar förutsättningarna för de företag som det handlar om. Oklara roller gör att offentligt ägda företag lätt blir verktyg för motstridiga politiska ambitioner vilket på lång sikt drabbar tillväxten och skapandet av nya jobb i . En ägarspridning ger företaget behövligt kapital för framtida investeringar, något som inte bör finansieras ur statsbudgeten. Försäljningarna ska ske till marknadsmässiga priser och i den takt som är möjlig med tanke på andra introduktioner på aktiemarknaden. Hänsyn ska också tas till konjunkturläget. Alla företag bör dock inte säljas. Staten ska inte avhända sig inflytandet över och ansvaret för t.ex. Systembolaget. Utifrån ett kristdemokratiskt synsätt finns det alltså anledning att gå vidare med att minska det statliga ägandet av företag, i princip enligt det program som antogs av . Utöver dessa bör ytterligare företag bli föremål för försäljning. Till de företag som kan säljas hör bl.a. , resterande delar av Sonera, Nordea samt OMHex. De företag som är aktuella är sådana som är verksamma inom konkurrensutsatt verksamhet. Monopolföretag kan inte säljas innan omstrukturering skett. Vid försäljning ska allmänheten och de anställda i företagen vara en viktig målgrupp. anser att det svenska skattetrycket, som är högst i världen, både bör och måste sänkas. Bakom ställningstagandet att det bör sänkas ligger en ideologiskt förankrad övertygelse om att människor själva, inte statens byråkrater och politiker, ska bestämma över en större del av sina inkomster och utgifter. Men ställningstagandet motiveras också av en ekonomiskt grundad övertygelse om att den svenska ekonomin kommer att fungera bättre och tillväxtpotentialen öka om en minskad andel av de totala resurserna passerar genom den offentliga sektorn. Bakom ställningstagandet att skattetrycket måste sänkas finns en insikt om det inte obetydliga omvärldstryck som gör att våra skattenivåer helt enkelt inte kan avvika kraftigt från det som gäller i våra konkurrentländer. bör därför de statliga utgifternas andel av BNP minska. Därigenom kommer också skattetrycket att kunna minska. Skattetrycket måste dock växlas ned successivt och med en försiktighet som inte äventyrar stabiliteten i statsfinanserna eller äventyrar finansieringen av den offentliga sektorns kärnuppgifter. Vi bedömer att det främst är staten som genom omprioriteringar måste bidra till en nedväxling av skattetrycket. Kommunsektorn som helhet kommer på grund av den demografiska utvecklingen inte att ha något större utrymme för skattesänkningar, även om effektiviseringar genomförs. För vissa kommuner är detta dock en möjlighet som bör tas tillvara. Staten ska givetvis ha tillräckliga skatteintäkter för att kunna sköta sina huvuduppgifter, som exempelvis rättsväsende, försvar, fördelningspolitik och myndighetsutövning med god kvalitet. Detta sätter en gräns för hur mycket statsutgifterna kan sjunka vid en given tillväxt i BNP. Om denna tillväxt blir högre kan andelen statsutgifter bli lägre, även om lika mycket pengar satsas på huvuduppgifterna i båda fallen. Som ett riktmärke för statens utgifter kan därför bara anges att de tillsammans med utgifterna i den övriga offentliga sektorn ska ge utrymme för en gradvis anpassning nedåt av skattetrycket till jämförbara nivå. Med en bättre tillväxtpolitik blir detta lättare än om nuvarande stelheter och obalanser i den svenska ekonomin består. Den svenska tillväxttakten i ekonomin är därför helt central även för denna diskussion. Om nuvarande låga tillväxtpotential () består, kommer en nedväxling av skattetrycket att ta och frukterna av densamma, i form av ökat självbestämmande och bättre tillväxtförutsättningar, blir kanske svårare för den enskilde att se. Skattesänkningar riskerar i ett sådant läge att uppfattas som ett hot mot "välfärden". Inte minst driver de socialistiska partierna i mot bättre vetande ofta en sådan linje när konjunkturen är dålig. När den är bättre brukar skattesänkningar avvisas för att de skulle skapa överhettning om de genomfördes. Skattesänkningar är alltså i princip alltid fel för en svensk socialdemokratisk regering. Enda skälet till att vissa skatter sänkts är att den förbättring som den goda konjunkturen tidigare bidrog med inte kunde delas ut som bidrag till följd av utgiftstaken. Den nuvarande låga tillväxtpotentialen bidrar alltså i sig till att hålla fast i en ond cirkel där tillväxtfrämjande förslag till skattesänkningar kan målas ut som ett hot snarare än den möjlighet till ökat självbestämmande och tillväxt det är. Om tillväxten vore bättre skulle vi sannolikt inte ha samma typ av debatt, eftersom skatteinkomsterna då skulle öka mer, även om skattesatserna var lägre. Detta "dödläge" kan bara brytas genom en målmedveten politik för att i en väl avvägd takt minska utgifter och skatter som andel av ekonomin. Därtill behövs regelförenklingar och andra typer av strukturreformer, bl.a. för att främja en bättre lönebildning. Detta kommer om det genomförs successivt att bidra till en bättre tillväxt och underlätta anpassningen mot nivån i jämförbara . Men det kommer också att innebära att de reala resurserna till exempelvis kommunsektorn kan öka i en säkrare takt än med en lägre tillväxt. Det tydligaste exemplet på att denna strategi är framgångsrik är . Där har skatterna målmedvetet sänkts, vilket har lockat till sig både människor, företag och investeringar. Den mycket kraftiga sysselsättningsökning som skett har tillsammans med sänkta skatter inneburit en snabb klättring uppåt i välfärdsligan. Även om det finns olikheter mellan länder som och , finns det inget som talar för att inte skulle kunna lyckas betydligt bättre än med en tillväxtinriktad politik. Ett annat land som framgångsrikt förbättrat tillväxten är , som trendmässigt har en betydligt bättre tillväxt än . I diagram 10.1 åskådliggörs resonemanget kring hur en ansvarsfull nedväxling av skattetrycket kan gå till. Först har en schablonmässig framskrivning gjorts av BNP-utveckling vid den tillväxt som (fram ) anger i sitt basalternativ och därefter den tillväxtpotential som anger för . Därefter har skatteintäkterna varje enskilt år fram beräknats vid antagande om en skattekvot på av BNP. Dessa intäkter jämförs sedan i diagrammet med de skatteintäkter som uppstår vid en huvudsakligen arbetsledd tillväxt på när skattetrycket gradvis växlas ned av BNP . Genom denna, som ett räkneexempel, mycket försiktiga nedväxling av skattetrycket ser man att skatteintäkterna ändå blir högre till följd av den bättre tillväxten än i basalternativet med lägre tillväxt och högre skattesatser (dvs. med oförändrad politik). Det bör betonas att det i diagrammet bara är fråga om ett räkneexempel bland flera tänkbara. Vilken tillväxt som ska antas gälla som basalternativ kan exempelvis diskuteras. Poängen är att illustrera att den tillväxtökning som sänkta skatter kan bidra till (oavsett antagande om basalternativ), inte gör någon till förlorare, utan tvärt om alla till vinnare: personer och företag ges bättre förutsättningar att arbeta, konsumera, investera och producera, vilket ytterligare bidrar till ökad tillväxt. När fler kommer i arbete får offentlig sektor högre skatteintäkter än vid oförändrad politik och därmed bättre förutsättningar att hålla en god kvalitet i sina verksamheter och vara en attraktiv arbetsgivare. Diagram 2.1 Sänkt skatt ger tillväxt - som ger högre skatteintäkter vid lägre skattetryck. Anm: Jämförelsenormen för kalkylen är ett skattetryck på av BNP och tillväxt enligt basalternativ och därefter tillväxt enligt långtidsutredningens basalternativ. 11Statens utgifter och utgiftstak Som angetts i avsnitt 10.3 om skattekvoten på bör de statliga utgifternas andel av BNP minska. Därigenom kommer också skattetrycket att kunna minska, vilket är både önskvärt och nödvändigt (se avsnitt 10.3). Skattetrycket måste dock växlas ned successivt och med en försiktighet som inte äventyrar stabiliteten i statsfinanserna eller äventyrar finansieringen av den offentliga sektorns kärnuppgifter. Vi bedömer att det främst är staten som genom omprioriteringar måste bidra till en nedväxling av skattetrycket. Kommunsektorn som helhet kommer på grund av den demografiska utvecklingen inte att ha något större utrymme för skattesänkningar, även om effektiviseringar genomförs. För vissa kommuner är detta dock en möjlighet som bör tas tillvara. Staten ska givetvis ha tillräckliga skatteintäkter för att kunna sköta sina huvuduppgifter, som exempelvis rättsväsende, försvar, fördelningspolitik och myndighetsutövning med god kvalitet. Detta sätter en gräns för hur mycket statsutgiftsandelen kan sjunka vid en given tillväxt i BNP. Om tillväxten blir högre kan den utgiftsandel bli lägre som måste tas i anspråk, även om lika mycket pengar satsas på huvuduppgifterna i båda fallen. Som ett riktmärke för statens utgifter kan därför bara anges att de tillsammans med utgifterna i den övriga offentliga sektorn ska ge utrymme för en gradvis anpassning nedåt av skattetrycket till jämförbara nivå. Med en bättre tillväxtpolitik blir detta lättare än om nuvarande stelheter och obalanser i den svenska ekonomin består. Med sunda statsfinanser där både utgifter och inkomster är lägre, och det finansiella sparandet starkare, minskar konjunkturkänsligheten. Detta är också inriktningen på ekonomiska politik. 11.2Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten omfattar endast inkomstbaserade ålderspensionsförmåner. står som ett av fem partier bakom den pensionsuppgörelse om det nya pensionssystemet som träffats och beslutats i . Därmed har vi inte några ändringsförslag vad avser det nya pensionssystemet och dess långsiktiga inriktning. Det är dock värt att notera att även pensionssystemet är beroende av tillväxten. Det anpassar sig automatiskt vid förändringar i tillväxt eller demografisk utveckling, och kommer därför att ge bättre pensioner om tillväxten är hög än om den är låg. Även den icke förvärvsaktiva befolkningen har alltså allt att vinna på en förbättrad tillväxtpolitik. Socialdemokraterna räknar med en budgeteringsmarginal på mycket låga för . Det motsvarar av de takbegränsade utgifterna. Socialdemokraterna har helt avlägsnat sig från den budgetdisciplin som de sagt sig värna om. Tanken med budgeteringsmarginalen var att den enbart skulle vara en buffert för att klara makroekonomiska och demografiska förändringar, samt den osäkerhet som följer av systemet med anslagssparande och anslagskredit. Men ska alltså enligt regeringen "budgeteringsmarginalen även omfatta utrymmen för framtida reformer på budgetens utgiftssida". Detta står i bjärt kontrast mot de principuttalanden som gjordes budgetproposition: "Den [budgeteringsmarginalen] ingår alltså inte i saldoberäkningar och liknande och kan inte heller tas i anspråk för nya utgifter utan att finansieringen garanteras i särskild ordning. Farhågor att budgeteringsmarginalen skulle försvaga budgetdisciplinen är alltså ogrundade." 1996/97:1) Socialdemokraterna räknar i vårpropositionen med en minimal budgeteringsmarginal även för , endast vilket på grund av de ökande takbegränsade utgifterna är en svag marginal. beräknas marginalen vara större, ca . Men denna vet vi av erfarenhet enbart kommer att finnas till för att fylla på med ytterligare ofinansierade förslag från Socialdemokraternas sida. menar att detta är en helt felaktig användning av budgeteringsmarginalen, som strider mot alla de intentioner Socialdemokraterna själva angivit i tidigare propositioner. Budgeteringsmarginalen ska enbart vara en buffert för att klara makroekonomiska och demografiska förändringar samt den osäkerhet som följer av systemet med anslagssparande och anslagskredit. Socialdemokraterna har under den gångna mandatperioden använt budgeteringsmarginalen till ofinansierade reformer. Det har medfört att är oförberett på verkliga kriser. Den massarbetslöshet som nu hamnat i genom att stora grupper nu är öppet arbetslösa, i arbetsmarknadsåtgärder, sjukskrivna, förtidpensionerade eller deltidsarbetslösa kan Socialdemokraterna inte längre möta med en offensiv politik. Marginalerna och buffertarna är redan bortspenderade på eftergifter till stödpartierna i . anser att budgeteringsmarginalen bör utökas kraftigt till . Motsvarande budgeteringsmarginal bör vara 16,4 miljarder. bör utgiftstaket sänkas 2006 och 2007 med belopp i storleksordningen 12 respektive . återkommer i samband med budgetpropositionen med närmare förslag om budgeteringsmarginal och utgiftstak för 2006-2008. Se t.ex. ekonomiska vårproposition, bilaga 5, för en redogörelse för det kaotiska förlopp som till slut ledde till att den socialdemokratiska regeringen försökte lagstifta om både pris- och lönebildning i det s.k. stoppaketet. Detta omfattade lönestopp, prisstopp, hyresstopp, stopp för kommunala skattehöjningar, begränsningar i konflikträtten och höjda avgifter för avtalsstridiga strejker. Den socialdemokratiska regeringen förlorade omröstningen i och statsminister lämnade in sin avskedsansökan. Efter att ha återkommit med en ny regering, dock utan tidigare finansministern som valt att avgå, fortsatte den svenska utvecklingen att snabbt försvagas på alla fronter. Nytillträdde finansministern tal om "vändpunkten" besannades aldrig, och Socialdemokraterna förlorade makten i riksdagsvalet . Statsbudgetens saldo rensat för engångseffekter, ett mått som visar den långsiktiga utvecklingen Se till exempel Ds 1992:25 Fattigdomsfällor, Ds 1997:73 Lönar sig arbete?, Per (1999) En effektivare välfärdspolitik Statsskulden påverkas också av faktorer som inte ingår i det finansiella sparandet (t.ex. försäljningsinkomster och valutakursförändringar), men här avses den långsiktiga effekten på statsskulden av att staten har balans mellan inkomster och utgifter.