mot · GT02N386 · 2005-10-04 00:00:00 — I denna motion redogör för sin syn på statliga bolag och statligt ägande. Den svenska staten äger en fjärdedel av det svenska näringslivet. Det gör staten till landets största företagsägare med ett bolagsinnehav som värderas till . Totalt är cirka 200000 personer anställda i de statliga företagen. Svenska staten är dessutom den största ägaren på Stockholmsbörsen, nästan dubbelt så stor som Investor. Vi anser att det alltid måste finnas ett tydligt formulerat skäl till varför staten ska äga ett visst bolag och delar därför regeringens uppfattning såsom den uttrycks i budgetpropositionen utgiftsområde 24 s. 66: På en väl fungerande marknad saknas det skäl för staten att agera som producent. De bolag staten äger bör alltid vara ett föredöme och drivas och förvaltas utifrån en etisk grund. Tyvärr lever regeringen inte upp till de högt ställda krav på etik och öppenhet som man bör kunna ställa på staten som bolagsägare. Hemlighetsmakeri och svårgenomskådliga affärstransaktioner är mer regel än undantag. De återkommande brandkårsutryckningarna för att rädda statliga bolag på konkursens brant har fått regeringen att öppna ett särskilt checkkonto i . Försök att sälja vodka till minderåriga med hjälp av Playboys festarrangemang och livsstilsmagasin, satsningar på miljöförstörande kolkraft, fördrivning av hela byar i östra , mutor och bestickning. Tyvärr kan listan över de tydliga tecknen på brister i regeringens etiska kompass göras lång. För att komma tillrätta med de excesser som förekommit vad gäller löner och fallskärmar till personer i företagsledande ställning, föreslår vi ett slopande av alla bonusar och att det sätts ett tak på den lön som en vd i ett statligt ägt företag kan få. Detta tak bör motsvara tio gånger genomsnittslönen i företaget. Det enskilda ägandet i samhället måste öka. En sådan utveckling skulle både förbättra ekonomins funktionssätt och stärka det civila samhället. Vi vill att så många som möjligt ska ges en chans att delta när staten bjuder ut ett bolag till försäljning. Därför är det viktigt att försäljningar görs på ett sådant sätt att de även ger en realistisk möjlighet för småsparare att delta. föreslår att sådan verksamhet som motiveras utifrån ett särskilt samhällsintresse och som drivs av helägda statliga aktiebolag ska kunna bedrivas i nära samarbete med det civila samhället i något som vi i motionen valt att kalla samhällsnyttiga företag. Vi belyser även ett antal regelförändringar och omstruktureringar som måste komma till stånd för att viss statlig verksamhet ska kunna överlåtas i enskild ägo. Regeringens förslag att slå samman och Arbetslivstjänster i ett nytt bolag, direkt ägt av staten, avvisas. Den långa kedjan av transaktioner, med reverser, ändringar och återställanden av bolagsordningar, kapitaltillskott i okänd form och så vidare, bidrar inte till att skapa klarhet i statens affärer. Den gör det också svårt för som ägarnas representant att överblicka de ekonomiska konsekvenserna av förslaget. Vi avvisar också regeringens förslag att uppdraget för ska utvidgas till att även omfatta inlåning från allmänheten. Vi menar att regeringen istället bör arbeta för att sälja . Att ge bolaget ett utvidgat uppdrag kan på ett allvarligt sätt störa konkurrensen på den svenska bankmarknaden genom att har ett mycket lägre avkastningskrav från sin ägare än vad andra banker har. Slutligen säger vi också nej till regeringens förslag om låneramar i för järnvägsrelaterade bolag. 3.1Förvaltning och företagande på etisk grund8 3.3Genomlysning av statligt ägda företag11 3.5Löner, bonusar och fallskärmar14 4En större spridning av kapitalägandet16 4.1Det ansiktslösa ägandet vid vägs ände16 4.2Frigör statens låsta kapital16 4.3Utöka det enskilda ägandet17 5.4Omvandling av statliga bolag19 6Försäljning av statliga företag19 7Vissa frågor med anledning av budgetpropositionen för 200623 7.2Utvidgning av uppdrag för Bostadsfinansieringsaktiebolag ()24 7.3Låneramar till järnvägsrelaterade bolag24 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det skall finnas ett tydligt formulerat skäl till varför staten skall äga ett visst bolag (avsnitt 3). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en etisk policy för regeringens ägarförvaltning samt för företag med statligt ägande (avsnitt 3.1). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de statliga bolagsstyrelsernas sammansättning (avsnitt 3.2). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om genomlysningen av statligt ägda företag (avsnitt 3.3). begär att regeringen, i enlighet med vad som anförs i motionen, skyndsamt bereder Offentlighets- och sekretesskommitténs förslag (avsnitt 3.3).1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en ny ordning för hur frågor rörande företag med statligt ägande hanteras (avsnitt 3.3). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om s.k. revisorsrotation (avsnitt 3.4). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av konsulters oberoende och avvägningen mellan dels ackumulerad kunskap och erfarenhet, dels betydelsen av en second opinion (avsnitt 3.4). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett tak på vd-lönerna i statligt ägda företag (avsnitt 3.5). begär att regeringen ser över och omarbetar riktlinjerna för incitamentsprogram samt riktlinjerna för anställningsvillkor, avgångsvederlag och pensioner för vd och övriga personer i företagsledande ställning i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitt 3.5). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjligheter för enskilda småsparare att köpa andelar i statliga bolag som erbjuds till försäljning (avsnitt 4.3). begär att regeringen tillsätter en utredning för att belysa hur staten på ett bättre sätt kan utöva sin subsidiära, stödjande, roll vad gäller de samhällsintressen som tillvaratas av helägda statliga bolag samt hur det civila samhällets engagemang i dessa bolag kan ökas (avsnitt 55.4). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om försäljning av statligt ägda företag (avsnitt 6). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om (avsnitt 6.1).2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om (avsnitt 6.4). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om AB Swedcarrier (avsnitt 6.5). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om (avsnitt 6.6). avslår regeringens förslag nummer 3 under utgiftsområde 24 i budgetpropositionen angående tillskapandet av ett nytt aktiebolag, ägt av staten, genom en sammanslagning av (avsnitt 7.1).3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utförsäljning av och Arbetslivstjänster (avsnitt 9.1).3 avslår regeringens förslag nummer 4 under utgiftsområde 24 i budgetpropositionen angående verksamhetsinriktningen för det sammanslagna bolaget (avsnitt 7.1).3 avslår regeringens förslag nummer 5 under utgiftsområde 24 i budgetpropositionen angående finansiering av sammanslagningen och uppbyggnaden av kapitalstrukturen för det nya bolaget samt avslår förslaget att skall bemyndiga regeringen att kunna tillskjuta högst (avsnitt 7.1).3 avslår regeringens förslag nummer 9 under utgiftsområde 24 i budgetpropositionen angående en utvidgning av uppdraget för Bostadsfinansieringsaktiebolag, , till att även omfatta inlåning från allmänheten (avsnitt 7.2).2 avslår regeringens förslag nummer 10 under utgiftsområde 24 i budgetpropositionen angående att skall bemyndiga regeringen att besluta om låneramar i för , och AB Swedcarrier (avsnitt 7.2). 1Yrkande 5 hänvisat till KU. 2Yrkandena 14 och 22 hänvisade till FiU. 3Yrkandena hänvisade till AU. Förhållandet mellan makt och ägande har varit i fokus för den politiska debatten . Socialismen har med hjälp av konfiskering av privat egendom, så kallad socialisering av kapitalet, försökt överföra så mycket makt som möjligt över ekonomin till staten. Utan andra värden knutna till ägandet än ägandet i sig, har liberalismen varit det privata ägandets banerförare. företräder en annan syn på makt och ägande. Där socialisterna arbetar för allmännytta och liberalerna för egennytta, förespråkar samhällsnytta det gemensamma bästa som växer fram i harmoni med grundläggande värden och de naturliga gemenskaperna. Människan är ett mål i sig. Hon är rationell till sin natur och kan välja mellan gott och ont. Ingen kan äga eller på ett kränkande sätt utnyttja en annan människa. Varje människa är unik och oersättlig och alla har samma absoluta och okränkbara värde oavsett ålder, kön, etniskt ursprung, religion, social tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning eller könsidentitet. Människovärdet är knutet till existensen och inte beroende av olika livsstadier eller situationer i den enskilda människans liv. Det finns inget tillfälle då en människa kan göra avkall på sitt människovärde eller då det är tillåtligt för någon annan att kränka det. Varje människa är mer än en individ. Hon är en unik person som föds in i och utvecklas i ett sammanhang med andra personer och har såväl kroppsliga, själsliga som andliga behov. Den kristdemokratiska människosynen innebär att det finns gränser för såväl ägandet som maktutövningen. Med människans förmåga att välja mellan gott och ont följer att hon kan hållas ansvarig för sina handlingar. Att människan som en rationell varelse är ansvarig för sina beslut, antyder att det finns någon som håller henne till räkenskap. Allt det vi har och äger som vårt eget och allt det vi förfogar över gemensamt, har vi fått oss till låns. Människan är förvaltare av det som har anförtrotts oss av våra förfäder och som vi i vår tur ska ge vidare till våra barn. För att vara en god förvaltare behöver människan använda det sunda förnuftet hon behöver vara klok, uppvisa återhållsamhet och urskiljningsförmåga. Hon behöver även agera med rättvisa och måttfullhet samt uppvisa mod. Dessa dygder, tillsammans med omsorg och kärlek, är viktiga för att vi ska kunna bygga ett vitalt samhälle med gott förvaltarskap som leder till utveckling istället för ett passivt status quo. Vi binds alla samman av att vi är människor och att vi tillsammans bebor denna planet. Dessa gemensamma band samt respekten för människovärdet kräver att vi agerar i en anda av solidaritet gentemot varandra. En sann solidaritet känner ingen klasskamp. Den utesluter att man ställer klass mot klass eller en grupp mot en annan. Solidaritet handlar om klassförsoning, om varje människas skyldighet att bistå sin nästa och att delta i strävandet mot det gemensamma bästa. Solidariteten känner inga gränser, varken i rum eller tid. Därför behöver ägande och maktutövning ske inom de ramverk som solidariteten erbjuder. Den som äger måste vara villig att berika den som inget har och att inte utkräva en större avkastning av sitt ägande än vad som är förenligt med ett gott förvaltarskap. Den som utövar makt, måste utöva den så att de svaga och maktlösa kan finna styrka och hopp och så att framtida generationer kan bygga vidare på den grund som läggs . anser att samhällsbygget alltid ska ha sitt ursprung i den enskilda människans behov och önskningar. Samhällskroppen ska vara till hjälp för var och en att förverkliga de allmänt giltiga värden som tillkommer varje person. Därför behöver samhället byggas nerifrån och upp. Den enskilda personen och de naturliga gemenskaperna familjen, föreningen och andra frivilliga sammanslutningar ska själva ha makt att råda över sina egna angelägenheter. Större gemenskaper som kommun och stat och så vidare ska endast ta hand om sådana uppgifter som de mindre gemenskaperna inte, på ett ändamålsenligt sätt, kan klara på egen hand. De ska även gripa in till skydd för det okränkbara människovärdet. När en uppgift överlåts på en större gemenskap, ska den inte agera på ett mer ingripande sätt än vad som är nödvändigt för att på ett fullgott sätt stödja de mindre gemenskaperna. Ett samhälle byggt i enlighet med denna princip, den så kallade subsidiaritetsprincipen, erbjuder både trygghet och frihet för den enskilde. Principen innebär också att staten inte ska bedriva sådan verksamhet som andra, mindre, gemenskaper kan klara av. Målet för den kristdemokratiska politiken är samhällsgemenskap. Detta är inte en gemenskap som kommer från statliga regleringar eller kommunala projekt. Istället växer den fram underifrån och hämtar sin kraft från enskilda personers kreativitet, idealitet och entreprenörskap. Samhällsgemenskapen utmärks av en vilja att verka för det gemensamma bästa och att förbättra villkoren för svagare grupper. Vi menar att välfärdssamhället är beroende av att människor tar ett personligt ansvar för samhällsgemenskapen. För att en sann samhällsgemenskap ska kunna förverkligas, behövs en gemensam värdegrund. arbetar för att det svenska samhället ska bygga på de allmänt giltiga värden som i vårt land inspirerats och förvaltats av den kristna traditionen. En del av förverkligandet av dessa värden är vårt demokratiska statsskick. Det bygger på insikten om varje människas lika, unika och okränkbara värde. För att tydliggöra värdegrunden i samhällsbygget krävs att den normerande lagstiftningen är i överensstämmelse med den naturliga rätten och att det ständigt förs samtal om värden, etik och moral på alla nivåer i samhället. Det civila samhället med dess olika gemenskaper såsom familjer, församlingar, fackföreningar och idrottsrörelser är oerhört viktigt för att skapa en god samhällsgemenskap. Det fyller enskilda människors behov av gemenskap och bekräftelse, demokratin vitaliseras, aktiviteten i ekonomin ökar, korruption och maktmissbruk stävjas. Det offentligas roll i samhällsgemenskapen är att värna alla medborgares gemensamma bästa, dock inte att tillhandahålla allt det som bidrar till det gemensamma bästa. Att göra det skulle vara att begå våld mot det civila samhället och den enskilda människan. Ett vitalt näringsliv är en förutsättning för att det ska finnas ekonomiska resurser till den offentliga sektorn och det civila samhället. En sann samhällsgemenskap är därför otänkbar utan enskilt ägande och en viss privat maktutövning. Men näringslivet är också beroende av resten av samhällsgemenskapen. Utan en gemensam värdegrund blir det i stort sett omöjligt att lita på ingångna avtal. Det behövs lagstiftning som reglerar den värld företagen verkar i och det behövs offentliga tjänster i form av forskning, utbildning, sjukvård, polis med mera. Dessutom behöver näringslivet den grogrund och trygghet som det civila samhället erbjuder de människor det är beroende av som entreprenörer, arbetskraft, kunder och konkurrenter. Staten är ägare till en fjärdedel av det inhemska näringslivet. Det är en, i vår mening, allt för stor andel och åtgärder bör vidtas för att sprida ägandet. Staten äger allt från monopolbolag till företag som verkar på en konkurrensutsatt marknad. anser att det alltid måste finnas ett tydligt formulerat skäl till varför staten ska äga ett visst bolag. Regeringens styrning av bolaget ska utgå från anledningen till ägandet och bolaget ska fokusera sig på sin kärnverksamhet. 3.1Förvaltning och företagande på etisk grund Flera av de statligt ägda företagen är ledande inom sitt verksamhetsområde eller innehar en marknadsposition som genom monopol, eller på annat sätt, gör att bolaget är särskilt utsatt för en offentlig granskning. Detta tillsammans med det faktum att regeringen och genom lagstiftning, förordningar och normativa uttalanden ställer krav och förväntningar på det privata näringslivet gör att staten innehar en unik roll som normgivare på marknaden. Statens agerande på marknaden och regeringens förvaltning av de statliga bolagen måste stå på en tydlig etisk grund. Staten som ägare måste agera som föredöme på marknaden. Många privata företag har för länge sedan insett behovet av att utveckla etiska och sociala principer för sin verksamhet och de ställer också krav på underleverantörerna. De har insett att det handlar om företagets överlevnad och att det inte längre räcker med att företaget har en miljö- och jämställdhetspolicy. Även Stockholmsbörsen har visat att man gör etiska avvägningar. Även om regeringen i sin årliga skrivelse om företag med statligt ägande numer redovisar förekomsten av etiska policy som utarbetats av respektive företag och slår fast att alla bolag bör ha en väl förankrad och gemensam etisk värdegrund, saknas en övergripande etisk policy både för regeringens ägarförvaltning och för de statliga företagens verksamhet. Regeringen bör utarbeta en sådan policy och ansvara för att den omsätts i praktiken. Regeringen bör sedan följa upp den etiska policyn i den årliga redogörelsen för statligt ägda företag. Regeringens förvaltning uppvisar stora brister i ägarstyrningen. Ägaruppdraget är otydligt och regeringen använder flera olika dokument i ägarstyrningen. Den omfattande flora av styrdokument som finns måste ansas till ett minimum. Bolagets övergripande mål och syfte ska formuleras i bolagsordningen. I övrigt ska regeringen förmedla statens målsättningar genom ägardirektiv som fastställs på bolagsstämman. Bolagens mål ska löpande redovisas dels i kvartalsrapporter och årsredovisningar, dels i regeringens årliga skrivelse till om företag med statligt ägande. De uppsatta målen måste följas upp bättre än de gör . När ett mål kommuniceras till ett bolag, måste regeringen också klargöra hur återrapporteringen ska gå till. I princip ska all återrapportering göras skriftligen i kvartalsrapporter eller årsredovisningar. varnade i sitt betänkande (SOU 2004:47) för den uppdelning av statligt ägda företag som gjorts mellan olika departement. Att flera olika departement arbetar med bolagsfrågor gör att staten inte använder sina resurser på bästa sätt samt att den kompetens som byggts upp på inte utnyttjas fullt ut. En tidigare granskning av revisorer har visat att det finns stora variationer på hur de olika departementen förvaltar de bolag de ansvarar för. I den granskning gjort framgår att det finns olikheter mellan hur de olika departementen förvaltar bolagen. Enligt är dessa skillnader betydelsefulla men omotiverade. granskning visar att det är svårt att följa den statliga ägarförvaltarens beslut och agerande eftersom det förekommer styrning som inte dokumenteras. Så kallad formlös styrning det vill säga en styrning som faktiskt har ägt rum men som inte dokumenterats i form av fattade beslut är inte ovanlig, inte ens i väsentliga frågor. Möjligheten till insyn i efterhand är begränsad. Det finns också brister i regeringens interna kontroll av ägarstyrningen. har tidigare hävdat att regeringen, för att utnyttja resurser på bästa sätt samt för att skapa enhetlighet och en större överblickbarhet i statens förvaltning av de egna bolagen, bör låta samtliga bolag med statligt ägande förvaltas av ett och samma departement. Detta förslag har även fått stöd av och har tidigare efterlysts av revisorer. majoritet har hitintills valt att säga nej till vårt förslag. senaste granskningar visar att det finns fog för vårt tidigare förslag och att åtminstone bör begära att regeringen fastställer för departementen gemensamma föreskrifter för dokumentation av ägarförvaltningen som gör det möjligt att i efterhand följa viktigare händelseförlopp samt kontakter och styrsignaler som förekommit mellan ägarförvaltning och bolag. Förutom att skapa en spårbarhet i ägarstyrningen kommer sådana föreskrifter även att leda till en större enhetlighet i ägarstyrningen mellan olika departement. En viktig del av ägarstyrningen är utvärdering av styrelser och det arbete som görs för att nominera nya styrelser. Tjänstemän från departementen, riksdagsledamöter och politiska tjänstemän utgör en stor andel av bolagsstyrelserna. har representation i av bolagens styrelser. Regeringen motiverar förekomsten av departementsföreträdare i styrelsen med att de har till uppgift att förmedla ägarens inställning i olika frågor och att styrelseledamoten kan ge input till arbetet i departementets bolagsgrupp. Trots vällovliga motiv kan departementsföreträdarnas engagemang i bolagsstyrelserna i många fall ifrågasättas eftersom de ibland saknar den kompetens, vad avser verksamheten i bolaget eller egen ledarerfarenhet, som egentligen krävs. Departementsföreträdarnas engagemang i styrelserna bidrar också till att försämra regeringens möjlighet att utöva ägarstyrning eftersom det slukar en stor del av resurser. Även har belyst några av de problem som tjänstemäns engagemang i bolagsstyrelserna leder till. Som departementstjänsteman arbetar bolagsförvaltaren med beredning av ärenden för regeringen och . Samma person är i egenskap av styrelseledamot även syssloman enligt aktiebolagslagen, vilket innebär en förpliktelse att arbeta för bolagets bästa. I de fall departementets och bolagets intressen inte sammanfaller skulle tvivel på tjänstemannens opartiskhet kunna uppkomma. De personer som är bolagsförvaltare och styrelseledamöter deltar i sin tjänstemannaroll såväl i utvärderingen av styrelsen som i beredningen av frågan om att lämna förslag till den styrelse i vilken de själva ingår eller kan komma att ingå. granskning av regeringens styrning av de statliga bolagen visar att det inte finns några gemensamma riktlinjer för hur arbetet med nomineringen av styrelseledamöter ska bedrivas. har lagt stor vikt vid arbetet med bolagsstyrelsernas sammansättning och hur styrelserna ska arbeta och man har utarbetat interna promemorior för att ge vägledning i arbetet med att nominera ledamöter. Promemoriorna har distribuerats till övriga departement. Trots detta visar granskningen att det finns skillnader i nomineringsförfarandet inom och mellan departementen. Det finns ett behov av tydliga och gemensamma riktlinjer för förfarandet vid nomineringar av styrelseledamöter. Sådana riktlinjer bör bland annat föreskriva användandet av nomineringskommittéer för att öka oberoendet och transparensen i nomineringsförfarandet. bolagsförvaltares engagemang i bolagsstyrelserna bör minska. Särskilt viktigt är det att en departementstjänsteman inte sitter i styrelsen för de bolag tjänstemannen själv förvaltar. Regeringen har tidigare motiverat tjänstemännens engagemang med att departementsföreträdarna har till uppgift att förmedla ägarens inställning i olika frågor och att styrelseledamoten kan ge input till arbetet i departementets bolagsgrupp. Ägarens inställning i olika frågor bör i huvudsak förmedlas genom beslut på bolagsstämman. Om stämman används på detta sätt och ägarstyrningen, inklusive den formlösa styrningen, formaliseras genom tydliga föreskrifter kan regeringen frigöra resurser genom att minska bolagsförvaltarnas engagemang i styrelserna och istället låta dem fokusera på utvärderings- och nomineringsarbetet. anser att ägarrepresentanter som tillsätts på politiska meriter kan öka risken för målkonflikter mellan ägare och bolag. Det får inte gå rutin i att nominera riksdagsledamöter och politiska tjänstemän till styrelseuppdrag i statligt ägda bolag. Ledamöterna i de statliga bolagsstyrelserna ska utses efter förtjänst och skicklighet. När det gäller bolag med särskilda samhällsintressen eller bolag som ålagts samhällsåtaganden som till exempel Posten, Systembolaget och , är det viktigt med en viss politisk representation i styrelsen. arbetar departementen på vitt skilda sätt vad gäller rekrytering av politiskt förankrade styrelseledamöter. I de fall riksdagsledamöter eller andra politiker ska ingå i en bolagsstyrelse, ska det finnas representanter från såväl regeringsbärande partier som oppositionen och det bör finnas tydliga och enhetliga riktlinjer för hur nomineringen av politiskt förankrade styrelseledamöter ska gå till. 3.3Genomlysning av statligt ägda företag Det stora antalet dotterbolag till de statliga företagen gör att inflytande över den statliga företagssfären minskar.