mot · GT02U290 · 2005-10-03 00:00:00 — Därigenom ökar förutsättningarna att bekämpa framväxten av extremism och brottslighet, spridningen av massförstörelsevapen och att stater hamnar i upplösning. Lika viktigt är att EU bidrar till långsiktig stabilisering och tillsammans med moderata krafter understödjer reformer som öppnar upp slutna och totalitära samhällen. I denna del har en sammanhållen och effektiv utvecklingspolitik med betoning på demokratibistånd, och med syfte att bekämpa fattigdom samt skapa ökad säkerhet med handel och kunskapsöverföring, stor betydelse. Den antagna säkerhetsstrategin för EU är en viktig del i den utveckling vi vill se med en union som i ökad utsträckning skall kunna bidra till att främja frihet, fred och säkerhet i världen. I förslaget till nytt konstitutionellt ges delar i utrikes- och säkerhetspolitiken en fördragsfäst roll. Det är positivt att fördraget bidrar till att tydliggöra vad EU skall göra respektive inte göra och därmed ger förutsättningar för en enad, handlingskraftig och trovärdig utrikes- och säkerhetspolitik i EU. Oavsett vad som sker med förslaget till nytt behöver EU:s medlemsländer utveckla den gemensamma värdegrunden och definitionen av gemensamma mål för utrikespolitiken, utforma bättre gemensamma analysresurser och se över förutsättningarna för en gemensam utrikesminister. På så sätt skulle samordningen av medlemsstaternas ståndpunkter i internationella sammanhang förbättras samt sammanhållningen stärkas utåt sett. Säkerhetsstrategin har direkt påverkan på den fortsatta utformningen av svensk och europeisk utrikes- och säkerhetspolitik och har resulterat i ett antal konkreta initiativ, däribland upprättandet av en sammanhållen krishanteringsförmåga som skall finnas till EU:s förfogande som ett komplement till EU:s övriga diplomatiska, ekonomiska och utvecklingspolitiska verktyg. Meningen är att stridsgrupper bestående av 1500 soldater skall kunna mobiliseras och delar av styrkan vara på plats i ett krisområde och kunna stanna där under minst en månad. Vi välkomnar att har åtagit sig att ansvara för arbetet med att sätta upp och leda en nordisk-baltisk stridsgrupp. Dock råder oklarheter i huruvida regeringen har löst finansieringen vad gäller det svenska bidraget till EU:s stridsgruppskoncept. Detta bör omgående ut. De operationer som den nordisk-baltiska stridsgruppen kan tänkas genomföra kan bli mycket krävande och farliga. Det är därför extra viktigt att finansieringen för personalförsörjning, materiel och träning är tryggad. måste även fortsatt kunna ställa upp i FN- och Natoledda operationer. Vidare har det upprättats en europeisk försvarsbyrå för utveckling av militär förmåga, forskningssamarbete och materiel, inom ramen för den utveckling som sker av medlemsländernas gemensamma försvarsmaterielpolitik. Medlemsländerna har även antagit en solidaritetsklausul för att gemensamt och bättre kunna hantera konsekvenserna av storskaliga terroristangrepp eller kunna bistå varandra vid större naturkatastrofer. Vi ser det som självklart att måste kunna bistå ett EU-land eller nordiskt land som utsätts för hot eller angrepp. har en möjlighet, men också ett ansvar, att i det närmare samarbete som växer fram inom EU påverka och verka för en mer säker och rättstrygg värld. Det måste handla om en starkare vilja att reformera FN och en förmåga att bidra till att EU kan agera långsiktigt och som en god partner med andra regionala organisationer, men också tillsammans med enskilda länder. Den dynamik som finns i EU och som för samarbetet framåt grundar sig på en öppenhet för att förändra och förbättra. Att utestänga länder från medlemskap i skulle minska samarbetets själva grundvalar och legitimitet. är den stegvisa utvidgningen en förutsättning för att effektivt driva Europasamarbetet närmare och djupare. Den successiva utvidgningen av EU har präglat dess existens och bidragit till fred och frihet samt ökad säkerhet i . För både tidigare och nuvarande kandidatländer har utsikten om medlemskap bidragit till en demokratisk, säkerhetsmässig och ekonomisk utveckling. Det är naturligt att utvidgningsprocessen fortsätter med en öppenhet gentemot nya medlemmar och grannar. Att fler länder i vår del av världen uppfyller EU:s krav på demokrati, respekt för de mänskliga fri- och rättigheterna och utvecklar rättsstat och marknadsekonomi är även bra för , då det bidrar till ökad säkerhet och välståndspotential här. EU skall vara öppet för alla europeiska stater som respekterar unionens allmänna värdegrund, såsom människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstatsprincipen, respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter, samt som förbinder sig att gemensamt främja unionens värden. Målsättningen är att och även kan bli medlemmar i 2007. Det förutsätter att de var och en kan säkerställa den egna efterlevnaden av . Vi välkomnar att har getts klartecken om att medlemskapsförhandlingar kan påbörjas . Medlemskapsförhandlingar ligger inte bara i intresse, utan lika mycket i EU:s. Det finns stora fördelar för EU, såväl gällande den egna tillväxtpotentialen och demografiska utvecklingen som av säkerhetspolitiska skäl. Att utestänga från den europeiska gemenskapen skulle försämra förutsättningarna för en fortsatt reformpolitik i det sekulära och riskera en vidgad klyfta mellan den kristna och den muslimska världen. måste fortsatt vara tydlig och pådrivande för att skall bedömas utifrån egna meriter och på samma villkor som andra kandidatländer. EU måste fortsatt driva på för att befolkning skall kunna förverkliga sin gemensamma bestämmelse som medborgare i ett enat inom EU. Det ligger ett stort ansvar på den grekcypriotiska regeringen, men även den turkcypriotiska ledningen/regeringen att tillsammans med FN och EU, och i samförstånd med och , få ett slut på den turkcypriotiska befolkningsgruppens isolering och att underlätta återföreningen av . behöver den ekonomiska utvecklingen inom den turkcypriotiska befolkningsgruppen stimuleras och ekonomiska integrering samt en förbättrad kontakt mellan de båda befolkningsgrupperna främjas. Det är vår förhoppning att och skall välja att bli medlemmar i . På det viset omvandlas den nordiska gemenskapen till en politisk kraft i det nya . En utveckling där även blir medlem framstår i detta perspektiv som naturlig. Både och har ansökt om medlemskap. Att uppnått status som kandidatland stimulerar de övriga länderna på västra att fortsätta med sina reformer. Så snart fullt samarbetar med i bör EU besluta om tidpunkt för att inleda medlemskapsförhandlingar. Även övriga länder på västra bör ges möjlighet till framtida medlemskap för att ge dessa länder framtidstro att under svåra förhållanden orka fortsätta på frihetens och fredens väg och drivkraft för fortsatt reformarbete. I Kosovo förväntas EU spela en allt större roll som FN trappar ned sin närvaro där. Förhoppningen är att inleda en process som kommer att avgöra Kosovos framtida status. Detta förutsätter att Kosovos ledarskap gör fortsatta framsteg gällande de av FN fastlagda kriterierna som skall säkra ett multietniskt samhälle, demokrati och marknadsorientering samt fortsatt integration i europeiska strukturer. Hur statusprocessen kommer att se ut är inte fastställd, men tydligt är att ett avgörande måste ske mellan och och en varaktig lösning måste garantera långsiktig regional stabilitet. Efter oroligheterna har betydande insatser gjorts för att främja återvändande till Kosovo. Dock återstår mycket arbete, såväl i politiska insatser som i konsolidering mellan människor gällande minoriteters skydd och delaktighet i Kosovos framtid. En ökad EU-närvaro och EU:s grannskapspolitik kan inge framtidshopp och drivkraft i reformarbetet. EU har , med tre undantag, gett samtliga länder väster om en uttalad möjlighet till medlemskap. Undantagna är än så länge , och . EU bör ge också , och ett framtida demokratiserat medlemskapsperspektiv för att därmed ge deras folk framtidshopp. Att EU utarbetade handlingsplaner inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken (ENP) för och får inte medföra försvårade möjligheter till framtida medlemskap. EU bör öka trycket på den vitryska regimen att genomdriva demokratiska reformer. Det vilar ett tungt ansvar på dessa länder att genomföra nödvändiga reformer och därmed säkerställa att ett framtida EU-medlemskap inte bara blir en utopi. EU:s grannskapspolitik bör ses som ett konkret uttryck för EU:s ambition att med förebyggande engagemang främja demokrati, frihet, fred och säkerhet samt förhindra eller minimera uppblossande konflikter och hot. Det är av största vikt att regeringen förmår garantera ett fortsatt genuint politiskt och ekonomiskt intresse och åtagande från unionens sida i EU:s östra närområde. EU måste öka sitt engagemang i förhållande till , och för att uppmuntra en reforminriktad politik och framtida EU-medlemskap. Den nyvunna demokratin i liksom den demokratiska oppositionen i måste få EU:s stöd. Unionens tydliga och långsiktiga engagemang gentemot staterna i södra bör prioriteras. Att handlingsplaner utarbetas för , och är positivt då det innebär ökade möjligheter till breda reformer med syftet att få till stånd en demokratisk utveckling i regionen. EU bör tillsammans med och Nato verka för fredliga lösningar i samt mellan och . Det är viktigt att EU nu förmår bistå det nya demokratiskt valda ledarskapet i med både suveränitets- och demokratistöd och ekonomiskt stöd i dess kamp mot den utbredda fattigdomen och korruptionen i landet. Konflikterna i utbrytarrepublikerna och Syd-Ossetien i verkar destabiliserande i landet och dess närområde. Internationell övervakning av den ryskgeorgiska gränsen är fortsatt nödvändig. bör aktivt verka för att EU skall etablera en gränsövervakningsinsats i . Denna insats skulle kunna ersätta gränsövervakningsmission (BMO) mellan och som, under rådande förhållanden med vägran att godkänna ett förlängt mandat, ser ut att upphöra. Den fortsatta ryska truppnärvaron i är oacceptabel. Den inskränker territoriella suveränitet och självständighet och är oförenlig med de åtaganden som har förbundit sig till inom ramen för i . måste därför inom EU och fortsatt verka för att få att leva upp till åtagandena angående trupptillbakadragande. De senaste årens politiska tillbakagång i och inte minst i samt genomgående återgång till centralstyre samt ökande grad av inskränkningar av mänskliga rättigheter i är oroväckande. Den senaste tidens oroligheter i och ger intryck av regional instabilitet. EU har ett långsiktigt åtagande framför sig för att främja en politisk reformprocess och demokratisk utveckling i de centralasiatiska länderna. EU:s relation till är en av huvudfrågorna inom europeisk säkerhetspolitik. Den ryska samhällsomvandlingen från kommunistisk enpartistat till pluralistiskt civilt samhälle tar tid. har det gamla kontrollsamhället blivit särskilt tydliga i statsmaktens förhållande till oberoende media, den fria opinionsbildningen och den demokratiska processen. Den ökande centralstyrningen och inskränkningar på media- och MR-området är mycket oroande. Så även den dömande maktens minskade oberoende och därmed de minskade möjligheterna för den enskilde att få en oberoende prövning av sin sak i rysk domstol. ökande försvarssatsningar kan ses som ett svar på landets säkerhetspolitiska ambitioner. Det är viktigt att tillsammans med bygger upp ett långsiktigt och nära samarbete med landet. får inte avvisas och lämnas att ensamt möta framtiden. Risken för en sämre ekonomisk och politisk utveckling är då uppenbar, vilket skulle skapa grogrund för social oro, med mänskliga och politiska risker som följd. EU:s medlemsländer måste bättre samordna unionens politik mot . De ryska försöken att bilateralisera sina relationer med EU:s medlemsländer och därmed vinna fördelar måste motverkas. roll måste vara att förmå EU-länderna att inte bara behandla som en jämbördig partner, utan också ställa högre krav på som rättsstat. Målsättningen måste vara att knyta till den europeiska säkerhetsarkitekturen och stärka den politiska dialogen om demokrati och de mänskliga rättigheterna med landet. Den undfallenhet som EU ibland uppvisat gällande brott mot rättsstatens principer och övergrepp mot civilbefolkningen i kriget i är inte modellen för hur relationerna mellan och bör utformas. Kriget i och återkommande terrordåd i regionen visar på den instabilitet som råder i . Omvärlden måste tydligare ställa krav och utöva påtryckningar. I annat fall riskerar vanmakt, fattigdom och våld att skapa en alltmer ohanterlig situation, där extremistiska krafter får ytterligare fotfäste och hotar inte bara , utan även stabiliteten i närområde. inträde i WTO är positivt då det främjar landets tillväxt- och välståndspotential. För svensk export innebär det ryska WTO-medlemskapet att de svenska företag som exporterar till ges stabila regler och större finansiell säkerhet, vilket öppnar upp för mycket stora möjligheter. I samband med toppmötet i nådde EU och en överenskommelse om att anta handlingsplaner för parternas fyra samarbetsområden: ekonomi; frihet, säkerhet och rättsväsende; yttre säkerhet; forskning, utbildning och kultur. Syftet är att ytterligare stärka samarbetet mellan och EU och därmed . 8.4Ett mer samordnat och effektivt EU-bistånd Sammantaget står EU och dess medlemsstater för av världens offentliga utvecklingssamarbete. I egenskap av världens största leverantör av offentligt bistånd och världens största handelsblock har EU och dess medlemsstater ett betydande ansvar att verka för frihet, säkerhet och ökat välstånd i den fattiga delen av världen. En värld som anses vara rättvis och ge möjligheter för alla kommer också att bli säkrare för EU och dess medborgare. I detta hänseende ger en fri handel i kombination med ett effektivare bistånd ökade förutsättningar. Bristande effektivitet och samordning med medlemsländernas bilaterala bistånd undergräver dock EU:s ambitioner att sammanföra de olika instrument och resurser som står till förfogande, däribland biståndsprogram, handelspolitiska reformer samt civila och militära resurser från medlemsstaterna. Till exempel är en sammanhållen och konsekvent EU-politik avgörande för EU:s förmåga att arbeta för fattigdomsbekämpning, demokratiutveckling, korruptionsbekämpning och säkerhetsfrämjande. bör aktivt verka för ett samstämmigt och konstruktivt användande av de medel EU har tillgång till för sin politik. Häri ligger inte minst nödvändigheten att reformera EU:s jordbrukspolitik samt att EU och övriga i-länder undanröjer sina handelshinder mot omvärlden. Dagens ordning med dels tullar och handelshinder som slår extra hårt mot redan fattiga länder, dels ett omfattande bistånd till desamma är kontraproduktivt och oförsvarbart. Reformeringen av EU:s bistånd pågår, men en fortsatt effektivisering behövs samt en tydligare inriktning på fattigdomsbekämpning och demokratibistånd. En fortsatt decentralisering är nödvändig liksom utvecklingen av gemensamma landstrategier, harmoniserade procedurer och administrativa och budgetära reformer för att underlätta samarbetsländernas möjligheter att på bästa sätt ta till vara biståndet. EU bör öka sitt engagemang i förhållande till de blivande grannländerna, inte minst i form av demokratifrämjande åtgärder. När det gäller finns Medelhavssamarbetet, Barcelonaprocessen och Medabiståndet att tillgå. Det saknas dock motsvarande instrument i förhållande till de nya grannländerna i öster: , och . EU bör komma till rätta med det. i (m)