mot · GT02So1 · 2005-12-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regeringens misslyckade missbrukspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om folkhälsopolitiska förutsättningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om alkoholpolitiska mål. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokalt alkoholförebyggande arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser för att främja en alkoholfri uppväxt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser för att begränsa tillgängligheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om straffskärpningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om illegal alkoholhantering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om narkotikapolitiska mål. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser för att minska nyrekryteringen till missbruk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser för att förmå personer med missbruksproblem att upphöra med sitt missbruk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en fortsatt särskild narkotikasatsning inom kriminalvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser mot utbudet av narkotika. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en översyn av lagstiftningen när det gäller narkotika, dopningsmedel, hälsofarliga varor och flyktiga lösningsmedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om internationellt samarbete. Regeringens missbrukspolitik har havererat. Antalet missbrukare stiger, alkoholkonsumtionen bland ungdomar ökar och dödligheten bland svenska opiatmissbrukare är bland de högsta i världen. Det behövs ingen ny handlingsplan för alkohol- och narkotikapolitik, det behövs en som kan klarlägga vad som har gått fel och hur politiken kan förändras för att vända utvecklingen. Det är inte en eller några enstaka åtgärder som kan rätta till det som inte fungerar. Det krävs ett batteri av centrala och lokala insatser. Det krävs nya arbetsmetoder och en ny syn på narkotikapolitiken. Utan en genomgripande analys och en kursomläggning kommer missbruket i att nå samma omfattning som i de värst drabbade länderna i EU. Vi vill göra något innan den dagen kommer. Såväl alkohol- som narkotikapolitik har utöver den sociala aspekten även en kriminalpolitisk aspekt som förtjänar stor respekt och stort engagemang. Den repressiva delen av framför allt narkotikapolitiken framställs ofta som hjärtlös, men är oundgänglig för att bekämpa dem som söker göra profit på det mänskliga lidande som missbruket utgör. Att frågorna faller under två departement leder ofta till att de faller mellan två stolar. Framför allt narkotikapolitiken har inte lett till några påvisbara resultat, vilket märks såväl på gatan där missbruket inte minskar som inom kriminalvården där många nyrekryteras eller tillåts fortsätta sitt missbruk. Regeringen har det yttersta ansvaret för att narkotikapolitiken misslyckats och bör också ta ansvaret för att bättring skall ske. I sin handlingsplan refererar regeringen uteslutande till vilka s.k. satsningar som har gjorts, men nämner mycket lite om vad man avser att göra . Detta är märkligt, eftersom den nuvarande politiken inte har lett till någon förbättring. Vi anser att huvudansvaret för folkhälsan skall vila på den enskilde. Folkhälsopolitiken bör syfta till att ge medborgarna de verktyg som krävs för att bibehålla en god hälsa. Vidare anser vi att transfereringssystemen och försörjningsstödet inte kan avhjälpa problem som följer av en dåligt fungerande arbetsmarknad och en dålig social rörlighet. Genom att fokusera på symptomen, snarare än orsakerna, kan problemen i stället fördjupas och hälsoproblemen öka. Vi anser även att benägenheten att se bidrag och transfereringar som nycklar för att öka folkhälsan leder fel. Dessutom vill vi peka på tillväxtens betydelse för en god folkhälsa. Genom en högre tillväxt kan fler medborgare, och då särskilt de som befinner sig i utsatta situationer, förbättra sin ekonomiska situation. Målområdesstrukturen, men även förslagen till uppföljning och utvärdering i regeringens proposition Mål för folkhälsan (prop. 2002/03:35), har allvarliga brister. Dessutom saknas grundläggande och nödvändiga resonemang om statens, landstingens, kommunernas, övriga aktörers och individens roll i arbetet för en bättre folkhälsa. Det saknas resonemang kring hur folkhälsopolitiken skall avgränsas mot och integreras med övriga politikområden. Varje mål bör kompletteras med konkreta etappmål innan de nationella målen för folkhälsopolitiken fastställs. Målen måste vara möjliga att följa upp och utvärdera. Till yttermera visso saknas redovisning av kostnader och nytta med de olika folkhälsopolitiska målen. 3Alkoholpolitiska mål och insatser Regeringen konstaterar på s. 13 i handlingsplanen att Systembolaget är vårt viktigaste instrument för att upprätthålla en ansvarsfull och kontrollerad försäljning [av alkohol]. Men med tanke på att Systembolagets marknadsandel på sina håll understiger av totalkonsumtionen kan man näppeligen påstå att Systembolaget längre spelar en avgörande roll för att upprätthålla en balanserad alkoholkonsumtion. Det är mycket allvarligt att den olagliga försäljningen har fått utvecklas på det sätt som skett, och att kraftfulla insatser från regeringen och myndigheterna har dröjt så . Vi vill understryka värdet av att informationsinsatser samordnas med praktiska åtgärder mot den illegala alkoholhanteringen. Tyvärr måste man befara att isolerade informationsinsatser när det gäller alkohol och andra droger har begränsad effekt på människors beteende. Om informationen däremot samordnas med konkreta insatser, som var fallet 19982000 och som föreslås, kan man hoppas att den bidrar till förändringar i rätt riktning. Vid det tidigare tillfället gjordes stora ansträngningar för att mobilisera inte bara statliga myndigheter som polis och tull, utan också ett brett stöd i kommuner, landsting, folkrörelser och företag. Denna erfarenhet bör tas till vara även i detta sammanhang. Så länge statens insatser på alkoholområdet har nuvarande organisation, kan det vara rimligt att den statliga får ett samordningsansvar på det centrala planet, men vikten av ett brett lokalt och regionalt engagemang bör understrykas. har totalkonsumtionsmodellen utgjort grunden för den svenska alkoholpolitiken. Teorin fördes fram i en rapport som gavs ut av 1975 och bygger på att det finns ett samband mellan den totala alkoholkonsumtionen i ett samhälle och antalet högkonsumenter och alkoholskador i samhället. Om man kan minska totalkonsumtionen av alkohol minskar, enligt teorin, också alkoholskadorna. Totalkonsumtionsmodellen gör inte anspråk på att förklara varför vissa individer blir missbrukare eller varför andra inte blir det. Totalkonsumtionen i samhället påverkar enligt teorin tillgängligheten av alkohol och motivet för att begränsa denna är att de individer som av olika anledningar är mer disponerade att utveckla ett missbruk löper högre risk om tillgängligheten är stor. Regeringen påstår på s. 13 i propositionen att handlingsplanen har fått stort genomslag . Men även om man tar hänsyn till att regeringen primärt inriktar sig på att minska den totala alkoholkonsumtionen, snarare än att minska alkoholens skadeverkningar, kan man konstatera att alkoholpolitiken har misslyckats eftersom totalkonsumtionen ökat. Regeringen konstaterar mycket riktigt på s. 12 i propositionen att ökande skattekonkurrens har gjort det svårare att bibehålla en restriktiv alkoholpolitik. Trots att regeringen insett problemet har den inte förmått förändra skattepolitiken. När införselkvantiteterna från andra EU-länder stiger är det viktigt att anpassa de svenska alkoholskatterna till omvärldens nivåer. Harmoniseras inte alkoholskatterna kommer allt större mängder av den i konsumerade alkoholen att antingen köpas utomlands eller smugglas. Detta innebär att en illegal marknad som inte känner öppettider eller åldersgränser expanderar. Det är känt att ungefär hälften av den alkohol som svenskarna dricker inte finns med i alkoholstatistiken. Den kan vara illegalt tillverkad, smugglad eller lagligt införd av privatpersoner. har den oregistrerade konsumtionen mer än fördubblats och utgör nu av den totala alkoholkonsumtionen. Den svenska alkoholkonsumtionen har ökat kraftigt . uppskattades den totala alkoholkonsumtionen i till ca ren () alkohol per invånare , till ca 10,3liter. Detta är en ökning med , varav den största delen ägt rum då konsumtionen beräknades till . Trots att regeringen gärna framhåller sitt arbete för att minska alkoholkonsumtionen måste vi konstatera att alkoholkonsumtionen i har ökat till per person och år och förmodligen är bland de högsta i världen, naturligtvis med undantag för delar av . Alkoholkonsumtionens fördelning är mycket skev. Den tiondel av konsumenterna som dricker mest svarar för ungefär hälften av den totala alkoholkonsumtionen och dricker mer än medelvärdet (SOU 2004:86 s.71). Man kan därför ifrågasätta rimligheten i att begränsa tillgängligheten för normalkonsumenter i stället för att göra riktade insatser för att påverka den tiondel som konsumerar för mycket alkohol. I konstateras också att alkoholkonsumtionen i vinländerna , , och har minskat ren alkohol per person och till . har alkoholkonsumtionen i ökat per person och år till drygt 10liter (SOU 2004:86 s. 69). Förändringen i kan bero på sänkta priser, ökad tillgänglighet och förändrade attityder. Men minskningen i vinländerna kan knappast bero på att priserna där har höjts och att tillgängligheten har minskat. Alkoholskattens nivå är därmed knappast den enda förklaringen till att dryckesmönster förändras, kanske inte ens den viktigaste. Om alkoholskadorna skall kunna begränsas är det hög tid att lyfta blicken och ta med andra faktorer än enbart alkoholskatten i ekvationen. Det behövs mer forskning om sambandet mellan attityder i samhället och konsumtionsmönster. Framför allt är det viktigt med ökad kunskap om hur alkoholanvändningen bland ungdomar skall minskas. Vi är djupt oroade över den ökande alkoholkonsumtionen hos ungdomar. har alkoholkonsumtionen bland unga svenskar ökat med uppskattningsvis . Med dagens alkoholpolitik ökar den illegala införseln ständigt, vilket gör det allt lättare för ungdomar att skaffa alkohol. Smugglarna är inte intresserade av att kontrollera legitimationer, utan säljer till den som efterfrågar varan. Tyvärr förekommer problemet med bristande ålderskontroll även på Systembolaget. Vi vill motverka dessa tendenser bl.a. genom att öka anslaget för lokalt folkhälsoarbete. Regeringens förslag på detta område överensstämmer i vissa delar med moderat politik. Vi har dock föreslagit att resurser för lokalt folkhälsoarbete skall tillföras kommunerna. Totalt satsar under den kommande mandatperioden. Denna modell skapar utrymme för ett mer systematiskt och strukturerat arbete. Regeringens förslag om att avveckla stödet till de lokala alkoholpolitiska samordnarna innebär en ökad centralisering av det förebyggande arbetet. väntas ta över det finansiella ansvaret, vilket i praktiken innebär att det också kommer att styra arbetet. Vi vill i stället decentralisera genom att se till att mer resurser än hanteras på lokal nivå. 3.3Insatser för att främja en alkoholfri uppväxt Ytterligt oroande är statistiken över det totala antalet personer vårdade för alkoholförgiftning samt antalet 1519-åringar vårdade med denna diagnos. fördubblades antalet personer som vårdades för alkoholförgiftning. ökade alkoholförgiftningarna för 1519-åriga kvinnor med och för samma ålderskategori män med (, 2003). Detta är en mycket oroande utveckling och när det gäller unga kvinnor är den alarmerande. De har gått om de unga männen då det gäller vårdtillfällen för alkoholförgiftning. Dödsfallen i alkoholförgiftning, alla åldrar, har ökat med . Det är uppenbart att regeringen har misslyckats i sina föresatser att främja en alkoholfri uppväxt. Föräldrar och andra närstående är oftast de som har störst möjlighet att upptäcka om något inte står rätt till med de egna barnen. Vi vill framhålla vikten av att föräldrar har goda kunskaper om hur man upptäcker narkotikabruk på ett tidigt stadium. Detsamma gäller för lärare och annan personal i skolan. Eftersom de flesta barn tillbringar mycket av sin tid i skolan har denna ett stort ansvar. Det är viktigt att uppmärksamma elever som beter sig konstigt eller annorlunda i klassrummet, men även elever som skolkar eller uppvisar tecken på vantrivsel och problematiska hemförhållanden måste erbjudas stöd. Goda familjeförhållanden får dock inte tas till intäkt för att det inte föreligger några risker. betraktar användandet av tillgänglig forskning och beprövad erfarenhet som ett grundläggande kvalitetskrav på skolans arbete. Vi ser det som positivt att regeringen i propositionen tydligt anger att kunskapsbaserade metoder för att förstärka det förebyggande arbetet i skolan behövs. Det är också bra att regeringen anger att kunskapsspridning till skolor om kunskapsbaserade metoder behövs för att stärka det förebyggande arbetet. Däremot är det minst sagt beklagligt för landets skolor att regeringen bara verkar ha dessa insikter i teorin, och inte i praktiken. Skolorna måste ges verktyg och kunskap för att åstadkomma en lugn och trygg skolmiljö. Till att börja med måste det tydligt framgå i skollagen vilka befogenheter rektorer och lärare har för att åstadkomma detta. Kraven på skolornas förebyggande arbete behöver också höjas. har vid många tillfällen fört fram att krav bör införas på att alla skolor använder forskningsbaserade åtgärdsprogram mot mobbning och annan kränkande behandling. Vi har också föreslagit att detta kombineras med en statlig utbildningssatsning efter principen att utbilda utbildare, för att till landets alla skolor sprida kunskap om forskningsbaserade åtgärdsprogram. Sådana åtgärdsprogram har i utvärderingar, när de tillämpats i andra länder, visat sig mycket effektiva inte bara i att minska problemen med mobbning utan också i att åstadkomma en lugn och trygg skolmiljö. Forskning pekar på att en lugn och trygg skolmiljö utgör viktiga förebyggande insatser mot skolmisslyckande, missbruk och annan riskutveckling hos eleverna. Propositionen refererar just till denna forskning, men stannar där i stället för att gå vidare och föreslå konkreta åtgärder. Förekomst av skolk omnämns i propositionen också som ett problem och behovet av insatser för att minska skolket nämns. Återigen stannar regeringen där, i stället för att föreslå konkreta åtgärder som skulle kunna minska problemet. Vårt förslag är att uppgifter om elevens närvaro skall kunna finnas med i ett skriftligt omdöme eller på betyg. Det är viktigt att närvaron följs genom hela skolgången och att föräldrar informeras om detta. När elever i gymnasieskolan skolkar, skall detta kunna leda till indragna studiebidrag. Skolans roll och det generella vuxenansvaret är därför enligt vår mening oerhört viktiga delar i det narkotikaförebyggande arbetet. Det förebyggande arbetet måste alltid ta sin utgångspunkt i familjen. Föräldrarna bär huvudansvaret för sina barns uppväxt. Skolan och offentliga myndigheter kan i bästa fall utgöra en hjälpande hand och ett stöd för föräldrarna.Vad avser alkoholpolitiken inväntar vi slutsatserna av den översyn som pågår om rattfyllerilagstiftningen och till den angränsande frågor (dir. 2003:174). Vi vill poängtera att våra förslag om en generell straffhöjning skulle påverka strafftiderna för vållande till annans död och rattfylleri avsevärt. För att förebygga alkoholkonsumtion bland unga människor behövs ett omfattande arbete för att etablera attityder bland unga att avstå från alkohol. All forskning tyder på att ungdomar som skjuter på sin alkoholdebut får ett mer restriktivt förhållande till alkohol än de som i de tidiga tonåren prövar alkohol. Därför behövs en mångfald av åtgärder för att möta ungdomar i deras vardag såväl inom ungdomsverksamhet som i annan organiserad ungdomsverksamhet inom t.ex. värdebaserade ideella ungdomsorganisationer. Tyvärr kan vi konstatera att satsningar på att nå ungdomar med förebyggande och attitydpåverkande arbete saknas i propositionen. Regeringen verkar vilja lägga resurser på kommunala åtgärder, vilket är bra, men den missar på stor utsträckning det stora arbete som kan göras inom den ideella ungdomssektorn på detta område. En sektor som är mycket bredare än idrottsrörelsen som regeringen nämner i sin text. Detta var en av orsakerna till att i utredningen utmaning alkoholpolitik i en ny tid (SOU 2005:25 s. 72) föreslog ett stöd till frivilligorganisationer som når ut till ungdomar genom annan ordinarie verksamhet, t.ex. idrottsföreningar, arrangörer av musikaliska aktiviteter, fackföreningar och scoutrörelsen, detta för att stimulera alkohol- och drogförebyggande arbete i fler målgrupper i samhället. Regeringen hänvisar till att den förbereder en satsning på fritidsverksamheter och utveckling av drogfria lokaler för ungdomar i riskmiljöer, vilken skall genomföras av . Regeringen har för avsikt att tillföra totalt och för sådana riktade insatser till ungdomar i riskmiljöer. redovisade en förstudie med förslag på hur satsningen skall genomföras samt vilka målgrupper och aktörer som är aktuella. Vid en granskning av Förebyggande ungdomsarbete och drogfria mötesplatser (2005:5) som regeringen hänvisar till framkommer det att även här saknas förslag till att stödja ideella ungdomsorganisationer i deras viktiga arbete med att påverka attityder hos unga. har valt att i sitt utredningsuppdrag i huvudsak samverka med kommuner och kommunförbund och lägger följaktligen endast förslag som kopplas till verksamhet. De förslag som kan tolkas bredare än stöd till verksamhet är tveksamma om de kommer den ideella barn- och ungdomsverksamheten till del. Regeringen hänvisar vidare till Ett handslag med idrotten. En målsättning (av fem) med handslaget är att idrottsföreningar på lokal nivå skall stimuleras att aktivt delta i kampen mot droger. har använt av de medel som handslaget givit (sammanlagt ) till detta arbete vilket i sig tyder på att det drogförebyggande arbetet måste breddas. Vi menar därför att ett motsvarande handslag bör tas med övrig ideell barn- och ungdomsverksamhet. Detta kan åstadkommas t.ex. genom att avsätta hälften av de regeringen aviserar till riktade insatser till ungdomar i riskmiljöer, och som föreslår i huvudsak skall gå till verksamhet, till ett handslag på det alkohol- och narkotikapreventiva området med ideell barn- och ungdomsverksamhet annan än idrotten. 3.4Insatser för att begränsa tillgängligheten Vad avser alkoholpolitiken inväntar vi slutsatserna av den översyn som pågår om rattfyllerilagstiftningen och till den angränsande frågor (dir. 2003:174). Vi vill poängtera att våra förslag om en generell straffhöjning skulle påverka strafftiderna för vållande till annans död och rattfylleri avsevärt. Genom att 29 kap. kompletteras med en föreskrift om att straffskalan skall utnyttjas i större utsträckning vid fastställandet av det enskilda brottets straffvärde, kommer de utdömda påföljderna i högre grad att stå i överensstämmelse med det allmänna rättsmedvetandet. Straffskalorna kan lämnas orörda men straffvärdet för den enskilda gärningen skärps. Som exempel kan nämnas grovt rattfylleri som har en straffskala om fängelse i högst . Med förslag kommer en person med alkoholhalt kring 1,5, vilket är tämligen normalt förekommande, att dömas till fängelse mot dagens en månad. En person som däremot har 4 i blodet, vilket är mycket högt, och som tidigare dömts för grovt rattfylleri kan påräkna en påföljd som ligger i toppen av straffskalan fängelse . Genom detta synsätt kommer straffskalorna att användas i större utsträckning och dessutom kommer de utdömda straffen att bli mer förståeliga för allmänheten. Vi stöder de förslag till straffskärpningar som regeringen föreslår för grova brott när det gäller bl.a. olovlig tillverkning och olovlig försäljning av alkoholdrycker. Vi stöder även att det högsta straffet för olovligt innehav av alkoholdrycker höjs till fängelse i högst . Vi anser dock att även den form av langning som avser alkoholdrycker som inköpts på Systembolaget utgör ett allvarligt brott. Även straffet för olovligt anskaffande av alkoholdrycker bör därför, som föreslår, skärpas. Handeln har ett mycket stort ansvar. Tyvärr har det visat sig att många affärer inte är så noggranna med legitimation som lagen kräver. Den illegala alkoholhanteringen är ett så allvarligt hot mot folkhälsan och den sociala tryggheten att det är nödvändigt att statsmakterna nu klargör att både och polismyndigheterna måste ge hög prioritet åt arbetet mot alla former av illegal alkoholhantering. För att nå största möjliga effektivitet i detta arbete anser vi att och polismyndigheterna måste samarbeta i den utsträckning som är nödvändig. Vi anser därför att särskilda grupper av tulltjänstemän och poliser, i enlighet med förslag, bör bildas för att beivra brott mot alkohollagen och smugglig av alkohol. Om regeringen inte anser det ändamålsenligt att organisera arbetet på detta sätt anser vi det angeläget att den för redovisar på vilket alternativt sätt arbetet har bedrivits och vilka resultat som har uppnåtts. 4Narkotikapolitiska mål och insatser Regeringen skriver i propositionen: kan konstateras att den negativa trenden av narkotikakonsumtion bland ungdomar som tidigare kunde iakttas nu förefaller bruten. Detta påstående kan ställas i kontrast till verkligheten. Antalet narkotikarelaterade dödsfall i har ökat med . I övriga minskar antalet dödsfall på grund av narkotikamissbruk, men i är trenden den motsatta (, Statistical bulletin 2005). Andelen svenska ungdomar som anger att de missbrukar cannabis har ökat (, Statistical bulletin 2004). Ökningen är större än i något annat europeiskt land. Tillgången på narkotika bland ungdomar ökar och priserna blir allt lägre. Den senaste statistiken från visar att också narkotikaåtalen mot unga människor ökar. Siffrorna gäller missbruk, innehav, överlåtelse, framställning och smuggling. Framför allt är det bruket som ökar. Att mot bakgrund av denna utveckling kalla regeringens narkotikastrategi framgångsrik är inte korrekt. En bättre beskrivning torde vara att konstatera att man har misslyckats och att en totalrevidering av narkotikapolitiken ter sig alltmer nödvändig. 4.2Insatser för att minska nyrekryteringen till missbruk För att nå framgång i kampen mot ungdomsmissbruk bör samverkan med framför allt öka, men även skolan måste ges en mer central roll. Skolan får ofta de första signalerna om att något är på väg att gå snett. Bristerna i vidarerapporteringen hänger till viss del sannolikt samman med att den enskilde tjänstemannen känner osäkerhet huruvida rapportering är tillåten eller om det verkligen gagnar den utsatte personen. Det bör därför övervägas om samarbetet kan utvecklas för att rätt information skall kunna nå rätt aktörer. Tidigt upptäckt av ett begynnande narkotikamissbruk är centralt för att komma till rätta med missbruket bland unga. Den som just prövat eller börjat använda droger lyssnar oftast inte på förmaningar och vill helst inte erkänna sitt missbruk. Därför är det viktigt att kunna få fram fakta om droganvändning. Drogtester får göras om föräldrarna samtycker, men alla har inte detta föräldrastöd, t.ex. de vars föräldrar själva missbrukar. För att kunna hjälpa dessa ungdomar på ett tidigt stadium bör polisen få rätt att besluta om blodprov, alternativt urinprov, på ungdomar, när misstanke finns om narkotikamissbruk. 4.3Insatser för att förmå personer med missbruksproblem att upphöra med sitt missbruk Regeringen saknar en effektiv strategi för att behandla missbrukare.