mot · GT02U209 · 2005-09-23 00:00:00 — Vi vill uppmärksamma betydelsen av en inskränkning och begränsning av vetot. I ett första skede bör endast dubbelt veto gälla, dvs. att minst två permanenta medlemmar i säkerhetsrådet krävs för att stoppa ett beslut. Vetot bör bara omfatta hot mot kapitel sju, således aggressionshandlingar samt hot och brott mot freden. Varje säkerhetsrådsmedlem måste dessutom motivera inläggandet av ett veto. Vidare bör EU ha en gemensam plats bland de permanenta medlemmarna för att underlätta en gemensam utrikespolitik. Vi menar att bör ta initiativ till reformer av säkerhetsrådet i enlighet med förslagen ovan. medlemmar består av de mest inflytelserika länderna i världen, men sammansättningen speglar inte de förändringar som ägt rum sedan organisationen skapades. För att bryta FN:s handlingsförlamning och bidra till ett effektivare och mer representativt säkerhetsråd finns förslag om att utöka antalet platser i säkerhetsrådet så att alla världsdelar är representerade, antingen genom nya permanenta medlemmar utan vetorätt eller genom nya roterande medlemmar. liberalerna kan se fördelar, men också nackdelar, med båda systemen. Dock menar vi att den modell som förespråkar att fler länder får en möjlighet att turas om som medlemmar i säkerhetsrådet är att föredra. Världen kommer att förändras med framväxten av nya ekonomiskt starka stater. Ett system med fler roterande medlemmar skulle skapa en större öppenhet och flexibilitet samt sända en stark signal om att det är viktigt att ständigt göra sig förtjänt av sin plats i säkerhetsrådet. Vid en i undertecknade 120 länder, däribland och , ett avtal om att inrätta en oberoende permanent internationell brottmålsdomstol (ICC). Beslutet att inrätta ICC är ett av de senaste årens viktigaste framsteg på området för mänskliga rättigheter. ICC kommer att vara permanent och genomföra utredningar och ställa personer inför rätta som begår allvarliga brott mot internationell humanitär rätt, t.ex. folkmord och brott mot mänskligheten. Domstolen kommer alltså att ha befogenhet att åtala enskilda personer. Efter det att fler än 90 länder nu har ratificerat Romstadgan inleddes arbetet med domstolens första brottsutredning, gällande massakrer på civila flyktingar i . Det är oerhört angeläget att ICC verkligen ges vida möjligheter att agera. bör enskilt och i EU-sammanhang vara pådrivande i arbetet med att verka för att fler stater, inklusive , ratificerar Romstadgan. Så länge fortsätter att sätta käppar i hjulet genom att dels inte ratificera stadgan, dels sätta press på enskilda länder att avskriva möjligheter att åtala amerikaner inför ICC, så undermineras domstolens handlingsmöjligheter och legitimitet. Det kan inte accepteras. Inget lands medborgare som begår allvarliga brott mot mänskligheten skall kunna gå säker från att ställas inför rätta av domstolen. Positivt är dock att gav upp försöket att via FN än en gång utverka undantag för amerikanska medborgare att åtalas vid domstolen, detta som ICC drog i gång sin första officiella brottsutredning. tillhör också ett av de länder som ännu inte ratificerat Romstadgan. Mot bakgrund av att vi ser en allt tätare integration av i det europeiska samarbetet bör EU i sin Rysslandpolitik ställa hårdare krav på demokrati och mänskliga rättigheter. Som ett led i detta bör också EU kräva att skall ratificera Romstadgan. bör enskilt och i EU-sammanhang vara pådrivande för att fler stater, inklusive och , ratificerar Romstadgan. Vad som ovan anförts om ratificering av Romstadgan bör ge regeringen till känna. En av de mest grundläggande mänskliga rättigheterna, och ett måste för en fungerande demokrati, är yttrandefrihet för alla. I många länder över hela världen döms personer till fängelse för att de kämpar för fria och rättvisa val, arbetar i politiska organisationer och uttrycker sina åsikter i böcker, på Internet eller i andra medier. finns europeiska länder, som t.ex. och även , där tidningar, radio och tv i princip är monopoliserade och statskontrollerade. Fria medier är avgörande för att ett samhälle skall fungera demokratiskt. Att det finns oberoende journalister, med rätt till insyn i myndigheter och politiska församlingar, är en garanti för att regeringar och myndigheter ställs till svars för sina handlingar. Flera regeringar fortsätter att döma journalister till fängelse för att försöka skrämma kritiker och tysta oppositionen. Det är också högst allvarligt att journalister trakasseras och ibland dödas i syfte att hindra undersökningar. Detta händer också i demokratiska länder. Regeringarna måste ta ansvar för att skydda journalisterna, eftersom en kritisk press är nödvändig för att försvara demokratin. Flera regeringar vidtar åtgärder för att begränsa medborgarnas tillgång till modern informationsteknik. Begränsningar av tillgången till Internet, e-post och webbpublicering används av diktaturstater som ett sätt att motarbeta politisk debatt och samhällskritik. Eftersom Internet är det ultimata sättet att fritt och snabbt kommunicera och utbyta information, är det mycket oroande med regeringarnas allt hårdare kontroll av detta medium. Det är mot denna bakgrund oerhört viktigt att i alla internationella sammanhang är tydligt i sitt stöd för och krav på demokrati. Bistånd till stöd för oberoende medier skall vara en viktig del av svenskt demokratibistånd, vilket bör ge regeringen till känna. 11Avskaffa dödsstraff och tortyr Dödsstraffet är en av de grövsta kränkningarna av mänskliga rättigheter och bör avskaffas i hela världen. Ett rättssystem som sanktionerar dödsstraff fördömer inte avsiktligt dödande utan bryter snarare mot den egna rättsmoralen genom att utdöma dödsstraff i lagens namn. Det finns alltid en risk att oskyldiga människor döms. Vid utdömande av dödsstraff är beslutet, i jämförelse med fängelsestraff, oåterkalleligt. De länder som tillämpar och utför dödsstraff måste fördömas kraftfullt. Det är skamligt att världens viktigaste demokrati, , fortfarande använder sig av dödstraffet. skall i olika internationella sammanhang aktivt verka för dödsstraffets avskaffande. Genom aktiva påtryckningar och krav kan positiva resultat åstadkommas. EU:s ovillkorliga krav på denna punkt har exempelvis lett till att samtliga EU:s kandidatländer avskaffat dödsstraffet. Alla former av tortyr måste fördömas. Denna grymma, omänskliga och förnedrande behandling används för att tvinga fram bekännelser och förödmjuka fängslade personer. Tortyroffer är i ett särskilt utsatt läge eftersom tortyren utförs av statstjänstemän och offren ofta inte har någon realistisk möjlighet att vidta rättsliga åtgärder. Rehabilitering för offer och förebyggande av tortyr måste ingå i arbetet för att skapa fred och upprätta demokrati. Här har en mycket viktig uppgift att axla. skall verka aktivt för att tortyr avskaffas var än i världen det sker. 12Ingen diskriminering skall accepteras Grunden för de mänskliga rättigheterna är principen om alla människors lika värde. Diskriminering i olika former utgör ett av de vanligaste brotten mot den principen. råder på många håll en stor okunnighet om vad diskriminering egentligen är, vilka uttryck den tar sig och mekanismerna bakom den. Diskriminering anses inte sällan vara en marginell företeelse. Detta i kombination med bristen på djupare förståelse för innebörden av diskriminerande handlingar inte minst för den kränkning som diskriminering utgör för individen kan leda till att det utvecklas en acceptans för beteenden som är såväl olagliga som rent mänskligt djupt förkastliga. Arbetet med att motverka och förebygga rasism, främlingsfientlighet, homofobi och könsrelaterad diskriminering måste ske genom en rad olika insatser på alla nivåer och inom olika delar av samhället. Att motverka all slags etnisk diskriminering är en av de viktigaste samhällsfrågorna. Världen över har en mer uttalad och aggressiv rasism och främlingsfientlighet uppträtt i olika former. Den har bl.a. tagit sig uttryck i våldshandlingar och trakasserier med rasistiska eller antisemitiska förtecken. Invandrare och nationella minoriteter liksom aktiva antirasister samt journalister, debattörer, poliser och politiker i deras egenskap av företrädare för det demokratiska samhället har drabbats. Brott av detta slag har sin udd riktad mot det demokratiska styrelseskicket och den grundläggande uppfattningen om alla människors lika värde. Religionsfriheten anges uttryckligen i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna. Många länder begränsar emellertid religionsfriheten på grund av att vissa religiösa uttrycksformer betraktas som ett hot mot statens överhöghet. Statliga bestämmelser mot religion på grundval av politiska ideologier är mindre vanliga nu sedan det slut, men de förekommer fortfarande i vissa länder. Begränsningarna kan vara allt från förbud mot att utöva en religion till trakasserier och förföljelse av de troende. Det finns flera rapporter om att religiösa ledare har gripits, torterats och fängslats. Olika kristna samfund diskrimineras ofta i kommunistiska eller postkommunistiska länder, och även i vissa muslimska länder. Antisemitiska uttalanden och handlingar är alltför vanligt förekommande i olika delar av världen, även inom EU. FN:s särskilda sändebud har påpekat att muslimska minoriteter i ofta diskrimineras och att folk har fördomar och stereotypa uppfattningar om dem. Händelserna och ny militantism hos vissa islamiska rörelser har tyvärr även stärkt en del europeiska krafter som propagerar för bilden av islam som en expansiv, aggressiv och primitiv religion. Dessa krafter har lyckats skapa viss oro hos en ansenlig del av en europeisk opinion. Vi vet dock att detta inte är sant. Fanatiker och terrorister finns överallt. Det som en enskild eller en grupp muslimer gör eller hävdar sammanfaller inte självklart med vad islams texter föreskriver. De representerar inte heller den muslimska världen som består av en miljard människor. Terrorism med fundamentalistiska förtecken är tveklöst en av de viktigaste säkerhetspolitiska utmaningarna för EU och framöver. Men rädslan för terrorism får inte leda till att diskriminerar sina egna medborgare endast för att de bekänner sig till islam. Etnisk diskriminering måste motverkas kraftfullt. FN, EU och varje enskild medlemsstat måste vidta alla åtgärder som krävs för att bekämpa intolerans, rasism, diskriminering och våldshandlingar i samband med religionsutövande. FN:s konvention om avskaffandet av alla former av rasdiskriminering antogs i 1965. Konventionen innefattar förbud av rasistiska och fascistiska organisationer. Den behöver revideras och vidgas. Det är tydligt att det inte bara är högerextrema hot som underminerar demokratin i världen. Mot bakgrund av detta bör FN:s konvention mot rasdiskriminering revideras och vidgas så att den inbegriper alla typer av hatpolitik, alla politiska aktiviteter som bygger på våldsamma angrepp mot vissa grupper eller vissa politiska arbetsmodeller. Alla former av politik byggd på rashat, klasshat, religiös eller ateistisk intolerans bör bekämpas i FN:s och EU:s medlemsländer. Det behövs ett feministiskt perspektiv i utrikespolitiken. Kvinnor betraktats fortfarande som andra klassens medborgare och är i många länder de allra mest utsatta för brott mot mänskliga rättigheter. Könsstympning, tvångsgifte, abortförbud och sexhandel är vardag i många kvinnors liv. slår fast att män och kvinnor har lika rättigheter. En hel del framsteg har gjorts för att förbättra kvinnors rättigheter under , men tyvärr utsätts fortfarande kvinnor för svår diskriminering och systematiska övergrepp . Detta är helt oacceptabelt, och vi anser att måste vara tydligare med att kritisera de länder som kränker kvinnors rättigheter. Många av brotten mot de mänskliga rättigheterna drabbar enbart kvinnor och flickor. Otaliga kvinnor och flickor dör till följd av våld som riktats specifikt mot dem just därför att de är födda till kvinnor. Att den utbredda diskrimineringen av världens kvinnor upphör och att män och kvinnor ges lika möjligheter och rättigheter är grundförutsättningar om en bättre värld skall vara möjlig. Inte bara av principiella skäl, såsom att alla människor skall behandlas lika, utan även av andra orsaker kvinnor är oftast familjeförsörjare och även värderingsbärare. Kvinnors ställning i samhället utgör i mångt och mycket grunden för hur framtida generationer kommer att kunna utvecklas. I många länder har inte kvinnor rätt att rösta eller att äga egendom. Kvinnorna är i dessa länder beroende av en man en make eller en manlig släkting för att kunna fatta beslut som rör arbete utanför hem, egendom eller barnomsorg. Tvångsäktenskap, hustrubränning och syraattacker förekommer fortfarande i en rad olika länder. I länder som och finns det lagar som uttryckligen förbjuder kvinnor att vara aktiva i samhällslivet, utbilda sig eller arbeta. Traditionella sedvänjor och religion används i många av dessa länder som en ursäkt för att legitimera att kvinnor underordnas. Så kallade hedersmord är ett exempel på hur kvinnors rättigheter kränks. En rad frivilligorganisationer rapporterar om att hedersmord och andra traditionella bestraffningar för kvinnor blir allt vanligare i länder i och . Då den dömande makten i t.ex. frångått de internationella konventioner som landet har förbundit sig att följa, har såväl enskilda länder som det internationella samfundet skyldighet att i större utsträckning fördöma och utöva påtryckningar för att stoppa dessa hedersmord. kan inte stå tyst och passivt när kvinnor och flickor dödas till följd av våld som riktats specifikt mot dem just därför att de är födda till kvinnor. Just därför är det viktigt att våga gå i frontlinjen för att på allvar komma till tals med ett av de allvarligaste fattigdomsproblemen som just kvinnovåldet utgör. Könsstympning av unga flickor kan leda till förödande fysiska och i många fall även livshotande följder för individens psykiska hälsa. Könsstympning bygger huvudsakligen på kulturella, politiska, sociala och ekonomiska strukturer. Det kan även betraktas som en avspegling av det ojämlika förhållande som råder mellan kvinnor och män i flera samhällen och kulturer. Könsstympning av flickor utförs genom tradition framför allt i en rad men också i flera länder i och bland minoriteter på andra håll i världen. bör i såväl bilaterala som multilaterala sammanhang verka för att motverka kvinnlig könsstympning. Slavhandel med kvinnor och barn, s.k. trafficking, är ett snabbt växande problem i och måste motarbetas mera kraftfullt än . Trafficking utgör ett flagrant brott mot de mest grundläggande mänskliga rättigheterna. finns det konventioner som förbjuder handel med kvinnor och barn. På grund av brottets internationella karaktär är det emellertid ofta mycket problematiskt att upprätthålla bestämmelserna då nationella myndigheter och domstolar ofta saknar engagemang och effektiva befogenheter att vidta åtgärder. Mer omfattande europeiskt och annat internationellt polissamarbete är nödvändigt för att bekämpa handel med kvinnor och barn, liksom åtgärder för att stävja efterfrågan. handlar det dock om en bättre ekonomisk och politisk utveckling i de fattiga länder från vilka kvinnor och barn kommer. Fattigdom, hopplöshet och vämjeliga levnadsvillkor måste elimineras om trafficking skall bringas till ett slut. Därför är även bistånd, ett öppet för arbetskraftsinvandring, öppen handelspolitik, ekonomisk tillväxt och demokratiinsatser de viktigaste långsiktiga insatserna på detta område. Bistånd bör inte gå till stater som allvarligt kränker kvinnors rättigheter. Däremot skall mer biståndspengar gå till de enskilda organisationer som arbetar för att stärka kvinnors rättigheter i olika länder. Konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW) slöts 1979. Det är i sammanhanget positivt att tilläggsprotokollet till konventionen om avskaffande av all slags diskriminering mot kvinnor (CEDAW) har trätt i kraft. Detta tilläggsprotokoll ger kvinnor individuell klagorätt. När det egna landets rättsmedel har uttömts eller om det saknas möjlighet att få sin sak prövad där kan man vända sig direkt till . Det kan t.ex. handla om anmälan om diskriminering på arbetsmarknaden. har dock inte ett enda klagomål om diskriminering inkommit till . Anledningen till detta torde vara att väldigt få känner till tilläggsprotokollet. bör vara pådrivande för att fler länder skriver under och implementerar konventionen och dess tilläggsprotokoll samt arbeta för att sprida information om tilläggsprotokollet. Detta gäller också den deklaration och handlingsplan som undertecknades vid den fjärde kvinnokonferensen i samt vid uppföljningen av densamma i . Tyvärr visade det sig vid den sistnämnda konferensen att de flesta utmaningar fortfarande kvarstår i flertalet av världens . anser att tydligt bör driva frågan om sexuell och reproduktiv hälsa inklusive rätten till abort i internationella forum. Kvinnor världen över har kämpat intensivt för kvinnors rätt till sin kropp, sin sexualitet och rätten till abort; det som brukar beskrivas som sexuell och reproduktiv hälsa. med sin mångåriga kamp för jämställdhet mellan könen har ett extra ansvar för att i internationella sammanhang betona värderingar och principer som hävdar kvinnors rätt till sina egna kroppar. Alla kvinnor skall ha rätt till fri och säker abort. måste vara en glasklar röst och förkämpe för kvinnors rättigheter, så också när de rättigheterna kränks och ifrågasätts i västländer, som exempelvis utav abortmotståndare i . I tider av krig blir kvinnors utsatta situation extra tydlig. Våldtäkter och sexuell förnedring sätts ofta i system som ett led i krigföringen. Det har skett t.ex. i f.d. , i samt i och , och det används som ett maktmedel för att kränka och förnedra de som utsätts. Måltavlorna är oftast kvinnor och flickor som utsätts för brutala och systematiska sexuella övergrepp av soldater. välkomnar att våldtäkt i krig numera klassificeras som ett krigsbrott, sedan Romstadgans ikraftträdande. Det är av yttersta vikt att de skyldiga till dessa avskyvärda brott ställs till svars för krigsförbrytelser inför den i . bör således verka i denna riktning. 1325/2000 belyser bl.a. kvinnors viktiga roll vid förebyggandet av konflikter och i arbetet för fred. Den pekar även på vikten av att kvinnor på jämlika villkor deltar och engageras fullt ut i alla insatser för försvar och bevarande av fred och säkerhet samt behovet av att öka kvinnors roll vid beslutsfattande inom konfliktförebyggande verksamhet samt att ett genderperspektiv skall lyftas fram i alla fredsbevarande operationer. Det är av stor betydelse att denna FN:s säkerhetsråds resolution implementeras och att dess mål uppfylls. Alla har vi upprörts över rapporterna att FN-soldater och internationell personal utnyttjar och våldtar flickor och kvinnor. Därför vill vi införa nolltolerans mot att internationella organisationers personal utnyttjar offer för trafficking eller begår andra övergrepp mot civila. Personal utsänd av internationella organisationer som utnyttjar dessa människor skall avskedas och sändas hem. Om organisationer där detta förekommer inte medverkar till att utreda och agera mot dessa övergrepp, skall detta i särskilt allvarliga fall kunna leda till att minskar sin medfinansiering. 14Homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter Homosexuellas, bisexuellas och transpersoners grundläggande rättigheter är mänskliga rättigheter. I en lång rad länder utsätts människor för förföljelse, polistrakasserier, fängslanden, tortyr eller i värsta fall dödsstraff för sin sexuella läggning eller sin könsidentitet. Totalförbud mot homosexuella handlingar finns i ett stort antal länder, främst i tredje världen, däribland många tidigare brittiska kolonier samt de flesta muslimska länder. I andra länder finns organisationsförbud för homosexuellas organisationer. Det händer också att regimer organiserar formliga kampanjer mot homosexualitet, ofta med delsyftet att misskreditera den politiska oppositionen genom att förknippa den med levnadssätt som betecknas som omoraliska. Aktuella exempel på detta är bl.a. , och . ger bistånd till utvecklingsländer där homosexuella, bisexuella och transpersoner har få eller inga rättigheter. Som ett led i stärkandet av det s.k. demokratimålet anser liberalerna att måste ställa krav på att grundläggande rättigheter ges till homosexuella, bisexuella och transpersoner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bör även i internationella sammanhang, t.ex. i FN eller EU, arbeta mot diskriminering och förtryck. De länder som söker medlemskap i skall ge homosexuella, bisexuella och transpersoner grundläggande rättigheter enligt vad som sägs i de s.k. Köpenhamnskriterierna. En diskussion om det globala arbetet mot förtryck av homosexuella, bisexuella och transpersoner måste ta sin utgångspunkt i de mänskliga rättigheterna och de konventioner som skall skydda och garantera dessa rättigheter. är arbetet splittrat och fokuseras ofta på incidenter i enskilda länder snarare än på de övergripande mönster och värdesystem som upprätthåller diskriminering och förtryck. Det finns inte heller något internationellt människorättsorgan som har som särskild uppgift att bevaka förtryck på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Det är därför dags att ta ett nytt steg. På samma sätt som det finns internationella konventioner för minoriteters rättigheter och för att undanröja all diskriminering av kvinnor bör det finnas en internationell konvention för att undanröja all diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Argumenten kring fördelarna med en sådan konvention och dess närmare utformning behandlas utförligare i motion om sexuellt likaberättigande. Konventionen bör ta sin utgångspunkt i FN:s förklaring om de mänskliga rättigheterna och FN:s konventioner om medborgerliga, politiska, ekonomiska och sociala rättigheter. Det är därför naturligt att den ingår i FN:s konventionssystem. bör ta ett aktivt internationellt initiativ på lämpligt sätt i denna fråga. Dock har den deklarerat att den framöver kommer att vara försiktigare med att utmana HBT-fientliga stämningar i världspolitiken. Denna linje är mycket olycklig. måste i stället omsätta vackra ord om människors lika värde i handling och vara en tydlig och självklar röst för HBT-personers rättigheter runt om i världen! antog konventionen om barns rättigheter. Den har ratificerats av i stort sett alla regeringar. I samhällsutvecklingen mot demokrati och för mänskliga rättigheter är barn och ungdomar viktiga bärare av värderingar och visioner. Varje generation måste vinnas för demokratiska värden. Barn har en extremt utsatt position när det gäller våld och andra sätt att kränka deras mänskliga rättigheter. Handeln med barn för sexuellt utnyttjande ökar i många delar av världen. Inom EU bör verka för att alla åtgärder som krävs vidtas för att sätta stopp för handeln med barn till EU och mellan medlemsstaterna. Allt tänkbart stöd måste ges till barn som sålts och utnyttjats. Även barnaga i hemmen och tortyr av barn från myndigheters sida måste uppmärksammas. skall i alla internationella sammanhang såväl i EU som i FN påtala att det aldrig någonsin är acceptabelt att slå barn, och vi bör påtala detta aktivt och försöka påverka länder som ännu inte förbjudit barnaga. Arbetet med att värna barnens situation kan aldrig bli tillräckligt när man ser hur barn i många länder i världen behandlas. Det finns barn som tvångsrekryteras för deltagande i väpnade konflikter. Vi får aldrig acceptera att barn och ungdomar utnyttjas som soldater i krig. beräknar att över 300 000 barnsoldater deltar i mer än 30 väpnade konflikter världen över, exempelvis i länder som , , samt inom den palestinska myndigheten. bör därför arbeta för att fler länder skall ratificera det tillägg till som trädde 2002 och som innebär att det skall vara förbjudet att rekrytera barn till väpnade styrkor.