mot · GT02U327 · 2005-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i internationella sammanhang skall verka för att assyrier/syrianer/kaldéer skall accepteras i som ett av landets ursprungsfolk och att deras nationella identitet erkänns samt att frågan förs upp på EU:s dagordning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör arbeta för att EU ställer krav på att behandla assyrier/syrianer/kaldéer och armenier som andra medborgare inför lagen utan att göra någon religiös, språklig, etnisk eller geografisk skillnad. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör arbeta för att EU ställer krav på att acceptera det arameisk/syriska språket som ett av landets officiella språk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skall verka för att EU ställer krav på att landet ger rätt till assyrier/syrianer/kaldéer och armenier att fritt utöva och utveckla sin kultur och sina seder och bruk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skall verka för att EU ställer krav på att ge assyrier/syrianer/kaldéer och armenier deras demokratiska och medborgerliga fri- och rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skall verka för att EU ställer krav på att landet ger assyrier/syrianer/kaldéer och armenier deras religionsfrihet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör arbeta för att EU ställer krav på att återlämna assyrier/syrianer/kaldéers bosättningsområden som tömts . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör verka för att EU ställer krav på att acceptera och legalisera assyrier/syrianer/kaldéers alla politiska, sociala och kulturella institutioner. ansträngningar att närma sig började redan vid republikens bildande . Under hela Atatürks tid vid makten gjordes omfattande reformer i syfte att göra till ett europeiskt land. Arbetet att anpassa sig efter mönster fortsätter . är medlem i FN, IMF, Nato, , och samt har skrivit under de flesta internationella konventioner om mänskliga rättigheter. Ansträngningarna för att komma med i dåvarande EG och nuvarande EU började . Det första associationsavtalet () undertecknades mellan och . Avtalet trädde i kraft och kompletterades med tilläggsprotokoll 1970 och 1988. Enligt avtalet skulle samarbetet inledas med en femårig förberedande fas, sedan skulle detta följas av en tolvårig övergångsfas. skulle en tullunion bildas. I slutfasen skulle tullunionen vara etablerad och verksamheten inriktas på en närmare samordning av den ekonomiska politiken mellan parterna. inrymmer regler för ett samarbete för att skapa fri rörlighet för turkiska arbetare inom gemenskapen. Enligt avtalet skulle fri rörlighet för arbetskraft ha gällt mellan och EG . Att detta inte förverkligades beror emellertid förmodligen på oljekrisen . Krisen innebar att behovet av arbetskraft minskade drastiskt i . Från att ha haft ett stort behov av arbetskraft från och andra länder blev nu fri rörlighet av arbetskraft ett hot. Relationerna mellan och påverkades även av militärkupperna. var turkisk inrikespolitik instabil och närmast kaotisk. Dessa problem gick även ut över europapolitiken som blev motsägelsefull och osäker. Delar av den turkiska vänstern var emot EU-medlemskap, som de ansåg bara skulle leda till att europeiska företag exploaterade . Under det kaotiska regeringsskiftet i hade det muslimska partiet som var EU-fientligt vågmästarrollen i parlamentet. upphörde , dåvarande premiärminister, tillfälligt med samarbetet med EU. Efter militärkuppen frös relationerna mellan och EU. Det parlamentariska samarbetet mellan och upphörde . som har uppgiften att övervaka associationsavtalet lade ner sitt arbete , då samarbetet återupptogs. 1987 sökte EG-medlemskap, trots och andra medlemsländers råd att inte göra det. Som orsaker angavs dels att skulle få stora svårigheter att anpassa sig till EG ekonomiskt och socialt, dels att det fanns politiska betänkligheter i fråga om bristande respekt för de mänskliga rättigheterna, en otillräcklig politisk pluralism och problemet med det delade . Trots EU:s negativa svar blev utgången inte så som för utan EU behöll dörrarna öppna för . För del blev detta en bekräftelse på att landet är ett europeiskt land, jämfört med situation att landet inte tillhör . Islamisterna tolkade detta som att borde ta lärdomar av resultatet och vända sig till den islamiska världen för djupare samarbete. enades EU:s utrikesministrar om att upprätta en tullunion med . godkände avtalet som påbörjades . Beslutet skapade en livlig debatt i EU-länderna, eftersom meningarna var delade i frågan. Många ville säga nej till tullunionen och hänvisade till den bristande respekten för de mänskliga rättigheterna i . Efter parlamentets godkännande trädde dock tullunionen i kraft . Tullunionen innebär, förutom att tullar och andra handelshinder slopas, att och EU ska föra en gemensam handelspolitik gentemot omvärlden och ha samma regler vad gäller standardisering, miljökrav och annat. Vid toppmötet i bekräftade EU-länderna att har en principiell rätt att ansluta sig till EU men att de politiska och ekonomiska förhållandena i landet är sådana att anslutningsförhandlingarna inte kan inledas. inbjöds istället att delta i ett nyskapat forum kallat Europeiska konferensen. Att inte fick vara med i den grupp länder som erhöll kandidatstatus vid toppmötet i ledde till försämrade relationer mellan och EU. ansåg sig diskriminerat i förhållande till och kandidatländerna i . Därför uteblev från som anordnades av . Denna konferens var den första med EU:s kandidatländer. Trots att var inbjudet, accepterades inte inbjudan och landets representanter åkte aldrig till konferensen. Ståndpunkten var en protest från sida mot att landet anser sig ha blivit orättfärdigt behandlat och föremål för en annorlunda bedömning än andra kandidatländer. Vid Europeiska rådets toppmöte i beslutades, i enlighet med kommissionens förslag, att ska betraktas som kandidatland men att landet ännu inte är redo att inleda förhandlingar. Detta beslut blev historiskt för del. Erkännandet av som kandidatland är en milstolpe inte bara för utan för hela världen, sa premiärminister . Han lovade också att de mänskliga rättigheterna i ska garanteras på samma sätt som i EU. Reformeringen har gått trögt i och därför har förhandlingarna skjutits . EU:s erkännande av som kandidatland är kopplat till EU:s krav på Köpenhamnskriterierna. Den sittande regeringen har tagit många positiva och historiska beslut, bl.a. avskaffandet av dödstraff, förbud mot tortyr och språkliga friheter. Reformpaket har avlöst varandra och lagförändringar fortsätter . Detta är väldigt positivt, men vad gäller minoritetsrättigheter krävs det fortfarande mycket i praktiken. har ett mörkt förflutet vad gäller behandlingen av kristna minoriteter som bott i landet. Exempel på förtryckta kristna minoriteter är assyrier, syrianer, kaldéer och armenier. minskade det kristna antalet med ca 3000000 människor, alltså med . Under dessa år dödades mellan 1 och 2 miljoner armenier, ca 1,5 miljoner greker tvångsdeporterades till och resterande dödade var övriga kristna grupper som exempelvis assyrier, och syrianer och kaldéer. Efter folkmordet fanns det assyrier, syrianer och kaldéer kvar i , medan armenierna i princip utrotades, endast 50000 lever i . Det finns även en beräkning som menar att det finns ca 2 miljoner människor med armeniskt påbrå som döljer sin armeniska identitet eller som förlorat den då de konverterat till islam. En armenisk journalist i uppmanade dessa att komma ut som armenier, vilket han för övrigt riskerar fängelse för. Kristna minoriteter förtrycks systematiskt i . Ett problem är att det militära Nationella säkerhetsrådet måste erkänna varje enskild språkkurs och man har inte rätt att läsa främmande språk i statliga skolan. Minoriteterna kan således inte bedriva undervisning på sitt eget språk. har minoriteter varit förbjudna att äga fastigheter, vilket försvårar renovering m.m. har gjort en modifiering av lagen där man måste styrka rätten att äga inför ministerrådet, vilket bara är ett spel för gallerierna. Man behöver stärka äganderätten och möjlighet till renovering. I hyllas även de som deltog i folkmordet, i finns bl.a. en staty på Topal med inskriptionen: Förintade pontusarerna, armenierna och kastade i Sakarja-slaget grekerna i havet. Detta är bara ett exempel på saker i som gör att det skapas underlag för en missaktning mot kristna. Armenierna har fått minoritetsstatus i , men lider ändå av samma problematik som andra kristna grupper. Viktigt för dessa skulle ett religiöst och kulturellt utbyte med vara, vilket skulle stärka de historiska banden och kunna fungera som en stabiliserande faktor för det övriga kristna som finns i landet. De kristna länderna och som båda gränsar till kan bidra till ett starkt stöd för de kristna i . har en ekonomisk och politisk blockad mot som underminerar integrationen i regionen. Detta är ett allvarligt brott mot folkrätten då den inte har stöd hos FN och bidrar till en fortsatt osämja och polarisering mellan religioner och folkslag. Man behöver även påvisa behov av lagar som motverkar dem som uttrycker missaktning mot minoriteter hets mot folkgrupp. I historieböcker förnekas inte bara folkmordet utan en misskrediterande retorik används konsekvent mot kristna som konsekvent benämns som landsförrädare. En annan förtryckt minoritet i är assyrier, syrianer och kaldéer, vilka är arvtagare till civilisationens vagga och har bott i långt före det . Trots att i Lausannefredsfördraget garanterar icke-muslimska minoriteters rättigheter har assyrier, syrianer och kaldéer officiellt inte fått något av den turkiska staten. Tvärtom, p.g.a. förföljelserna har assyrier, syrianer och kaldéer lämnat och flytt till olika Europeiska länder, och . finns det fler assyrier, syrianer och kaldéer utomlands än i hemlandet. Om detta fortsätter så kommer hela nationen och den kristna kulturen till stora delar att försvinna från karta. I och med EU-kandidatur har hoppet vuxit för assyrier, syrianer och kaldéer att återvända. dåvarande premiärminister förklarade i en kommuniké att assyrier, syrianer och kaldéer kan återvända till sina byar under den turkiska statens garantier. Efter sådana offentliga uttalanden har många assyrier, syrianer och kaldéer återvänt till för att undersöka möjligheterna för permanent återkomst. Vissa byar har påbörjat återuppbyggandet av byarna och vissa individer har försiktigt börjat med investeringar i området. För att ska kunna bli fullvärdig EU-medlem krävs av att uppfylla Köpenhamnskriterierna i praktiken och inte bara i teorin. För att assyrier, syrianer och kaldéer ska kunna återvända till och för att de som är kvar där ska kunna stanna krävs av att assyrier, syrianer och kaldéer erkänns som ett av landets ursprungsfolk och att deras medborgerliga fri- och rättigheter respekteras.