mot · GT02U292 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i internationella sammanhang skall verka för att den etniska diskrimineringen av assyrier, kaldéer och syrianer i deras hemländer förs upp på FN:s och EU:s dagordning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att erkänner assyrier, kaldéer och syrianer som ett folk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att assyriers, kaldéers, syrianers och armeniers kulturarv, som också är kristenhetens kulturarv, bevaras i länder som och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arbeta för att frågan om assyrier, kaldéer, syrianer och armeniers kulturarv tas upp av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att får i uppdrag att sammanställa svenskt arkivmaterial rörande folkmordet Seyfo på den assyriska, kaldeiska och syrianska folkgruppen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett centrum för forskning om folkslag, historia och utveckling skapas och att centret även omfattar forskning om invandrare till från Mesopotamien.2 1 Yrkande 5 hänvisat till KrU. 2 Yrkande 6 hänvisat till UbU. De assyriska, kaldeiska och syrianska folken av har släktskap med assyrier som under många politiskt dominerade en stor del av det som kallas . Det assyriska riket gick under . Det nybabyloniska riket dukade under ett halvt sekel senare för persernas anstormning. Den persiska överhögheten avlöstes av makedonier, , araber, tatarer och turkar. Assyrier, kaldéer och syrianer var bland de första som accepterade kristendomen och armenier var år 301 den första nation som antog kristendomen som statsreligion. Det är den kristna tron som varit den sammanhållande länken under många islamisk dominans som urartade till regelrätt förföljelse, kvinnorov och konvertering till islam under mer eller mindre hårt tryck. Från början var assyrier, kaldéer, syrianer och armenier det dominerande folket i de inledningsvis nämnda områdena. Först efter korstågen och den blodiga tatariska invasionen kom assyrier, kaldéer, syrianer och armenier i tilltagande grad att bli en minoritet. har decimeringen och fördrivningen accelererat. finns cirka 3 miljoner assyrier, kaldéer, syrianer och armenier kvar. Mer än 1 miljon lever i . Mindre grupper finns i , , , , och i , , och . I finns cirka 60 000 assyrier, kaldéer och syrianer. Assyriers, kaldéers och syrianers pressade situation Assyriers, kaldéers och syrianers situation har vid åtskilliga tillfällen behandlats av . Frågan har alltmer fokuserats på assyriers, kaldéers och syrianers pressade situation mellan olika kurdiska grupper och hemländernas regeringar och på kravet på erkännande som ett folk med gemensamt språk och kultur. Det är fortfarande angeläget att FN uppmärksammas på assyriers, kaldéers och syrianers svåra situation i form av etnisk diskriminering. bör därför i FN, EU och andra internationella sammanhang verka för att assyrier, kaldéer och syrianer erkänns som ett folk. Inte minst viktigt är detta nu i arbetet med den nya iranska konstitutionen. Folkmordet i Osmanska (Seyfo) Det turkiska nationella uppvaknandet resulterade i de första massakrerna. Under följde ett regelrätt och välkänt folkmord på de kristna armenierna i östra samt ett betydligt mindre känt men lika fruktansvärt folkmord mot assyrier, kaldéer och syrianer. Det mesta tyder på att folkmordet planerades centralt. Med massakern och starten på det systematiska folkmordet som skulle skörda offer beräknar man att omkring 500000 assyrier, kaldéer och syrianer omkom. Många fler tvingades massutvandra till , och andra angränsande länder. Denna svåra tid kallar assyrier, kaldéer och syrianer , Seyfo. Av den i i fredsfördraget 1923 mellan Atatürks nationalstat enligt västerländskt mönster och europeiska segermakter stadgade religionsfriheten blev inget resultat. Grannländerna och stod under brittiskt respektive franskt mandat från , vilket inte hindrade lydregeringarna i dessa länder att fortsätta med den traditionella diskrimineringen och förföljelsen av icke- arabiska och icke-muslimska folkgrupper. I pågår fortfarande förtrycket av de kristna minoriteterna. Det är märkligt att det fått pågå i ett land som sedan tillhört Nato och har skrivit under de flesta internationella konventioner om mänskliga rättigheter och som själv uppger sig försvara frihet och demokrati. vill ju tillhöra EU som har Köpenhamnskriterierna om de mänskliga rättigheterna som ett rättesnöre. Författaren , bosatt i , är en jagad man. Han riskerar fängelse, åtalad för att ha förolämpat turkiskheten enligt den nyskrivna turkiska strafflagen. sa han i en schweizisk tidning att en miljon armenier och 30000 kurder har dödats i hans hemland. Detta är en sanning som fortfarande inte får uttalas i . Folkmordet på de kristna är tabu, och det våldsamma, konstanta förtrycket mot kurderna försöker man dölja. I om folkmord () står följande om folkmord att läsa: Ingressen: ---/folkmord har under alla historiska perioder orsakat mänskligheten stora förluster/--- (at all periods of history genocide has inflicted great losses on humanity) Artikel II Folkmord betyder någon av följande åtgärder som görs med syfte att förstöra, helt eller delvis, en nationell, etnisk, rasmässig (racial) eller religiös grupp, såsom: att döda gruppens medlemmar att orsaka allvarlig fysisk eller psykisk skada till gruppens medlemmar att avsiktligt utsätta gruppen för levnadsförhållanden beräknade att orsaka dess fysiska förstörelse, helt eller delvis att införa åtgärder i syfte att förhindra födelser inom gruppen att med tvång överföra barn från en grupp till en annan. Följande åtgärder är straffbara: folkmord (genocide) konspiration att utföra folkmord direkt och offentliga uppmaningar att utföra folkmord att försöka utföra folkmord inblandning i folkmord. De brott som nämns i konventionen och som är relevanta för assyrier, kaldéer och syrianer är: att döda gruppens medlemmar (framför allt massavrättning av män och äldre pojkar) att orsaka allvarlig fysisk och psykisk skada (genom våldtäkter, bortrövande av kvinnor, plundring, förstörelse av egendom m.m.) att avsiktligt utsätta gruppen för levnadsförhållanden beräknade att förstöra gruppen (tvångsförflyttning av kvinnor och äldre män som till fots marscherade till läger i den syriska öknen, otaliga dog under strapatserna) att tvångsomhänderta barn, unga och vackra flickor (förekommer i vittnesberättelser). Turkiska historiker, även de som skriver , tillbakavisar påståendet att det rörde sig om folkmord. De erkänner att tvångsförflyttning har ägt rum, men hävdar att syftet bara var att rensa krigsområdet från fientligt inställda opålitliga etniska grupper (framför allt armenier) och att avsikten inte var folkmord. Det existerar många diplomatiska rapporter om händelser framför allt i (allierade under kriget), (neutral i början på kriget), , , , (inklusive ), och . Därutöver finns dokument härrörande från protestantiska och katolska missionärer från flera länder, varibland de tyska är mest genomforskade. , ambassadör i , har i sin redogörelse, Ambassador Morgenthau´s , 1918, berättat detaljerat om alla beskrivna händelser . Morgenthau var ambassadör och stod i mycket nära relation till de flesta beslutsfattare i ungturkiska regimen och ledningen. Morgenthau redogör för motivet för folkmordet, för kollapsen av och för ungturkarnas maktövertagande. Morgenthau ger även en fullständig bild av hur folkmordet gått till. Bland annat följande: Their passion för Turkifying the nation seemed to demand logically the extermination of all , Greeks, Syrians and Armenians. Stycket (Chapter) 22, s.8. The time had finally come to make exclusively the country of the Turks. The Armenians are not the only subject people in which have suffered from this policy of making exclusively the country f the Turks. Stycket24, s.10. The story, which I have told about the Armenians I could also tell, with certain modifications, about the Greeks and the Syrians. Svenske journalisten har i översättning från franska till svenska i en resumé sammanfattat berättelsen från den till under folkmordet flydde biskopen av , . Berättelsen återfinns i den franska utgåvan et Chaldéens 19141917, leurs martyres, leurs éesperances. I resumén börjar biskopen av Van med att beskriva ungturkarnas bestialitet mot de kristna minoriteterna jämförd med Röde Sultanens , för att sedan beskriva händelserna i Urmiah och Salmas-provinserna. Missionären, , rapporterade från hur man utplånade samtliga som ingick i bärarbataljonerna. Enligt Künsler skedde detta med kniv i syfte att spara ammunition. Enligt ytterligare rapporter från Künsler fortsatte dessa avrättningar i . Tyske konsuln i , nuvarande norra , Rössler, rapporterade hur man funnit tusentals människor med avskurna halsar som lamm vid vägkanterna i området mellan och . Även denna rapport avsåg bärarbataljoner. Den svenske historieprofessorn, , har under en följd av år bedrivit källforskning vid om händelserna i åren 19141923. har bland annat tagit fram och fått tillgång till dokument från arkiv, som visar att inrikesministern , krigsministern och höga militärer varit direkt inblandade och ledande i folkmorden. Detta framgår av en massiv telegramtrafik under dessa år. Detta styrker även hur assyrier, kaldéer och syrianer deporterades, mördades eller lämnades att dö samt hur deras egendom konfiskerades i samband med detta. Pressmaterial i form av tidningsartiklar är mycket omfattande. Stödföreningar fanns i många länder, bl.a. . Dokumentsamlingar från tyska, engelska och franska arkivkällor har publicerats för att dokumentera folkmord på armenier. Alla dessa samlingar inkluderar en del dokument som berör assyrier, kaldéer och syrianer. Dessa trycktes därför att armenier omnämns i samma dokument. Det kan antas att det finns många fler dokument som berör assyrier, kaldéer och syrianer i arkiven. forskning har ägnats assyrier, kaldéer och syrianer och de ottomanska folkmorden. Mest forskning har ägnats armenier. Det kan bero på att armenierna varit en mycket större folkgrupp och inkluderade en stor grupp intellektuella, däribland historiker. Dessutom hade intresse av att hålla frågan vid liv. Assyrier, kaldéer och syrianer hade ingen egen stat som stödde och kan stödja forskning. av översiktskaraktär har utgivits i och och sedan översatts till andra språk. En internationell konferens om folkmordet på assyrier, kaldéer och syrianer har ägt rum vid ett australiensiskt universitet. Bortsett från enstaka kyrkohistoriker och lingvister finns få forskare och inget forskningscentrum som ägnar sig åt assyrier, kaldéer och syrianer. Inrikesministern i utfärdade ett dekret, som innebar att alla assyrier, kaldéer och syrianer från som ville besöka sina förfäders byar i sydöstra förbjöds att göra det. Många ungdomar som söker sin identitet och som på grund av kriget i sydöstra inte kunnat besöka sina hembyar förbjöds att göra sådana besök. Efter internationella påtryckningar drogs dock förbudet tillbaka. Dåvarande premiärministern gav ett annat dekret som sa att alla assyrier och syrianer som vill återvända till sina byar är välkomna att göra det under statens garantier. Exemplet visar ändå hur utsatt den lilla assyrier, kaldéer och syrianer folkgruppen i är, men också att påtryckningar hjälper. Anledningen till förbudet kunde möjligen vara att inte ville visa förstörelse av det assyriska, kaldeiska och syrianska kulturarvet. Kyrkor och kloster, ett flertal över gamla, har veterligen konverterats till moskéer eller djurlador. Den turkiska regimen ville förmodligen hindra semesterfirare från att dokumentera hur landet behandlar sina byggnadsminnen. Kulturarvet från assyrier, kaldéer och syrianer har sin motsvarighet i hur håller på att dränka oersättliga fornlämningar från antiken i gigantiska dammanläggningar i samma område. har påpekat att assyriers, kaldéers och syrianers svåra situation måste upp på FN:s dagordning och att det assyriska, kaldeiska och syrianska kulturarvet, som också är ett kristet kulturarv, måste bevaras till eftervärlden. Ett sätt att fånga FN:s och världens uppmärksamhet på assyriers, kaldéers och syrianers situation kan vara att på allvar tar sig an denna fråga. Genom att lyfta fram kulturarvet skulle också assyriers, kaldéers och syrianers situation hamna i strålkastarljuset. Eftersom vi har en sådan stor folkgrupp från det gamla så skulle det vara av stort intresse om får i uppdrag att sammanställa svenskt arkivmaterial rörande folkmordet i det Osmanska (Seyfo) på den assyriska, kaldéeiska och syrianska folkgruppen. Detta skulle kunna användas för vidare forskning. Det skulle också vara av väsentligt intresse om ett centrum för forskning om folkslag, historia och utveckling skapas och att centret även omfattar forskning om invandrare till från .