ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GT02Ju341 · 2005-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätt till rättshjälp vid tvist med . Antalet sjukskrivningar har ökat lavinartat i . Utbrändhet och olika psykiska diagnoser förekommer allt oftare. Dessa är dock svårbedömda jämfört med en fysisk åkomma som t.ex. ett brutet ben. bedömningar skiljer sig ofta från fall till fall och beroende på vilken försäkringskassa i landet som man vänder sig till. lever med stora besparingskrav och försöker målmedvetet därför få ned antalet sjukskrivningar och sjukpensioner. Att bli berättigad till sjukpenning har blivit svårare och antalet tvister där är part har ökat. är den näst intill omöjligt för patienter att få statlig allmän rättshjälp i tvister med . Att man inte får rättshjälp har sin grund i en gammal svensk uppfattning: att våra myndigheter har utredningsansvar och man utgår ifrån att myndigheten gör objektiva utredningar och att därför ingen part gynnas eller missgynnas. Denna tro på myndighetens utredningsvilja och förmåga till objektivitet är också bakgrunden till att det är mycket svårt för en patient att få rättshjälp när ärendet överklagas och behandlas av högre instans som länsrätt, kammarrätt och regeringsrätt (som dock är behöriga att besluta om rättshjälp) trots att de tvister det här är frågan om ofta är mer komplicerade än de mål som avgörs vid allmänna domstolar och där rättshjälp ges. Utan ett juridiskt ombud vilket är dyrt står sig den förfördelade patienten slätt mot kassan som inte behöver tänka på vad det kostar när man tar strid mot sin motpart patienten. Avsaknad av rättshjälp gör det näst intill omöjligt för en redan förödmjukad och sjuk patient att få rätt i en tvist med kassan. Dessa människor är också i de flesta fall ekonomiskt försvagade på grund av sin sjukdom. Dessa människor har sällan råd att anlita ett ombud utan rättshjälp. Möjligheten att få rättshjälp vid tvist med bör därför klarläggas.
mot · GT02Ju343 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda straff vid rymning. har ett flertal rymningar skett från svenska fångvårdsanstalter. Enligt kriminalvårdens egen statistik avvek så många som 561 personer , 269 direkt från någon av anstalter, 263 stycken vid vistelse utanför anstalten som vid permission. avvek 60 personer. Jämför man den svenska statistiken över avvikelse med övriga ser vi att de svenska siffrorna är betydligt högre än för våra nordiska grannar. Ofta handlar det om interner som dömts för mycket allvarliga brott. Rymningar utgör en fara för allmänheten. Lagstiftningen beivrar de brott som begås under själva rymningen medan rymningen i sig inte är en brottslig handling. I den debatt som följt av de senaste årens rymningar har det tydligt framgått att det inte överensstämmer med det allmänna rättsmedvetandet att fångar kan rymma utan att straffas för detta. Följande argument talar för en kriminalisering av rymningar: Är en person dömd till frihetsberövande och vård skall detta respekteras. Rymningar utgör en väsentlig fara för enskilda medborgare. Väktare och övrig personal utsätts för gisslantagande och andra livshotande situationer. Efterspaning och gripanden medför mycket stora kostnader för samhället. Mot bakgrund av ovanstående bör regeringen återkomma till med förslag till kriminalisering av rymning från fängelse och tvångsvård, samt föreslå en så kraftfull straffskala att rymning aldrig framstår som ett lockande alternativ för personer som dömts till frihetsberövande och tvångsvård. För en person är på rymmen måste kraftfulla sanktioner vidtas. Dels bör man få sitt straff förlängt med en månad per dag man är ute ur fängelset, dels fråntas rätten till permissioner .
mot · GT02Ju344 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att bekämpa brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en ny och mer rättvis modell för fördelning av resurser till polisen. En väsentlig del av människors trygghet handlar om att bekämpa brott. Få saker skapar så mycket oro och otrygghet som kriminalitet, och våld och brott är förödande för människors frihet och trygghet. Att försvara alla människors rätt till ett tryggt samhälle utan brott kräver tydliga åtgärder: Sätt brottsoffren i centrum, öka antalet poliser och se till att lagarna tillämpas. Vår strävan är att brott alltid ska beivras och att lagarna ska följas. Det svenska rättsväsendet är emellertid på reträtt. Det är inte något större fel på lagstiftningen, utan problemet är ofta att lagarna inte efterlevs. Många människor upplever det som att hela rättskedjan håller på att brista trots att de som är verksamma inom rättsväsendet gör allt de kan. finns 415 poliser i , vilket i förhållande till folkmängd och antalet anmälda brott ger en fjärdeplats när det gäller antalet brott per polis och en artondeplats när det gäller antalet poliser per invånare. Vi anser därför att det behövs en mer rättvis fördelning av anslaget till den halländska polisen i förhållande till invånarantalet. Speciell hänsyn måste också tas till att är ett turistlän som mer än fördubblar antalet människor . Fler synliga poliser kan ingripa varhelst brott begås och bättre stödja brottsoffren. För detta behöver vi en tydlig och konsekvent kriminalpolitik.
mot · GT02Ju345 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fler poliser och det ökade våldet mot kvinnor. anmäldes över 800 våldtäkter och försök till våldtäkter. Av dessa är många fortfarande ouppklarade. Tre av fyra våldtäktsbrott är fortfarande ouppklarade. Detta är fullständigt oacceptabelt. Därtill upplever många kvinnor att de kränkningar de utsätts för inte tas på allvar. En vanlig uppfattning är att det är ett hån och ytterligare kränkning när de får besked om att deras anmälan lagts ned. Varje brottsoffer är ett brottsoffer för mycket, även om det inte betyder att alla brott går att förhindra det är inte realistiskt. Däremot måste ett tryggt och humant samhälle alltid ta väl hand om brottsoffer. Så är det inte . Våldtäktsoffer är tyvärr ett vanligt och tydligt exempel på detta. Polisens huvudsakliga uppgift är att förebygga och utreda brott. har emellertid den socialdemokratiska kriminalpolitiken medfört att exempelvis 160 polisstationer runt om i landet lagts ned. Det är obegripligt hur nedrustningen av brottsbekämpningen kan få fortgå som antalet anmälda brott ökar. Ansvaret för detta bär den socialdemokratiska regeringen tillsammans med dess stödpartier: och kommunisterna. Socialdemokraterna gav inför förra valet bland annat följande löften gällande bekämpning av brott: Polis ska finnas närvarande dygnet runt i hela landet och organiseras så att den arbetar på tider och platser där brotten begås. Rättsväsendet ska moderniseras så att tiden förkortas mellan brottsanmälan och dom. Skyddet ska stärkas för kvinnor som riskerar att utsättas för brott. Inget av detta har regeringen uppfyllt. Det är inte konstigt att många brottsoffer känner sig dubbelt svikna och övergivna. Först blir de utsatta av gärningsmän för fasansfulla brott, sedan hamnar deras anmälningar i den växande högen av anmälda brott hos polisen. En hög som alltför ofta minskar genom att polisen avskriver anmälningar. Det får inte vara så att samhället skyller på bristande resurser när det gäller att bekämpa brott som handlar om våld mot kvinnor. Brottsoffren ska alltid få stöd. Ett fungerande rättssamhälle måste alltid innebära att man låter gärningsmannen ta ansvar för sina brott, bära konsekvenserna, få sitt straff och dessutom avtjäna hela straffet. Vi behöver poliser även i mindre städer och vi behöver poliser dygnets alla timmar. Våld och brott sker oftast inte på kontorstid. Allt våld mot kvinnor ska bekämpas och förebyggas. Detta arbete måste börja redan i familjerna och skolan.
mot · GT02Ju347 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en organisationsöversyn inom svensk polis i syfte att skapa engagemang och delaktighet i syfte att effektivisera svensk polis. första hälft fördes en diskussion kring polisens organisation. Effektiviteten inom svensk polis diskuterades och revisorer påvisade i en genomlysning att effektiviteten var besvärande låg. Noteras bör att många av de mindre och medelstora myndigheterna fungerade bra medan de stora myndigheterna inte fungerade tillfredsställande. Följden av debatten blev att länsmyndigheter skapades, alltså stordriftstanken skulle lösa problemen. Följden har blivit att koncentrationen av poliser till länscentren har blivit markant och övriga bygder utarmats på poliser. Den större numerären av poliser i de större orterna har inte medfört att problemen försvunnit utan resultatet förefaller ha blivit att alla bygder har problem inom polissektorn i landet. Osökt framkommer frågan om problemen löses med fler poliser eller om det är en genomgripande organisatorisk förändring som erfordras. I det historiska perspektivet bör en bedömning kunna göras av vad som gått bra respektive gått snett. Förmodligen bör myndighetsnivån vara oförändrad som fördelarna i de mindre och medelstora f.d. myndigheterna tas till vara. Det talar för inrättandet av ett antal självstyrande områden, inom varje myndighet, där decentralisering av beslut och ansvar gör att motivation och initiativ i det dagliga polisarbetet stimuleras. En sådan organisation ställer krav på såväl polismannen, polisledningen som kamraterna inom organisationen. Alltså en fråga om att alla bryr sig om den arbetsuppgift man har att lösa, en inriktning som många saknar inom svensk polis. I exempelvis lades ett antal myndigheter samman. Om det lyckats eller ej talar för sig själv. En uppdelning av skulle exempelvis innebära att fem självstyrande områden skapas. Tanken är att genom engagemang, delaktighet och tydligt ansvar öka polisens effektivitet. Det är alltså en fråga om att skapa en organisation med ett tydligt ledarskap som den enskilde polismannen blir synlig i massan. En översyn av organisationen inom svensk polis är nödvändig för att skapa den framtoningen. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GT02Ju348 · 2005-09-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheten att kommunalisera närpolisen. Beslut skall fattas så nära de människor som blir berörda av beslutet som möjligt. Det innebär även att ansvarsfördelningen inom rättsväsendet borde förändras och att kommunerna borde ha ansvaret för att alla kommuninvånare kan känna sig trygga i vardagen. Polisväsendet blev statligt först . Att uppehålla lag och ordning i vårt samhälle är dock en såväl statlig som angelägenhet. Polisens resurser inom en kommun är av största betydelse för hur lag och ordning upprätthålls inom kommunens område. Det vore logiskt att kommunerna skulle kunna besluta om exempelvis hur många närpoliser som skall finnas inom kommunen. Kommunfullmäktige bör på så vis ges möjligheten att återta befälet över rättstryggheten på gator och torg och ge kommuninvånarna den trygghet de har rätt till och värderar i förhållande till annan verksamhet. Ett sätt att ge kommunfullmäktige denna möjlighet är att kommunalisera närpolisen. Det bör därför utredas att återinföra systemet med att en del poliser är kommunalt anställda. Lämpligen bör närpoliserna sortera under kommunen och kommunen kunna besluta om hur många som skall vara anställda, medan staten fortsätter att ha ansvar för övriga, såsom ordningspolisen och trafikpolisen. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GT02Ju351 · 2005-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av åtgärder mot olovligt bortförande av barn. Alltför ofta gör sig en förälder skyldig till att olovligt bortföra barn då denne utan tillstånd från den andra föräldern tar med sig barn utomlands och sedan kvarhåller barnen där. Ett par sådana fall finns i och i hela landet finns åtskilliga exempel. Det kan exempelvis gå till på följande vis: En pappa, som är utländsk medborgare, har fört ut sina två barn, , till hemlandet. Han saknar tillstånd för detta från barnens mor, som är svensk medborgare och som efter en skilsmässa har enskild vårdnad över parets barn. Pappan har efter domstolsbeslut rätt till umgänge med barnen under begränsade perioder. Det var han förde ut dem ur landet. Pappan och barnen lämnade via . Enligt 5§ passlagen ankommer det på polisen att övervaka efterlevnaden av att svenska medborgare ska ha med sig giltigt pass vid resa ur riket. Barnen, som således är svenska medborgare, saknade egna pass men kunde sannolikt lämna landet med hjälp av pappans utländska pass. Detta trots att mamman inte ordnat pass för barnen för att försvåra ett bortförande. Det förefaller högst otillfredsställande att barn som är svenska medborgare kan föras ur landet utan eget pass. Det finns anledning för regeringen att överväga om den svenska lagstiftningen behöver förändras för att öka skyddet för barn i sådana situationer, även om det också är viktigt att fler länder skriver under så att barn i dessa situationer kan återföras till hemlandet. Det är också viktigt att i andra internationella sammanhang arbetar för att försvåra den här typen av bortföranden av barn.
mot · GT02Ju352 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en allsidigt sammansatt nämndemannakår. För att säkerställa en allsidig sammansättning av nämndemannakåren och för att engagera fler medborgare som nämndemän måste villkoren utformas på ett sätt som inte motverkar rekryteringen. Ersättningen ska spegla det förhållandet att uppdraget som nämndeman är ett lekmannauppdrag. Som en viktig orsak till att nämndemannakåren inte är allsidigt sammansatt har återkommande angetts att nämndemännens ekonomiska ersättning är för låg. Detta har framförts både i den allmänna debatten och i en (SOU 2002:61). Inom nämndemannakåren har missnöjet med den ekonomiska ersättningen varit utbredd . Det har från olika håll uttalats att det föreligger en stor risk för att yrkesverksamma nämndemän avsäger sig sina uppdrag och att det blir svårare att rekrytera sådana nämndemän som förlorar ekonomiskt på uppdraget. Regeringen bör verka för en större mångfald bland nämndemän i rättssystemet.
mot · GT02Ju353 · 2005-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att överväga en översyn av straffpåföljderna vid brott mot kvinnor och barn. Våld är den svages argument. Det finns en stor uppslutning kring att ta avstånd från allt våld mellan människor. Att bli utsatt för våld från en annan människa är en av de värsta förnedringar och kränkningar man kan råka ut för. En del i att kunna gå vidare är att rättsväsendet fungerar och kan bidra till en upplevelse av upprättelse. En viktig komponent därvidlag är att utdömda straffpåföljder i någon allmän mening kan uppfattas som rimliga och rättvisa. Särskilt utsatta är barn och kvinnor. Kvinnor misshandlas av män, kvinnor dödas av män, kvinnor våldtas av män. Flera medialt uppmärksammade händelser har inträffat . Utan att ta ställning till om domstolarnas utdömda straff varit rätt eller fel kan dock konstateras att det till och från blivit starka reaktioner bland allmänheten. Rättssamhället förutsätter en folklig tillit till de rättsvårdande instanserna. Mot denna bakgrund finns behov att överväga en översyn av straffpåföljderna vid brott mot kvinnor och män.
mot · GT02Ju355 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa en 18-årsgräns för inköp av den typ av färg, huvudsakligen sprejfärg, som klottrare använder. Kampen mot klotter och annan skadegörelse måste föras på bred front i samhället. Det är nödvändigt med både förebyggande arbete och snabba insatser för att sanera klotter. Klotter och annan skadegörelse har blivit ett stort samhällsproblem i många av landets kommuner. Det orsakar enorma ekonomiska skador, det förfular vår offentliga miljö och det lockar in barn och ungdomar i tidig kriminalitet. En skärpning av lagstiftningen om klotter infördes . Klotter ingår numera i brottskategorin skadegörelse, vilken regleras i 12 kap. . Lagförändringen innebar att den maximala strafflängden ökades från fängelse till fängelse . I samband med detta kriminaliserades också försök till skadegörelse, vilket tidigare inte var straffbart. Till en följd av en ändring i polislagen gavs också polisen möjlighet att i förebyggande syfte kroppsvisitera misstänkta klottrare. Antalet lagförda klottrare och kostnader för klottersanering Enligt (Brå) majoriteten av de polisanmälda klotterbrotten aldrig upp. var det uppskattningsvis av polisanmälningarna av klotter som kunde bindas till någon misstänkt person. 1996 gjordes 15867 polisanmälningar gällande klotter. hade antalet anmälda klotterbrott stigit till 40003. Mörkertalet är dock mycket stort eftersom denna typ av brott sällan polisanmäls. Brå uppskattar kostnaderna för klottersanering i kommunerna till cirka en halv miljard . Många ungdomar handlar sprejfärg till sin grafitti och konst i olika färgbutiker. Men färgen hamnar dess värre också på och i byggnader, tåg, bussar etc., vilket då är fråga om ren skadegörelse. Ett sätt att minska denna typ av skadegörelse, klottret, torde vara att förbjuda alla att köpa den typ av sprejfärg som klottrare använder. Polisen i är inne på samma linje.
mot · GT02Ju356 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nämndemannagruppens sammansättning och villkor. Att vara nämndeman är ett stort ansvar. har mycket gamla traditioner i vårt land och har stor betydelse för vårt rättsväsende. Nämndemännen deltar i rättskipningen framför allt för att garantera att domsluten ligger i linje med den allmänna rättsuppfattningen. Därför är det viktigt att sammansättningen av nämndemannagruppen speglar allmänheten. Nämndemännen utgör en ganska homogen grupp. För att nämndemännen ska spegla samhället måste den dels föryngras, dels i högre grad representeras av ledamöter med utländsk bakgrund. Även jämställdhet mellan kvinnor och män måste beaktas i större utsträckning. Svårigheterna att rekrytera nämndemän är väl känt. Det kan finnas flera orsaker till detta. En avgörande orsak är arvodet/ersättningen för förlorad arbetsförtjänst. är oftast löneavdraget högre än ersättningen för uppdraget. För att upprätthålla kvalitet och dessutom bra allmänna villkor för dessa förtroendemän måste dessa frågor ses över.
mot · GT02Ju358 · 2005-09-30 00:00:00 — Se TT:s telegram 9/905, Oklara regler försätter poliser i livsfara, Svenska poliser och misstänkta brottslingar utsätts för onödig livsfara på grund av att reglerna för när polisen får skjuta i tjänsten är oklara. Se även , Yrke: Polis, 2005, s. 77 f.
mot · GT02Ju360 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att förlänga utbildningen i avancerad bilkörning för poliser. Den nya generationens poliser har mindre körvana än tidigare generationers poliser hade. Orsaken är att ungdomar tar körkort senare och därför har mindre erfarenhet av bilkörning när de påbörjar polisutbildningen. Eftersom bilkörning utgör ett viktigt inslag i polisernas arbete, innebär detta ett problem. Särskilt i samband med uttryckningar ställs det höga krav på polisernas förmåga att köra bil på ett säkert sätt. För att kompensera den bristande erfarenhet av bilkörning som många nya poliser har, bör polisernas utbildning i avancerad bilkörning förlängas och förbättras.
mot · GT02Ju361 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att grundarvodet för nämndemän skall höjas. lade fram sitt betänkande Framtidens nämndemän (SOU 2002:61). har vi väntat på att regeringen skall komma med förslag som ekonomiskt gör förtroendeuppdraget att vara nämndeman mera rättvist i förhållande till andra politiska förtroendeuppdrag. Följande stycke är hämtat ur utredningen. Det viktigaste målet att sträva efter när det gäller utformningen av nämndemännens ersättningsvillkor bör vara att ingen skall förlora ekonomiskt på att vara nämndeman. Vid sidan härav bör nämndemännen för sin insats komma i åtnjutande av ett arvode som även täcker en del omkostnader som kan uppkomma i anledning av uppdraget. För att kunna behålla legitimiteten i vårt rättssystem är en väl fungerande medverkan av lekmannanämndemän nödvändig. Det är ett utmärkt sätt att skapa förankring för rättssystemet och en viktig del av den svenska modellen med deltagardemokrati. Det har blivit allt svårare att klara nyrekrytering av nämndemän, detta till stor del beroende på den låga ersättning en nämndeman erhåller för sitt uppdrag. har nämndemannauppdraget setts som ett hedersuppdrag som skulle skötas på ideell basis. Men handlar det mera om att skapa likvärdighet med andra politiska uppdrag. Grundarvodet är fortfarande endast per sammanträdesdag och kan bli väldigt långa. Ersättningen till nämndemännen har inte ändrats och samhället har genomgått mycket stora förändringar, varför det nu är nödvändigt att höja ersättningsnivån. Den som kan styrka förlorad arbetsförtjänst kan i stället erhålla ersättning motsvarande denna. Det borde vara rimligt att ersättningen består av både arvode och ersättning för förlorad arbetsförtjänst. Om nämndemannakåren skall kunna vara representativ för hela befolkningen är det nödvändigt att höja grundarvodet. finns det ett stort antal personer med liten eller ingen egen inkomst, t.ex. egenföretagare, arbetslösa eller studerande, och dessa erhåller endast grundarvode. Det är viktigt att dessa inte stängs ute från nämndemannauppdraget på grund av en låg ersättning. Med tanke på de höga ersättningar som advokaterna erhåller är det förvånansvärt att ersättningarna till nämndemännen fortfarande ligger kvar på denna låga nivå.
mot · GT02Ju362 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillföra barnkompetens i mål som rör barn. FN:s konvention om barnets rättigheter, eller som den ofta kallas, antogs av . ratificerade 1990, vilket innebär att vi förbundit oss folkrättsligt att förverkliga den. Enligt konventionen betraktas man som barn till18 års ålder. Av artikel 3 framgår att det är barnets bästa som ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barnet. I svensk lagstiftning finns också inskrivet att när åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Det är regeringen som har det yttersta ansvaret för att uppfyller förpliktelserna i konventionen. Det innebär att hela den statliga förvaltningen inklusive alla myndigheter har ett ansvar för att efterlevs. I stort sett alla myndigheter ska delta i arbetet med att förverkliga . Det finns många barn i som far illa på olika sätt . Barn som är utsatta för misshandel och sexuella övergrepp, barn som kommer i kläm i vårdnads- och umgängesmål, barn som har flytt till och som har egna asylskäl m.fl. Det handlar också om kriminella ungdomar, vars brottslighet ofta är tätt sammanlänkad med sociala problem och missbruk. När det handlar om barnärenden i domstol, såsom vårdnads- och umgängesärenden, ansökningar om LVU, asylärenden, är kunskaper om barn en förutsättning för att begreppet barns bästa ska kunna tillgodoses. Därför är det av vikt att arbetet i mål som rör barn i domstol organiseras så att det förutom juridisk barnkompetens även finns sakkunniga med social, barnpsykologisk och ekonomisk kompetens som kan tillvarata barnets intressen. Detta är förutsättning om vi menar allvar med allt tal om barns bästa.