mot · GT02MJ228 · 2005-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skyddsjakten av storskarv bör utvidgas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att allmän jakttid på storskarv bör återinföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skyddsjakt på säl i sydöstra . Det skärgårdsbefolkningen inte utan skäl kallar för skarvplågan har varit föremål för åtskilliga motioner . Eftersom regeringen trots detta varit passiv är det nödvändigt att än en gång ta upp skarvfrågan i en motion. Miljögifterna gjorde att sälstammen i blev starkt decimerad. De skador som gråsälen förorsakar yrkesfisket genom förstörda redskap med mera ökar i . Skyddsjakten bör därför utsträckas till att omfatta även den sydöstra delen av som kvoterna höjs. Storskarven har under vuxit oerhört i antal. Att starten för expansionen i nutid skedde från egendomen Värnanäs i södra län är tämligen klarlagt. Uppgifter från bland andra , , ålfiskare på bland annat Värnanäs , säger att ägg i nätkassar fördes från kontinenten av den experimenterande biologen med mera och därefter utplanterades. Andra bedömare menar att spridningen från norra kan ha skett så att säga utan direkt inblandning av människor. De två förklaringarna utesluter inte nödvändigtvis varandra och har hur som helst inte någon större relevans för bedömningen av nuläget. Efter hand har skarvkolonier etablerats på alltfler platser, numera även vid insjöar. Antalet häckande skarvpar har mer än tiodubblats . Den starka ökningen av antalet skarvar har lett till att skarven tagits bort från EU:s så kallade röda lista över utrotningshotade arter. Regeringen har trots de senaste årens utveckling varit fortsatt passiv. Det karaktäristiska för skarvkolonierna är att fåglarna genom sin spillning förstör sin egen livsmiljö. Träden avlövas och dör. Spillningen gör att vissa grynnor och skär blir omöjliga att leva på för den övriga faunan och mycket svåra att gå iland på för människor. När ett område förstörts drar skarvflocken vidare till nästa. Ofta övertar skarvarna hägerkolonier. Man kan med fog hävda att den alltför stora skarvexpansionen hotar den biologiska mångfalden inom många områden. För yrkesfisket särskilt ålfisket innebär skarvarna, som gemenligen benämns ålakråkor, ett stort avbräck. Detta talar för utökad läs förlängd skyddsjakt och möjligheter att skatta beståndet genom prickning. I den svenska jaktlagstiftningen har de båda raserna av storskarv (Phalacrocorax carbo sinensis och Phalacrocorax c. carbo) behandlats som en enhet. var det tillåtet att jaga skarv . Med tanke på att antalet skarvar ständigt ökar bör även allmän jakt införas. 1986 skattade den svenska gråsälspopulationen till ett tusental djur och antalet knubbsälar till några hundra. Reglerna för bland annat skyddsjakt kom att utformas utifrån dessa förhållanden. Därefter började emellertid sälstammen att öka drastiskt. Den starka tillväxten fortsätter med en ökning på . Särskilt om orsaken är färre miljögifter kan utvecklingen synas glädjande, men yrkesfiskarna har genom sina organisationer påtalat de skador som sälarna förorsakar, inte minst på grund av förstörda redskap. De prov som gjorts för att få fram sälsäkra fångstredskap har inte varit framgångsrika. Yrkesfiskarna har därför vädjat om en översyn av gällande jaktregler. har uppskattat att värdet av skadorna kan uppgå till . Även bedömer att sälarna orsakar stora skador på det yrkesmässiga kustfisket. beslöts därför om en förvaltningsplan för gråsäl. I denna plan ingår viss skyddsjakt. Kvoten sattes till 170 gråsälar, fördelade på , , och län samt de fyra kustlänen i . Någon tilldelning av skyddsjakt för län finns således inte, trots de dokumenterade, ökande, skadorna på fisket. Skyddsjakten bör därför utsträckas till sydöstra som kvoten höjs.