mot · GT02Bo338 · 2005-10-05 00:00:00 — Omläggningen av bostadspolitiken tillsammans med den demografiska utvecklingen och samhällsekonomiska strukturförändringar har skapat en situation där läget för många kommunala och privata bostadsbolag är ohållbart. Vakanserna kommer på många orter av allt att döma att fortsätta att växa. Många av dessa bolag finns i mindre kommuner som ofta redan är ekonomiskt ansträngda. Problemet blir därför också ett nationellt politiskt problem. Staten måste ta ansvar för att befolkningsminskningen i kombination med struktur- och regelförändringar medför kostnadskonsekvenser som kommunerna och bostadsföretagen inte kunnat förutse. Detta bör framför allt ske genom generella åtgärder som i så liten grad som möjligt inskränker den kommunala självstyrelsen. De insatser staten gör måste stimulera till kommunalt ledarskap. Stödet från staten måste vara förutsägbart och långsiktigt. motsatte sig inrättandet av den nya myndighet, , som haft till uppgift att ge stöd till omstrukturering av kommunala bostadsföretag och kritiserat att stödet uteslutande riktar sig till kommunala bostadsföretag. upphör /06 att vara en egen myndighet och verksamheten inordnas under . har efterlyst ett stödsystem där staten underlättar kommunernas möjligheter att bära sitt bostadspolitiska ansvar, men där det överlåts åt kommunerna att själva i högre grad få avgöra hur, som privata värdar inte ska missgynnas. Regeringens stödmodell förstärker den statliga styrningen av den kommunala bostadspolitiken genom de medel som anvisas till den nya myndigheten och till statliga bolag med uppgift att äga och förvalta tidigare kommunala bostadsföretag och fastigheter. Därför bör anslag 31:12 Omstrukturering av kommunala bostadsbolag avvecklas. föreslår att det i stället inom utgiftsområde 18 inrättas ett nytt generellt anslag, Stöd till bostadsföretag i kommuner med bostadsöverskott. förordar ett stödsystem som står i bättre överensstämmelse med det kommunala självstyret, som är öppet för alla fastighetsägare i vissa kommuner och som administreras av . Med det system föreslår minskar konkurrenssnedvridningen som bl.a. Fastighetsägarna och kritiserat hos regeringens stöd som enbart är riktat mot allmännyttan. Det införda stödet har också anmälts till av Fastighetsägarna. 15.3Långsiktiga villkor för underhållsåtgärder i miljonprogrammet Enligt kommer mellan 500000 och 1,3 miljoner lägenheter i flerbostadshus, främst byggda 19611975, behöva omfattande underhållsinsatser som byte av stammar, el, ventilation och fasadarbeten. Det kräver en tredubbling av takten i dessa åtgärder jämfört med . Cirka 65 000 lägenheter behöver byta vatten- och avloppsstammar jämfört med drygt 20 000 . föreslår i rapporten koll på underhåll skattebefriade avsättningar till underhållsfond samt olika stärkta statliga investeringsstimulanser. är inte beredda att föreslå sådana regeländringar, men vill ta fasta på en formulering i : Ett kontinuerligt underhåll kräver ett ekonomiskt hållbart bostadsbestånd, där inkomster finansierar nödvändiga investeringar. Att planera för och finansiera underhållet av bostäderna måste vara fastighetsägarens ansvar, men staten behöver se till att rimliga förutsättningar finns för detta ansvarstagande. Ett långsiktigt ägaransvar skulle underlättas av att statens bostadspolitik blev just långsiktig, i stället för som tillfällig och oförutsägbar. Därutöver är ekonomiskt sunda bostadsbolag och bostadsrättsföreningar en nödvändighet för att dessa omfattande underhållsåtgärder ska komma till stånd. En mycket viktig fråga för staten bör därför vara att åstadkomma en rimligare beskattning och ett hyressättningssystem som skapar incitament för fastighetsägare att investera i underhållsåtgärder. 16Gör det enklare för unga och låginkomsttagare att äga sin bostad Kristdemokratisk bostadspolitik innebär att främja trygga familjer och uppväxtvillkor genom bra bostäder och närmiljöer. Ett krav på bostadspolitiken måste vara att ungdomar inte ska förhindras att bilda familj och skaffa barn på grund av att det inte finns möjlighet till goda boendemiljöer och tillräckligt stora bostadsytor. är situationen just sådan. Enligt en undersökning från presenterad har andelen 2427-åringar som bor kvar hos sina föräldrar ökat betydligt bara . Unga som flyttar hemifrån bor dessutom trängre än de gjorde tidigare. De bostadspolitiska åtgärder som sätts in av Socialdemokraterna förmår inte vända utvecklingen. Än värre är att regeringen inte ens har någon ambition att underlätta för unga människor att ta steget över till en bostad de själva äger och som de långsiktigt kan planera sin livssituation utifrån. Den mycket nära koppling som svensk socialdemokrati gjort mellan bostadspolitik och satsningar på hyresbostäder är anmärkningsvärd ur ett internationellt perspektiv. De statliga egnahemslån, som 190548 utgick till mindre bemedlade familjer för att stödja deras bostadsköp, saknar helt efterföljd. anser att det, vid sidan av stöd till hyresboende, finns mycket goda skäl att med särskilda åtgärder också underlätta för hushåll med lägre inkomster att äga sin bostad. Det grundläggande motivet är att eget ägande i allmänhet leder till billigare fastighetsförvaltning och därigenom billigare boende. I många delar av landet är det dyrare att bo i en hyreslägenhet än att bo i en egen bostad. För många skulle ett eget ägande inte bara bli billigare genom den egna arbetsinsatsen utan också mer ändamålsenligt med förbättrade möjligheter till familjebildning genom en ökad bostadsyta. Eget ägande stärker också de boendes känsla av självständighet och ansvarstagande. Den löpande ekonomiska situationen hindrar dock i många fall unga och hushåll med låga inkomster att flytta till ett långsiktigt billigare boende. Den utmaning som bostadspolitiken måste tas sig an är att minska den betydande tröskeleffekt som kravet på egen kontantinsats innebär. Familjers, i synnerhet ungas, svårigheter att bygga upp en egen insats behöver bemötas med åtgärder som dels gör det enklare att spara pengar till en insats, dels minskar kraven på en alltför omfattande egen insats. föreslår följande åtgärder: Bosparande med rätt till skatteavdrag införs för personer . Bostadsbidrag beräknas på hela räntekostnaden för bolån. Statliga kreditgarantier införs för bolåntagare under . För att genomföra dessa förslag avsätts resurser i budgetalternativ enligt nedanstående tabell. satsning på förenklat bostadsägande Bostadsbidrag för hela lånekostnaden Det bidragssystem som den socialdemokratiska regeringen byggt upp har flera anmärkningsvärda brister ur fördelningspolitisk synvinkel. Detta gäller inte minst det förändrade bostadsbidraget som missgynnat barnfamiljer. För att familjer ska kunna klara ekonomin också i boenden som passar deras behov föreslår att den bostadsbidragshöjning som ska träda i kraft /06 i genomsnitt blir dubbelt så stor som den beslutat. beslutade om förändringar i bostadsbidraget som innebär att bidraget ökar med för hushåll med ett eller två barn respektive för hushåll med tre eller fler barn. Enligt behövs en ytterligare höjning av bostadsbidragen med för hushåll med två barn respektive för hushåll med tre eller fler barn. En höjning i minst denna storleksordning krävs för att bostadsbidraget ska få en verklig effekt på barnfamiljers möjlighet att bo ändamålsenligt och klara hushållsekonomin. Förslaget utvecklas i en särskild motion och innebär att 2006 satsar mer än regeringen på bostadsbidragen. De boende ska ha reella möjligheter att påverka sin boendemiljö och sina boendekostnader genom medansvar och inflytande. Möjlighet ska finnas att välja, inte bara mellan olika upplåtelseformer och bostadsstorlekar, utan också mellan bostäder med varierande standard. Samhället måste skapa förutsättningar för valfrihet mellan olika boendeformer som hyresrätt, kooperativ hyresrätt, bostadsrätt eller äganderätt. Dessa olika upplåtelseformer bör vara likvärdiga alternativ när det gäller lagstiftningen. Skattemässig neutralitet måste råda mellan boendeformerna. Varje bostadsområde bör tillgodose olika upplåtelseformer så att befolkningsstrukturen blir allsidig. Bostadsfrågor som särskilt berör människor med funktionshinder behandlas i motion Boendeintegration. En fördel med en hyresrätt är att den är öppen för alla utan kapitalinsats. Det är lätt att byta bostad. Bruksvärdessystemet innebär en spärr mot oskälig hyra. En ökad rörlighet på arbetsmarknaden, valfrihet när det gäller utbildningsort och ett ökat internationellt utbyte gör att efterfrågan på hyresrätter är stor. Brist på hyresrätter kan hämma tillväxten. Många äldre efterfrågar också hyresrätten, då den utgör en boendeform med hög servicegrad. Det är av största vikt att undanröja de hinder som beskrivs på flera andra platser i motionen för att fler hyresrätter ska kunna produceras. Förutsättningarna för framför allt privata hyresvärdar att behålla sina fastigheter i stället för att sälja till bostadsrättsföreningar behöver också förbättras. Annars hotar hyresrätten att försvinna som boendeform i många områden. Hyresgästernas möjligheter till självförvaltning bör stimuleras. En del i detta är förändrade skattekrav, så att självförvaltning lönar sig för den enskilde. ökar intresset för bostaden och det hus och område den är belägen i. Hyresgästinflytande kan utövas dels i varje enskild lägenhet, dels i varje kvarter eller bostadsområde, av hyresgästerna tillsammans. Detta kan få särskilt stor betydelse i s.k. utsatta områden. Den ger också möjligheter till ökade grannkontakter, gemenskap och ökad trivsel. Förutsättningar för självförvaltning i de större bostadsområdena bör särskilt uppmärksammas. Inte minst viktigt är det att ungdomar aktivt medverkar i skötseln och utformningen av sin miljö. För att främja självförvaltning bör taket för skattefrihet höjas och förbudet mot olika ersättning för dem som deltar i verksamheten upphävas. Att inte olika ersättning får ges är i praktiken en inskränkning mot tidigare gällande principer. Detta bör ges regeringen till känna. Det är positivt om människor vill bilda en bostadsrättsförening för att gemensamt äga och sköta sitt hus. Reglerna för hur stor andel av de boende som måste stå bakom beslutet om en ombildning av ett hyreshus till bostadsrätt bör återgå till de regler som gällde , dvs. det ska räcka med att mer än hälften av de boende önskar ombilda till bostadsrätt. betonar vikten av att bostadsområden rymmer en blandning av upplåtelseformer. Det innebär att ombildning av kommunala hyresrätter till bostadsrätter aktivt bör främjas i vissa områden medan det i andra områden kan behöva göras undantag från den generella rätten att kunna ombilda. Det måste dock vara upp till fastighetsägaren, eller privat, att självständigt fatta beslut om försäljning. I lagstiftningen kring bostadsrätter måste det i första hand vara de boendes intressen som ska tas till vara. Ombildning av hyresrätter ska, som regeringen konstaterade proposition om bostadsrättsfrågor, ske på de boendes villkor och att de boendes intressen, önskemål och synpunkter ska tillgodoses. Men denna ambition har knappast genomsyrat senare års riksdagsbeslut gällande ombildningar, oavsett om det handlat om privata eller allmännyttiga fastigheter. Alltmer har regeringens politik inriktats mot att försvåra ombildningar, vilka därigenom allt mindre genomförs på de boendes villkor. Kravet på kvalificerad majoritet har följts av införandet av en tillståndsplikt från vid ombildning av allmännyttiga hyresrätter till bostadsrätter. Bostadsrättsombildningar har av Socialdemokraterna kommit att betraktas som ett problem, något de boende ska skyddas mot. I stället för att se bostadsrätten som en möjlighet till ökad valfrihet i boendet, framhäver regeringen möjliga negativa konsekvenser för dem som väljer att kvarstå som hyresgäster och för hyressättningssystemet. Att ombildning kan ske om mer än hälften av hyresgästerna så önskar, är en grundförutsättning för att regelverket verkligen ska ta fasta på de boendes intressen och synpunkter. Bostadsrätten utgör en skattemässig hybrid, mellan hyresrätt och småhus. anser att det finns en rad problem kring beskattningen av bostadsrättsföreningar som gör att den eftersträvansvärda skatteneutraliteten mellan boendeformerna inte råder. Det behövs en grundläggande översyn av beskattningen av bostadsrätter, vilket också och skatteutskott uppmärksammat. Den socialdemokratiska regeringen är dock passiv. Ett betydande problem är dubbelbeskattningen, att bostadsrättsföreningarna utöver fastighetsskatt också betalar schablonmässig inkomstskatt som motsvarar av fastighetens taxeringsvärde. Denna dubbelbeskattning blir alltmer kännbar genom att taxeringsvärdena höjs. För många föreningar är inkomstskatten högre än fastighetsskatten. har i verkat för att ta bort dubbelbeskattningen på bostadsrätter. anser att en total översyn av bostadsrättsbeskattningen bör komma till stånd. I är nyttjanderätten av en ägd lägenhet knuten till medlemskap i en bostadsrättsförening, där föreningen är ägare till fastigheten i vilken bostaden upplåts. Att äga sin bostad innebär för många människor en social trygghet som inte kan mätas i pengar. Att veta att bostaden är ens egen och att staten har en lagstiftning som backar upp ägandet är en trygghet för många som bor i eget hus, s.k. egnahemsboende. Med nuvarande svensk lagstiftning är det inte möjligt för människor som av olika skäl föredrar att bo i lägenhet att äga sin bostad. Ett införande av ägarlägenheter skulle tillåta ägandet av en enskild lägenhet i ett flerbostadshus på ett sätt som är jämförbart med ägandet av ett småhus. Inte minst för många äldre personer som vill sälja sin villa vore detta ett attraktivt bostadsalternativ. De flesta länderna i vår närhet har lagstiftning som tillåter ägarlägenheter, däribland , , , och . Där är det en uppskattad boendeform, som fyller behov på ett sätt som hyresrätt och bostadsrätt inte kan göra. Ett nödvändigt och betydande steg mot införandet av ägarlägenheter har tagits genom att tredimensionell fastighetsbildning är möjlig. Det är nu dags för nästa steg, ägarlägenheter, vilket bl.a. förutsätter ett upphävande av den omotiverade bestämmelse i fastighetsbildningslagen som kräver att tredimensionella fastigheter omfattar minst fem bostadslägenheter. anser att regelverket för tredimensionell fastighetsbildning bör utformas så att det kan anpassas till ett regelverk för ägarlägenheter. Gränsen om minst fem lägenheter för tredimensionell fastighetsbildning förhindrar ägarlägenheter och bör därför avskaffas. Tillsammans med övriga partier i föreslår dessa lagändringar i riksdagsmotionen Ägarlägenheter. Bostadssituationen för studenter är mycket bekymmersam på många universitets- och högskoleorter. visar i en rapport att sammantaget 110000 studenter köar till studentbostad runtom i landet. Det krävs att både staten och kommunerna tar sitt ansvar för bostadssituationen för högskolestudenterna. Den långsiktigt viktigaste förändringen som behövs för att studenter ska kunna skaffa egna bostäder är ett ökat byggande totalt sett. Det är bristen på bostäder i samhället i stort som försämrat studenters boendesituation. Genom generella bostadspolitik med lindrad beskattning och ett förenklat regelverk skulle också studenters bostadssituation betydligt förbättras. Betydelsen av generella åtgärder till trots, är studenterna en grupp som det är angeläget att det finns en särskild kategori bostäder för, och därmed också en särskild bostadspolitisk stimulans för. förslag rörande studenters boende beskrivs närmare i riksdagmotionen Studentbostäder. Förslagen omfattar dels ett nytt investeringsbidrag på för byggande av studentbostäder, dels förbättrade förutsättningar för studentbostadsföretagen, dels åtgärder på skattesidan för att stimulera uthyrning av delar av bostäder. Nästan var femte person bor kvar hos sina föräldrar. Alltfler av dem som bor hemma gör det på grund av att det är svårt att alls få tag på någon bostad. Rent ekonomiska skäl har blivit ovanligare. Det är inte acceptabelt att det krävs antingen goda kontakter eller stora kapitalinsatser för att man som ung i tillväxtområdena över huvud taget ska kunna ta sig in på bostadsmarknaden. Än orimligare är det att så många känner sig tvingade till olaglig svarthandel med hyreskontrakt för att få tak över huvudet. Den viktigaste förändringen som behövs för att unga ska kunna skaffa egna bostäder är ett ökat byggande totalt sett. Det är bristen på bostäder i samhället i stort som gör det svårt och dyrt för unga att flytta hemifrån. Förutom att det överlag måste byggas fler bostäder, menar att det är viktigt att skapa enklare bostäder som en brygga mellan boende hos föräldrar och ekonomiska möjligheter till mera stabilt eget boende. Kraven på kvalitet ska inte sänkas, men vad gäller utrymme och utrustning behöver fler lägenheter byggas som tar fasta på ungas behov och intressen. Valfrihet måste vara en ledande princip för äldres boende. Man ska kunna bo kvar i sin vanliga bostad eller byta till seniorboende eller särskilda boendeformer. Hänsynen till de äldres behov bör tas in i ett så tidigt stadium av planeringen som möjligt. Vid all form av bostadsplanering bör mark avsättas i syfte att äldre ska kunna bo kvar i sin invanda miljö. Steget från den egna bostaden direkt till särskilda boendeformer innebär ofta en alltför stor förändring för den enskilde. Därför bör alternativa idéer för äldres boende stimuleras. Det är väsentligt att seniorlägenheter, som är speciellt utformade med tanke på framtida sämre rörlighet, byggs såväl med bostadsrätt som hyresrätt, så att inte personer utan möjlighet till egen kapitalinsats exkluderas från boende särskilt riktat mot äldre. 18.6.1Forum för äldres boende Regeringen har tillsatt en ungdomsbostadssamordnare men saknar en instans som tar sig an framtidens kanske svåraste bostadspolitiska utmaning äldreboendet. Som ett led i arbetet med att stärka kunskaperna kring äldres boende föreslår att ett forum för äldres boende inrättas. Forumet ska bidra till att äldres boendesituation ges en större uppmärksamhet och frambringa förslag på konkreta åtgärder som förbättrar beredskapen för ökningen av antalet äldre som kräver ändamålsenliga bostäder. Ett viktigt uppdrag bör vara att samla alla aktörer till erfarenhetsutbyte och gemensamma utvecklingsinsatser. föreslår att anslås för Forum för äldres boende och att det administrativt inordnas under . 18.6.2Boendet för framtidens äldre Den stora ökningen av antalet äldre personer i det svenska samhället innebär att också behovet av bostäder anpassade för denna grupp ökar. En stor del av lägenheterna från miljonprogrammet saknar hiss och därmed förutsättningarna att bli goda bostäder för äldre med nedsatt rörlighet. är 1,7 miljoner svenskar . Majoriteten av dessa () bor i småhus, vanligtvis med låga boendekostnader. Åldersgruppen är den ekonomiskt mest välbeställda i samhället. Enligt en undersökning av tidningen , publicerad , blir de boende allt mindre intresserade av att flytta ju äldre de är. Det är därför väsentligt att bygga långsiktigt attraktivt för personer i övre medelåldern. Trygghet och valfrihet för de äldre skapas genom ett ökat utbud av alla typer av bostäder. De flyttkedjor som är eftersträvansvärda kräver ett ökat byggande av alla upplåtelseformer och storlekar, men framför allt av lägenheter i flerbostadshus med gott om utrymme. Regeringens bostadspolitik såsom den förs sätter inte bara en, utan flera käppar i hjulet för byggandet av sådana bostäder som framtidens äldre kommer att efterfråga. När regeringen med sitt senaste investeringsstöd ensidigt satsar på de allra minsta lägenheterna där det nödvändigtvis måste snålas med utrymme skapas knappast fler tillgängliga lägenheter för de äldre. Särskilt inte för dem som bor i villa och har ett relativt omfattande bohag. Att regeringen dessutom successivt försvårat för bostadsomvandlingar, bidrar ytterligare till att försämra rörligheten på bostadsmarknaden genom att möjligheterna att flytta från villa till lägenhet utan att stå i mångåriga bostadsköer inskränks. 19Byggande med bättre omsorg om miljö och säkerhet Byggsektorn står för drygt en tredjedel av det globala resursuttaget, energiförbrukningen och det genererade avfallet. En stor del av energiförbrukningen går åt för uppvärmning av byggnader. Återvinningsbara och hälsodeklarerade byggmaterial, användning av förnyelsebar energi och resurseffektiva lösningar är viktiga medel för att minska byggandets miljöpåverkan. Bostäder måste också planeras så att de ger utrymme för kretsloppsanpassade lösningar, som källsortering av avfall. Olika typer av utsläpp måste minimeras, avloppshanteringen effektiviseras och återanvändningen av byggmaterial öka. En harmonisering av europeiska byggprodukter är angelägen, med krav på fullständiga innehållsdeklarationer och varningstexter. Samhället har stora kostnader för att sanera bostäder och offentliga lokaler från t.ex. radon och PCB. Vid nybyggnation måste kommunerna i sin myndighetsutövning säkerställa att bostäder och andra lokaler är ekologiskt anpassade, så att problem kan undvikas. Buller är ett av det moderna samhällets gissel. Alltför många människor utsätts för bullrande miljöer, det gäller buller från bilar, tåg och flyg men också från ventilationsanläggningar och arbetsplatser. Inte minst barn utsätts för mycket buller både i skol- och daghemsmiljöer. I miljömålet God bebyggd miljö har som delmål för buller fastlagts att antalet människor som utsätts för trafikbullerstörningar överstigande de riktvärden som ställt sig bakom för buller i bostäder ska ha minskat jämfört med . Enligt trafikverkens rapport utsattes 2 miljoner svenskar för bullernivåer utomhus på över . Dessutom är det uppenbart att tillgången på miljöer befriade från ljud orsakade av det moderna samhället blir allt färre. I inomhusmiljön utgör, förutom trafikbuller från flyg, tåg och bil, buller från ventilation m.m. ett ökande problem. Tystnad blir en alltmer sällsynt företeelse i vårt moderna samhälle. Framför allt i våra mer tätbebyggda landsdelar är det svårt att hitta platser där man inte störs av buller från trafik, industri och annan mänsklig verksamhet. Vi anser det vara av största vikt att angripa bullerproblemen vid ljudkällan. Trafikverkens arbete med att minska bullerstörningar från vägtrafik, järnväg och flyg måste ges hög prioritet. Det är inte rimligt att nya väg- och järnvägsbyggnationer görs på ett sådant sätt att befintlig byggnation inte uppnår fastställda normer. Det är heller inte rimligt att utbyggnad sker på ett sådant sätt att övrig markanvändning allvarligt försvåras. Det senare gäller framför allt i tätorterna. Utvecklingen av tekniska lösningar för bättre fungerande bulleravskärmning via bullerplank, nya typer av vägbeläggning etc. bör uppmuntras. kan t.ex. ges i uppdrag att vid upphandlingar efterfråga vägbeläggning som minskar bullernivån. som buller är ett allvarligt hälsoproblem kan vi inte reglera det så långt att bullerreglerna helt blockerar utbyggnad. Det är rimligt att anta att den som väljer att bosätta sig i tätort inser att detta innebär en något högre grad av buller än om man bor på landsbygden. I tätorten bör fokus framför allt vara på att uppnå en bra inomhusmiljö vad avser buller. Detta bör prägla lagstiftning och tillämpning på området. En fråga som vi därför anser vara värd att på nytt ta ställning till är vilka riktvärden som bör gälla vid husfasader. Det måste till en ändring i befintlig lagstiftning alternativt en mer nyanserad och verklighetsanpassad tillämpning av lagarna för att inte nybyggnation i storstäder helt ska stoppas. En rimlig utgångspunkt för ett förändrat synsätt är att i de fall en kommun i sina planbeslut på ett tydligt sätt har angett vilka avvägningar man har gjort bör en verksamhetsutövare (t.ex. väghållare) kunna utgå från att kommunens bedömningar kommer att stå sig även vid en tillsynsmyndighets eventuella prövning.