mot · GT02K455 · 2005-10-05 00:00:00 — Inte sällan förlorar sig det politiska samtalet och den politiska processen i att finna en gemensam lösning i kommittéer, sammanträden och möten, vilket riskerar att kväva mångas politiska engagemang och är en av orsakerna till de många avhoppen från politiska uppdrag i kommunernas fullmäktige och nämnder. I betänkandet Att vara med på riktigt demokratiutveckling i kommuner och landsting (SOU 2001:48) konstaterades att tidsåtgången för förtroendeuppdrag har ökat. Den stora tidsåtgången är för många förtroendevalda ett reellt problem och innebär att fritidspolitiker i allt mindre utsträckning kan fullgöra sina uppdrag . Om fritidspolitiker i praktiken blir deltidspolitiker försvagas medborgarperspektivet i den kommunala beslutsprocessen. En sådan utveckling riskerar i sin tur att öka klyftan mellan de förtroendevalda och medborgarna. Det är viktigt att människor från alla samhällets grupper och yrkeskategorier finns representerade i politiken. Det är viktigt att befolkningen avspeglas i dem som är beslutsfattare. Det är en legitimitetsfråga. råder vad man skulle kunna kalla en snedrekrytering. Grupper med svag förankring i samhället är ofta inte representerade i t.ex. kommunernas beslutsfattande. Men även företagare, entreprenörer, företagschefer och anställda inom den privata sektorn är underrepresenterade. Det är ett ansvar för alla som är involverade att eftersträva att få alla samhällsgrupper engagerade i politiken. Utformningen av ersättningsreglerna för politiskt förtroendevalda i kommuner och landsting kan påverka detta förhållande liksom hur vi organiserar det politiska beslutsfattandet. Men nog så viktigt är att den politiska världen erbjuder konkreta möjligheter att påverka sakfrågorna. När människor oavsett bakgrund upplever att de kan påverka är det också lättare att rekrytera nya förtroendevalda. Vi efterlyser en analys av vilka åtgärder som skulle stimulera fler medborgare att delta och åta sig förtroendeuppdrag. Målsättningen måste vara att skapa bättre förutsättningar för fler medborgare att åta sig förtroendeuppdrag och därmed uppnå en bättre representativitet. finns ingen direkt lagparagraf som garanterar rätten för en valbar person att inneha ett offentligt politiskt förtroendeuppdrag i kommunala organ, landstingsorgan och riksdagsanknutna organ. Men eftersom det finns en rätt till ledighet för att utöva sådant uppdrag är det möjligen så att den rätten är underförstådd. Eftersom lagen dock ger rätt till ledighet för utövande av politiska förtroendeuppdrag i kommunfullmäktige, landsting, riksdag och Europaparlament kan ju knappast ett sådant uppdrag heller innebära att arbetstagaren grovt har åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren. Kan en arbetsgivare ändock genom hot eller vädjanden om indragen tjänst förmå enskilda personer att avstå från offentliga politiska uppdrag? Eller föreligger det en generell rätt att inneha sådana uppdrag? är av stort principiellt intresse, och några uppmärksammade fall har aktualiserat frågan särskilt. anser att en utredning bör få i uppdrag att skapa en generell rätt att inneha offentligt politiskt uppdrag och specificera de eventuella undantag som behöver göras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Utveckla den demokratiska professionalismen I slutbetänkande återfinns ett centralt resonemang om tjänstemännen i den offentliga förvaltningen. De befinner sig i skärningspunkten mellan att å ena sidan förverkliga demokratiska värden såsom politisk demokrati, rättssäkerhet och offentlig etik och att å andra sidan ta hänsyn till ekonomiska värden som rationalitet, produktivitet och effektivitet. Varje offentligt system måste vårda denna helhet. Utredningen slår fast vikten av myndigheternas självständighet, vikten av att tjänstemännen inte hänger sig åt egen lobbyverksamhet och på andra sätt propagerar för den egna verksamhetens expansion och att det utvecklas ett offentligt etos. De offentliga tjänstemännens centrala roll för att värna demokratin, bidra till tydlighet i rollfördelningen gentemot förtroendevalda och stärka den enskildes rättssäkerhet poängteras i utredningen. Det är således nödvändigt att det ständigt förs en diskussion om den offentliga förvaltningens roll i en levande demokrati. Därför måste staten och kommunerna som arbetsgivare fortlöpande värna om att skapa sådana arbetsförhållanden att tjänstemännens integritet och självständighet tas till vara och uppmuntras. har flera saker uppdagats som går i motsatt riktning. Det gäller växande tystnad på arbetsplatser i rädsla för repressalier, höga tjänstemäns omfattande bisysslor och ett omfattande utnämningsförfarande på politiska grunder. som alla privata företag med självaktning talar om behovet av etik i företagen och en gemensam företagskultur saknas en motsvarande myndighetskultur i den offentliga förvaltningen. Staten verkar ha en allt otydligare idé om vilka beteenden och mål som skall prägla statsförvaltningen. har det vuxit fram allt fler myndigheter vars främsta uppgift egentligen inte är att verkställa av statsmakterna fattade beslut, dvs. det som myndigheter traditionellt sett är inrättade för. Det mer eller mindre uttalade syftet är att ägna sig åt opinionsbildning och att skapa debatt. Förekomsten av de nya opinionsbildande myndigheterna bidrar till att göra rollfördelningen mellan folkvalda politiker å ena sidan och verkställande tjänstemän å den andra otydlig. Detta kan i förlängningen bli ett problem för demokratin. Vi menar att den opinionsbildande rollen främst bör fyllas av folkvalda politiker, fristående föreningar och organisationer i det civila samhället, inte av statliga myndigheter och deras tjänstemän. Frågan om de nya opinionsbildande myndigheternas roll bör därför noggrant analyseras och utredas. Detta bör ges regeringen till känna. Orimliga konsekvenser av formellt regelverk En utgångspunkt i politiken skall vara att i alla avseenden göra medborgarnas vardag så enkel som möjligt. Huvuduppgiften borde vara att göra livet lättare att leva. ökar antalet lagar och andra regler som påverkar medborgarnas vardagsliv, både i omfattning och i antal. Många människor känner inte till lagstiftningen eller har svårt att förstå regler och bestämmelser. är det heller inte självklart vart man skall vända sig för att få information eller svar på frågor som rör lagar och regler. kan en enskild drabbas på ett sådant sätt av formella regler och lagstiftning att det knappast varit i överensstämmelse med syftet bakom regelverken eller lagen. Det normala förhållningssättet inom förvaltningen är att vidta de åtgärder som framgår av det formella regelverket även om det leder till att enskilda drabbas av orimliga konsekvenser. Det skulle alltså behövas någon form av återkoppling mellan de verkställande tjänstemännen och de som formulerat regelverk och/eller lagar på området. Regeringen bör återkomma med förslag för att minimera riskerna med att den enskilde drabbas av orimliga konsekvenser av formella regelverk. Detta bör ge regeringen till känna. Skånberg (kd)