mot · GT02Sf383 · 2005-10-05 00:00:00 — Integrationen blir inte ett faktum så länge som de människor som förväntas integrera sig i samhället inte får tala och agera för sig själva. Därför är liberalernas motto Du ska bestämma lika relevant för en lyckad kamp mot utanförskapet som för ett bra samhällsliv i övrigt. Människor oavsett var de är födda kan inte älska ett land som med hjälp av bidrag håller dem utanför det aktiva livets arenor. Detta föder bara förakt, frustration och konflikter. Människor kan bara älska det land som uppmuntrar dem att själva ta itu med sina liv och stöder dem i ansträngningen att lyckas. Målet med en liberal integrationspolitik är därför detsamma som för all liberal socialpolitik: att var och en ska ta makten över sitt liv och själv kunna forma sin framtid i en fri samverkan med andra människor. För att denna samverkan ska vara möjlig är det viktigt att skapa förutsättningar för en aktiv närdemokrati eller grannskapsdemokrati. Det behövs nya demokratiska mötesplatser och samlingspunkter för de lokala initiativen. Mindre kommuner kan utan vidare tillfredsställa detta behov men i medelstora och stora städer behövs nya demokratiska arenor, som ligger medborgarna så nära som möjligt. Att skapa sådana arenor kan hjälpa att bryta ett av utanförskapets mest karakteristiska drag, nämligen det politiska utanförskapet som är så framträdande i många utsatta bostadsområden och kommer till utryck, som vi redan sett, i ett mycket lågt valdeltagande. Utsatta bostadsområden behöver lokala ledare och företrädare, som kan mobilisera de boende kring lokala aktionsprogram i kampen mot utanförskapet. Det är vår övertygelse att utanförskapet inte kan brytas utifrån; det är bara inifrån, när de berörda själva får möjlighet att ta saken i egna händer, som kampen mot utanförskapet kan vinnas. Detta behov av ett lokalt ledarskap med stark förankring i den verklighet som ska förändras är en del av ett vidare problemkomplex, som präglar hela vår moderna demokrati. Vår demokrati med dess starka partiväsende har uppenbara svårigheter att återspegla och därmed representera samhällets växande mångfald. Som vi vet har denna mångfald ökat dramatiskt under , inte minst som en följd av invandringen, globaliseringen och uppluckringen av industrisamhällets relativt enkla klassindelningar. är en överväldigande mosaik av livserfarenheter, preferenser och livsstilar, som skarpt kontrasterar mot den relativa homogenitet som till stora delar präglar politikerkåren. Detta är inte bara problematiskt för formernas skull utan framför allt för det politiska systemets förmåga att ge ett positivt bidrag till samhällsutvecklingen i stort. Det är politikens sakinnehåll som blir lidande när politikernas erfarenhets- och föreställningsvärld tappar kontakten med samhällslivets verklighet. Det politiska utanförskapet som drabbar befolkningen som bor i starkt segregerade och socialt utsatta områden är ett extremt uttryck för det växande gap som råder mellan demokratins nuvarande former och det omgivande samhället. I val efter val har valdeltagandet i utsatta områden minskat och graden av delaktighet i svensk politik är oftast minimal. Här finns ett politiskt utanförskap som det finns all anledning att ta på största allvar och göra stora insatser för att bryta. Men utanförskapet är på ett sätt ömsesidigt. Såsom många människor som lever i utanförskap är utestängda från många av samhällslivets avgörande arenor så står politikerkåren nästan helt utanför den verklighet som präglar de mest utsattas liv. Det stora integrationspolitiska misslyckandet som drabbat vårt land har mycket att göra med den distans som finns i livsvillkor och kultur mellan de beslutande politiker- och tjänstemannakåren och de beslutade de som ofta, maktlösa, lever mitt i utanförskapets dystra verklighet. Grannskapsdemokrati är det begrepp vi använder för att benämna en lokaldemokratisk förnyelse av det politiska systemet som kan ge nya grupper, inte minst de som lever i utanförskap, redskap för både politiskt erkännande och medborgerlig delaktighet. Dessa lokaldemokratiska former har spelat en mycket viktig roll i svensk historia för att integrera både gamla och nya samhällsgrupper. Så har vi byalagstraditionen, tingsdemokratin och folkrörelsernas nya demokratiska arenor. Det är detta historiska arv vi nu måste ta tillvara för att ge nytt blod åt vår demokrati och öppna delaktighetens vägar för samhällsgrupper som är extremt dåligt representerade i våra demokratiska församlingar. Vi har också inspirerats av många internationella erfarenheter där grannskapsdemokratiska former spelat en avgörande roll i kampen mot utanförskap och utslagning. Ett framstående exempel är den omfattande gräsrotsrörelse i som under omvandlat många av de områden som var helt förslummade till välfungerande och allt mer attraktiva bostadsområden. Få trodde att detta var möjligt tills man insåg att lösningen på utanförskapets problem inte fanns i påkostade federala program och arméer av socialarbetare utan mitt bland de fattigaste och mest utsatta. Det gällde att se, erkänna och stödja de goda krafterna som fanns på plats och låta dem återta makten över sina egna liv. På detta sätt, genom tusentals gräsrotsorganisationer som ofta kallas , har många amerikanska stadskärnor kommit tillbaka från mycket extrema former av utsatthet och förfall. , borgmästare, och en av mest framgångsrika personer i kampen mot utslagningen genom lokal mobilisering och gräsrotsdemokrati, sammanfattade detta nya grannskapsdemokratiska ideal på följande sätt i sitt installationstal som borgmästare : The soul of our city is in its neighborhoods, and government needs to remake itself around these neighborhoods. We need to break up large government. We need to help citizens take back their neighborhoods, take back their government, take back their own responsibilities. We need to find a way to empower the people. (, Putting in Neighborhoods Making Cities Work through Grassroots Citizenship, s. 143) Det är detta underifrånperspektiv som betonar det lokala medborgarskapet och skapar arenor för lokal mobilisering och samverkan som vi försöker konkretisera genom att föreslå bildandet av direktvalda lokala utvecklingsråd i utsatta bostadsområden. På detta sätt kan egenmakt bli något mer än ett vackert ord, men det förutsätter att vi verkligen tror på vad vi säger och vågar ta de risker som allt det nya och omvälvande för med sig. Lokala utvecklingsråd och grannskapsdemokrati Vi är övertygade om att utanförskapet bara kan brytas inifrån, genom framväxten av en egenmaktsrörelse i utanförskapets . För att detta ska vara möjligt behövs lokala demokratiska arenor och framväxten av ett lokalt förankrat ledarskap, som både kan representera och mobilisera de människor som lever i utanförskap. För att konkretisera denna grannskapsdemokratiska ansats vill vi uppmuntra olika former av lokala utvecklingsråd och grannskapsprojekt där de boende i ett område ges direkt möjligheter till inflytande. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om lokala utvecklingsråd och grannskapsdemokrati. Ett föreningsliv för egenmakt och arbete Ett vitalt föreningsliv spelar en avgörande roll i kampen mot utanförskapet. finns det ett stort antal föreningar i utsatta områden som kan bilda utgångspunkten i en rörelse för egenmakt och arbete. Därför vill vi ge dessa och nya föreningar mer resurser men också starkt prioritera de verksamheter och projekt som klart inriktar sig mot att utveckla lokala initiativ av betydelse för möjligheten att öka sysselsättningen och delaktigheten i samhällslivet. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om resurser till föreningsliv för egenmakt och arbete. Frigörande solidaritet istället för politisk styrning Solidaritet är att bry sig om och respektera våra medmänniskor. Solidaritet är inte att diktera någon annans livsvillkor genom att ge, solidaritet är att ställa upp så att någon annan kan förverkliga sina egna livsmål. Solidaritet är att bejaka någon annans värdighet och rätt till självbestämmande. Denna solidaritet, som frigör individens och civilsamhällets egen kraft, behöver vi i för att bryta det utanförskap som är vårt samhälles i särklass viktigaste problem. Det är denna solidaritet som kan göra att egenmakten blir en verklighet för alla. Det handlar om en frihetlig solidaritet som ger tillgång till de resurser som är nödvändiga för att kunna ta kommandot över det egna livet. Därför föreslår liberalerna i denna motion resursöverföringar till mest utsatta områden i syfte att just ge möjligheter för framväxten av en ny folkrörelse, en folkrörelse för egenmakt. Det avgörande i vårt perspektiv är att denna solidaritet ska syfta till att frigöra individens och de civila gemenskapernas kraft och ge förutsättningar till en växande frihet, inte till att tvinga fram vissa politiskt bestämda livsval eller inskränka medborgarnas valfrihet. Det är detta som ett verkligt socialliberalt tänkande vill åstadkomma, en radikal korsning mellan frihet och solidaritet, en frigörande solidaritet som inte kompromissar bort individens frihet. Frigör riskkapital för eget företagande Många människor är förhindrade att starta egna företag då de inte har tillgång till kapital och det vill vi ändra på. I ett företagsamt ska alla människor, oavsett kön, etnisk bakgrund eller bosättningsort, ha samma möjlighet att starta och driva en egen verksamhet. Resurser i form av riskkapital och kompetens måste göras tillgängliga för att uppmuntra framväxten av en bred rörelse för arbete och egenmakt via egenföretagande och självorganisering. Som ett led i arbetet med att underlätta för företagande och egenorganisering i utsatta bostadsområden kommer vi att arbeta för möjligheten att frigöra riskkapital som gör det möjligt för den enskilde eller grupper som befinner sig i en situation av utsatthet eller lever i utsatta miljöer präglade av utanförskap att förverkliga kreativa projekt, som i sin tur skapar arbetstillfällen, förankring och framtidstro. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om att frigöra riskkapital för eget företagande. Valfrihet och egenansvar tillåt konkurrens och mångfald Valfrihet och egenansvar är naturliga följder av egenmakten eller bejakandet av medborgarnas individuella bestämmanderätt. Den gamla socialpolitikens mest karakteristiska drag var dess strävan efter att begränsa eller helt utradera denna valfrihet. Medborgarnas välfärdskonsumtion skulle kontrolleras och likriktas genom omfattande offentliga monopol. Denna situation har börjat förändras tack vare viktiga valfrihetsreformer som antogs under den senaste borgerliga regeringen, som friskolereformen, eller genom att nydanande kommuner och landsting väljer välfärdsmodeller där konkurrensen och medborgarens fria val står i centrum. Trots detta är de gamla offentliga monopolen fortfarande en betydande bromskloss i utvecklingens väg. Detta gäller i allra högsta grad inom arbetsmarknadsområdet och likaså inom integrationspolitiken. Därför föreslår vi i denna motion en fundamental förändring i syfte att öka individens möjligheter att forma sin egen integrationsväg. Ett pengsystem ska gälla för de arbetsmarknadspolitiska insatserna syftande till att bereda vägen till arbetet och introduktionen av flyktingar och invandrare, inklusive språkinlärningen svenska för invandrare, sfi. Egenansvar betyder också att tydliga krav ställs. Det kravlösa samhället är det ansvarslösa samhället. Egenansvaret gäller exempelvis den egna försörjningen och försörjningen av sina nära. Men det gäller också att kunna uppfylla de krav som t.ex. ställs för att bli svensk medborgare. Den som vill söka svenskt medborgarskap ska inte bara kunna uppvisa en god vandel utan också att man har uppnått en viss språkfärdighet på svenska. I ett mångfaldens samhälle som präglas av medborgarnas valfrihet måste välfärdstjänsterna, de arbetsmarknadspolitiska insatserna och alla andra resursförstärkande åtgärder organiseras med stor öppenhet. Vi måste tillåta och uppmuntra en stor mångfald lösningar, baserade på många olika aktörer som erbjuder olika möjligheter till medborgare som efter eget huvud väljer de bästa alternativen. I en sådan öppenhet ska det finnas plats för privata marknadslösningar men också för kommunala verksamheter, kooperationen och över huvud taget civil samverkan. Alla dessa aktörer ska erbjudas likvärdiga villkor, och sedan ska medborgarnas fria val avgöra vilka verksamheter som behövs och vilka som försvinner. Denna fria konkurrens mellan olika aktörer är utvecklingens bördigaste jordmån och på detta sätt skapas också en verklig mångfald, som är motsatsen till den gamla socialpolitikens ambition att likrikta medborgarna. Ett pengsystem för mångfald och valfrihet Den solidariska skattefinansieringen ska vara ett instrument i människornas egen kamp för ett självständigt liv, inte ett maktredskap i ett apparat- och expertvälde. Därför föreslår vi att välfärdstjänsterna och de insatser som görs i kampen mot utanförskapet ska organiseras på ett sätt som liknar skolpengsystemet så mycket som möjligt. vill vi uppmuntra till konkurrens och nyetablering inom den sociala och arbetsmarknadsrelaterade servicesektorn. Det ska i princip råda fri etableringsrätt inom dessa områden. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om ett pengsystem för mångfald och valfrihet. läggs ned och AMS reformeras Som en del av den process som leder från myndighetsmakt till egenmakt läggs ned och AMS reformeras kraftigt. försvinner i samband med integrationspolitikens definitiva omorientering från invandrarpolitik till en politik för social utveckling, som omfattar utsatta personer och områden oavsett ursprung, etnicitet och födelseort. Som ett led i att reformera arbetsmarknadspolitiken införs en enhetlig myndighetsorganisation där myndigheten ges en självständig professionell ledning och det politiska inflytandet minskar. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om att lägga ned och reformera AMS. Arbete och företagande istället för passivitet och bidragsberoende Det finns ingen integration som inte bygger på arbete och den värdighet som arbetet ger. Bidragsberoendet är det värsta gisslet för dem som lever i ett utanförskap. Den som är vuxen och frisk har ansvaret för sin egen och sin familjs försörjning. Det gäller svenskar och det gäller invandrare. Också låglönejobb är bättre än bidragsberoende. Den allmänna förändring av politiken som krävs för att skapa nya arbeten är självklart den huvudsakliga lösningen för utanförskapets problem. Genom en ny syn på företagare och enklare regler för företagande, sänkningar av arbetsgivaravgifter och av tillväxt- och arbetsfientliga skatter kan många nya arbeten uppstå. Krångliga regler måste förenklas och den diskriminerande arbetsrätten reformeras. Ett arbetsammare och företagsammare är också ett mer integrerat . I sammanhanget är det intressant att konstatera företagsamhetens betydelse, inte minst med tanke på de invandrade svenskarnas stora insatser för företagandet i . Även om många invandrade svenskar befinner sig i utanförskap och arbetslöshet är det viktigt att bilden inte tecknas alltför svart. Invandrarföretagarna är av central betydelse för skapandet av välstånd i och genom förbättrade villkor för företagandet kan dessa företag växa och nya startas. Nackdelarna med att hamna i bidragsberoende är så stora att en s.k. jobb- och utvecklingsgaranti bör gälla för utförsäkrade långtidsarbetslösa och personer som kan arbeta men som har slagits ut ur arbetsmarknaden. Samma sak ska gälla nyanlända flyktingar och invandrare, så att ingen som kan arbeta riskerar att hamna i den karusell av bidrag och ineffektiva åtgärder som präglar dagens integrationspolitik. Inför en jobb- och utvecklingsgaranti Människor som är fullt arbetsföra ska inte hänvisas till ett passivt bidragstagande. Effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder ska fokusera på att bryta en långvarig arbetslöshet och förhindra permanent utslagning från arbetsmarknaden. finns det två stora grupper av personer som är arbetsföra men mer eller mindre permanent försörjs utanför arbetsmarknaden. Den första gruppen är långtidsarbetslösa som hänvisas till den mycket dåligt fungerande aktivitetsgarantin. De får ersättning med aktivitetsstöd på samma nivå som arbetslöshetsersättningen. Den andra stora gruppen är de invandrare som ännu inte lyckats få fotfäste på den svenska arbetsmarknaden. De är i de flesta fall hänvisade till socialbidrag för sin försörjning. Till dem kan läggas en tredje grupp som består av ungdomar som varken arbetar eller studerar och som i många fall också tvingas leva på socialbidrag. liberalerna vill inte att arbetsföra människor ska tvingas att leva en passiviserande tillvaro på socialbidrag. Därför vill vi införa en jobb- och utvecklingsgaranti. Syftet med garantin är att med hjälp av individuellt utformade åtgärder så snabbt som möjligt hjälpa deltagarna vidare till den reguljära arbetsmarknaden. Tyngdpunkten i jobb- och utvecklingsgarantin är att förbereda deltagarna för arbetslivet genom olika jobbsökande aktiviteter. Korta kompletterande utbildningar kan också ingå i garantin liksom praktik och vissa samhällsnyttiga arbetsinsatser. Aktiviteterna i jobb- och utvecklingsgarantin ska ordnas av en mångfald auktoriserade anordnare. För de personer som uppbär socialbidrag ska respektive kommun ha det yttersta ansvaret för att garantin förverkligas, dock i samverkan med arbetsförmedlingen. För de personer som uppbär aktivitetsersättning ska arbetsförmedlingen ha det yttersta ansvaret för att garantin förverkligas. Garantin ska även kunna erbjudas till långtidssjukskrivna och till förtidspensionärer som behöver hjälp tillbaka till arbetsmarknaden. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om att införa en jobb- och utvecklingsgaranti. Jobbkrav kopplas till försörjningsstödet Alla som deltar i jobb- och utvecklingsgarantin får rätt till en ersättning som minst motsvarar arbetslöshetsförsäkringens grundbelopp. Den som inte vill delta förlorar dock rätten till ersättning. På så sätt blir det tydligt att ett jobbkrav kopplas till försörjningsstödet. Arbetslösa med försörjningsansvar har rätt att söka kompletterande försörjningsstöd och deltagare som har annan ersättning t.ex. sjukpenning får behålla denna. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om att jobbkrav kopplas till försörjningsstödet. Vi bedömer att jobb- och utvecklingsgarantin bör kunna erbjudas till drygt 100 000 personer, både arbetsföra som uppbär socialbidrag och långtidsarbetslösa som befinner sig i aktivitetsgarantin. liberalerna anslår till denna åtgärd 2006 och 2007 och 2008, när åtgärden beräknas få full effekt. Ett nytt sysselsättningsmål på En reformerad arbetsmarknadspolitik ska vara som mest ambitiös där den behövs som mest. Det mål om 80 procents sysselsättning som regeringen satt upp räcker inte så länge det finns stora områden där sysselsättningen är mycket lägre. I 15 av de 24 förortsområden som ingick i den s.k. Storstadssatsningen hade bara runt hälften eller ännu färre av dem i arbetsför ålder () ett arbete . I det nya materialet som vi har bearbetat för fann vi inte mindre än 103 närområden där sysselsättningsgraden låg . Detta är helt oacceptabelt. liberalerna vill därför införa ett sysselsättningsmål som går ut på att av alla i arbetsför ålder ska ha ett arbete i varje grannskapsområde och valdistrikt. fanns det 277 närområden (rensade från industriområden) med en sysselsättningsnivå och vi är säkra på att , på grund av den sjunkande sysselsättningen, är de många fler. Dessa områden ska förklaras som sociala riskområden och prioriteras vad gäller resursöverföringar och andra satsningar mot utanförskapet (detta gäller givetvis inte för studentområden och andra områden som av förklarliga skäl inte når upp till sysselsättningsmålet). I dessa områden ska vi också initiera våra grannskapsdemokratiska experiment. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om ett nytt sysselsättningsmål om överallt. Frigör de hushållsnära tjänsterna Att öppna för en legal marknad för hushållsnära tjänster kan ge stora möjligheter för grupper som lever i utanförskap att ta ett första och avgörande steg i en arbetsmarknadskarriär. För att frigöra dessa tjänster föreslår vi införande av en skattereduktion som gör det möjligt för hushåll att köpa vita tjänster för hälften av kostnaden. Hälften av den totala arbetskostnaden, inklusive moms, ges i skattereduktion. På detta sätt betalar köparen ändå mer än nettolönen, och skatt kommer att betalas in för tjänster som i huvudsak inte finns alls eller bara finns svart. Enligt detta förslag ska varje hushåll kunna köpa hushållstjänster för och få en skattereduktion motsvarande av arbetskostnaden, inklusive moms. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om att införa en skattereduktion för hushållsnära tjänster. Bostadspolitik för ägande och egenansvar liberalernas bostadspolitik syftar till att ge alla människor mer makt över tillvaron. Bostadspolitiken har en central roll för hur egenmakten ska stärkas i problemtyngda områden. Proportionerna mellan de olika boende- och ägarformerna ska påverkas av efterfrågan. Att vissa människor vill bo i hyresrätt kan inte vara ett argument för att hindra andra människor att bo i bostadsrätt. liberalerna anser att måste besluta om en tillbakagång till det regelverk som gällde för ombildande av bostadsrätt tidigare, dvs. att det räcker med att av de boende säger ja till ett ombildande. Vi vill också upphäva lagen om allmännyttiga bostadsföretag som stoppar ombildning av hyresrätter till bostadsrätter. Vi menar att bostadskonsumenter ska ges möjlighet att köpa ägarlägenheter även i . Möjligheten att äga sin bostad måste ges till fler. Det leder till mer integration, snarare än till ökad segregation. Ägarlägenheter kan förändra och utveckla miljonprogramsområdena. Möjligheten att äga sin bostad förutsätter att det finns finansieringssystem som möjliggör för fler att finansiera sitt ägande. Vi vill också stimulera till ansvarstagande och delaktighet i hyresbostadsområden genom att underlätta självförvaltningsmöjligheter och gemensamhetsansvar för boendemiljön. Detta ska, precis som inom bostadsrättsföreningar, vara kopplat till lägre hyror och/eller andra kvaliteter. De kostnadsbesparingar som hyresgästernas arbetsinsatser ger upphov till inom fastigheten ska komma dessa till del. En bra bostadspolitik i problemtyngda områden är en politik som ger människor stora möjligheter att påverka såväl boendemiljö som boendekostnader. Att äga sin bostad är den rakaste och enklaste vägen dit. Det skapar dessutom direkta incitament att aktivt verka för en förbättring av hela bostadsområdets villkor. Därför vill vi genomföra en radikal spridning av ägandet i våra mest utsatta områden genom att underlätta bildandet av bostadsrättsföreningar och införa en ny och rakare ägandeform, ägarlägenheter. För det återstående hyresrättsbeståndet vill vi underlätta självförvaltningsmöjligheter kopplade till sänkta hyror. bör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförs om en bostadspolitik för egenmakt. Förstärkt kamp mot diskriminering istället för kvotering och grupptänkande All diskriminering måste bekämpas på ett kraftfullt sätt. Så är det inte . Vi behöver en ny ordning som ersätter dagens splittrade, ineffektiva och inskränkta lagstiftning. På samma sätt måste splittringen i en mångfald diskrimineringsombudsmän upphöra. Därför föreslår liberalerna en samlad, generell, effektiv och rättssäker lagstiftning mot alla typer av diskriminering. Vi vill också att påföljden av diskrimineringen ska skärpas betydligt, inte minst i form av substantiella skadestånd. är vi motståndare till att använda diskriminering för att bekämpa diskriminering, s.k positiv särbehandling. Kvoter och gruppreferenser ska undvikas.