mot · GT02So556 · 2005-09-30 00:00:00 — Undersökningar bland barnavårdscentraler, förskolor och skolor visar att tusentals barn i far illa utan att det kommer till kännedom. Minst ett par hundratusen barn växer upp med missbrukande eller psykiskt sjuka föräldrar. Enligt personalen i barnomsorgen kan man redan i förskoleåldern ana vilka barn som kommer få svårigheter. Ändå sätts inga åtgärder in. Följderna blir missbruk, kriminalitet, självdestruktivitet ett enormt mänskligt lidande och stora kostnader för samhället. Problemet är känt , men den socialdemokratiska regeringen har få idéer om vad som ska göras. lanserar med denna motion några förslag till lösningar på problemet. Vår utgångspunkt är att helt vända på perspektivet när det gäller insatser för barn. I stället för anmälningar och misstänksamhet ska arbetet präglas av förtroende och nätverk av olika kompetenser kring barnen. arbetssätt, med register, utredningar och tvångsåtgärder, skrämmer bort föräldrar. Även de familjer som har en vilja att ta itu med de problem de har undviker socialen. Personal som arbetar med barn har en skyldighet att anmäla varje misstanke om att barn far illa eller riskerar att utvecklas ogynnsamt. Många fullgör inte sin skyldighet, av okunskap, rädsla för repressalier eller andra skäl. Vår lösning är att införa en rådgivande och stödjande verksamhet som får namnet Familjestödet. Familjestödet ska inte föra journalanteckningar eller göra några utredningar. Hit ska föräldrar, barn och ungdomar kunna söka sig för att få råd och stöd. Familjestödet ska bygga nätverk mellan traditionell socialtjänst och alla institutioner och föreningar som arbetar med barn. Personal som arbetar med barn ska med föräldrarnas samtycke kunna vända sig hit för att samordna den hjälp ett barn kan behöva under svåra perioder. Anmälningsskyldigheten, som inte fungerar i verkligheten, måste begränsas till de allvarligare fallen för att föräldrar och barn ska våga prata öppet med personal i förskola, skola, socialtjänst och så vidare. Skyldigheten ska enbart gälla brott mot barn i form av misshandel, sexuella övergrepp och könsstympning, eller vid allvarlig försummelse. ska personer som har anmälningsskyldighet enligt lag kunna ställas till ansvar om man underlåtit att anmäla allvarliga fall till socialnämnden. I de fall barn själva begår brott ska detta naturligtvis anmälas till polisen. Vi vill lyfta fram vikten av det ideella engagemanget som kan bygga gemenskap och skapa en trygg närmiljö för barn. Familjestödet ska ha nära samverkan med en frivilligcentral eller liknande, som koordinerar ideellt arbete i kommunen. Vi vill också införa barnombud i kommunerna. Det kommunala barnombudet ska företräda barn och ungdomar, väcka diskussion i frågor som rör barn och lyfta fram barn- och ungdomsperspektivet i debatten. Barnombudet ska granska kommunens beslut som rör barn så att de fattas med barnens bästa för ögonen. På så sätt ska förverkligas i vardagen. Tio förslag för en tryggare barndom: Kommunerna ska inrätta en verksamhet för råd och stöd åt föräldrar och barn, Familjestödet. Registrering och dokumentation ska undvikas i syfte att fler ska våga söka hjälp. Smalare och vassare anmälningsskyldighet, för att skapa förtroende i stället för misstänksamhet. Kommunala barnombud ska föra barnens talan och . Frivilligcentraler ska stimulera det civila samhället för att skapa en trygg närmiljö för barnen. Korta köerna till barn- och ungdomspsykiatrin en månads vårdgaranti måste gälla. Barns psykiska problem kan förvärras mycket snabbt. MVC, BVC och de kommunala barnombuden ska kartlägga vilka grupper som man är sämre på att nå och göra riktade insatser till dem. Arbetet ska utgå från den senaste forskningen vad gäller förebyggande insatser i barnfamiljer. Om föräldrarna får stöd till hyran men sedan använder pengarna till annat måste ska kunna betalas direkt till hyresvärden. Barnets bästa måste gå före föräldrarnas integritet vid hot om vräkning. Att vräkas från sitt hem och få sina ägodelar magasinerade är en katastrof för ett barn. Socialsekreterare som arbetar med barnfrågor måste ha särskild utbildning. Socialhögskolorna måste i sin undervisning ge fördjupade kunskaper om arbetet med utsatta barn. till förebyggande arbete mot missbruk. Missbruk, både bland barn och deras föräldrar, är det enskilt största sociala problemet som drabbar barn. Alkohollangning till barn måste straffas hårdare. Ett nationellt för alkohol- och narkotikarelateraden fosterskador för att bistå mödravård, barnhälsovård, skola, socialtjänst, föräldrar och andra med kunskap om dessa barns behov. Med denna motion vill ge en samlad bild av de insatser som behövs för att ge barn en trygg uppväxt i av förändring. Ytterligare förslag och detaljer hittar Du i våra olika motioner om lag och rätt, funktionshinder, vård och omsorg, skola med mera. Förtroende i stället för anmälningar8 Ett starkt civilt samhälle10 Barn som far illa14 Bättre kunskap i socialtjänsten14 Barn som lever under hot från den egna familjen14 Barn som utsätts för brott15 Föräldrar med psykisk sjukdom eller missbruk16 Barn straffas när den vuxne berövas friheten18 De ensamma barnen på flykt18 Vårdnad, boende och umgänge23 Barnbalk i stället för föräldrabalk24 Från barn till vuxen24 Föräldrar måste diskutera normer och värderingar24 Sex och samlevnad mycket mer än biologi25 Barn med särskilda behov29 Barn med psykiska problem32 Förbättra utbildningen för de funktionshindrade35 En tid för utveckling36 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ändra anmälningsskyldigheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge i uppdrag att utfärda allmänna råd för socialt arbete för familjer byggt på samverkan och förtroende. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om elevhälsans samarbete med och ansvar för samordning av elevhälsan.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bättre utbildning i barnfrågor för socionomer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utredningar av barn som hotas av den egna familjen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att psykiskt sjuka och missbrukande föräldrar som har vårdnaden om barn skall prioriteras i och sjukvårdens arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett nationellt för alkohol- och narkotikarelaterade fosterskador. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att följa upp och arbete för att förbättra situationen för barn till frihetsberövade föräldrar.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kommunen bör ta över ansvaret för mottagandet av ensamkommande flyktingbarn.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inte skall kunna åsidosättas för att tillgodose en reglerad invandring.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge i uppdrag att tillsammans med landstingen ordna utbildningsverksamhet i ett urval av effektiva metoder för förebyggande föräldrastöd i mödra- och barnhälsovården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om telefonstödlinje för föräldrar och andra effektiva förebyggande åtgärder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över den trygghet lagen ger när en förälder går bort.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda en barnbalk som samlar lagstiftning som rör barn och som utgår från barnkonventionen.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att området sex och samlevnad behöver definieras tydligare i skolans styrdokument.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att föräldrarnas försörjningsstöd inte bör påverkas av barnens inkomster upp till ett halvt basbelopp . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att får ökade befogenheter att vidta åtgärder i samband med vräkningar av barnfamiljer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utarbeta ett handlingsprogram för att förbättra livskvaliteten för barn och ungdomar med neuropsykiatriska diagnoser, som damp/adhd och Aspergers syndrom. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbättrad utbildning för funktionshindrade.1 1Yrkandena 3, 15 och 19 hänvisade till UbU. 2Yrkande 8 hänvisat till JuU. 3Yrkandena 9, 10 och 13 hänvisade till SfU. 4Yrkande 14 hänvisat till LU. Förtroende i stället för anmälningar bygger på frivillighet och samtycke. Ändå betraktas myndigheten som repressiv, på grund av möjligheterna att vidta tvångsåtgärder. Dagens regler för anmälningsskyldighet motverkar också helt sitt syfte och avskräcker från anmälningar. I en studie genomförd 1995 tillfrågades alla barnavårdscentraler i landet om hur många barn i upptagningsområdet som väckt oro hos BVC-sjuksköterskan på grund av att de for illa. Summan blev 6044 barn. Av dessa var det som hade anmälts till . Inte ens de allvarliga fallen anmäldes fullt ut. I 1987 fall ansågs barnets situation som mycket allvarlig eller ganska allvarlig. Av dessa barn hade anmälts. redovisade en kartläggning av anmälningar om barn som far illa. Av granskningen framgår att i de drygt 200 granskade kommunerna kom cirka 48500 anmälningar till . Av dessa ledde endast 24 700 till att utredningar inleddes. Skillnaderna mellan kommunerna var stora. I vissa kommuner ledde endast två av tio till en utredning. Granskningen visade också att inte ens två av tio polisanmälningar som gäller barnmisshandel och sexuella övergrepp leder till åtal. Anmälda fall har till och med blivit liggande i upp till två års tid utan att åtgärder vidtagits. har åtgärden sedan bestått i att fallen lagts ned på grund av brist på bevis. Av rapporten tillsyn 2004 framgår också att många anmälningar av barn och ungdomar inte utreds inom individ- och familjeomsorgen. Det finns flera orsaker till att personal som arbetar med barn inte vänder sig till . betraktas fortfarande som en repressiv och stämplande myndighet. Rädsla är en annan orsak rädsla för trakasserier från berörda familjer, för att ha gjort fel bedömning eller för att föräldrarna till exempel slutar gå till BVC så att barnet blir ännu mera oskyddat. Ett tredje skäl kan vara att man upplever att en anmälan inte gör någon nytta. Sekretessreglerna innebär också att den som anmäler inte får någon återkoppling från . Det finns ingen anledning att bevara ett system som bara ser bra ut på pappret men ger negativa effekter i verkligheten. Vi vill avgränsa anmälningsskyldigheten och skärpa den. Skyldigheten ska enbart gälla brott mot barn i form av misshandel, sexuella övergrepp och könsstympning, eller vid allvarlig försummelse. För barn som själva begår brott gäller förstås att detta ska anmälas till polisen. Personal med anmälningsskyldighet ska kunna åtalas för tjänstefel och dömas till böter om de inte anmäler sina misstankar. Om det upprepas ska det vara giltigt skäl för uppsägning. Den som ansvarar för en verksamhet ska ha ett motsvarande ansvar för att fungerande rutiner finns när anmälningar sker. Detta bör ge regeringen till känna. Vissa fall som täcks av anmälningsskyldigheten är mycket lindrigare och leder sällan till några avgörande insatser eller åtgärder för barnet. För alla de barn som på något sätt far illa eller begränsas i sin utveckling ska kommunen utveckla en mer rådgivande och öppen verksamhet i samverkan med andra aktörer. Vi har valt att kalla detta familjestödet. Dit ska föräldrar kunna vända sig för råd och stöd utan att behöva hamna i något register eller befara tvångsåtgärder. På det sättet skapar man också en aktör dit vården, barnomsorgen och skolan med föräldrarnas samtycke kan vända sig för att medverka till att ett barn eller en familj får stöd. När föräldrarna ger sitt samtycke bryts sekretessen och alla parter kan samverka fritt för bästa möjliga resultat. Familjestödet bör bedrivas kostnadsfritt för barn, föräldrar eller hela familjer som söker stöd. Syftet är att med hjälp av de andra aktörer som finns runt ett barn skapa nätverk av goda krafter som engagerar sig och ger stöd. Familjestödet ska bygga nätverk mellan socialtjänst, förskola, skola, elevhälsa, MVC, BVC, barnhälsovård, BUP, lokalt föreningsliv, fritidsgårdar, religiösa samfund och ideella organisationer. Familjestödet kan ansvara för kuratorsverksamheten på skolorna eller ha nära samverkan med den. Familjestödet bör också vara huvudansvarigt för att få till stånd föräldrasamtal om normer, värderingar och gränssättning. Till dessa samtal kan föräldrar till barn i en skolklass samlas för att prata om sådant som videovåld, porr, Internet, språkbruk, stereotypa könsroller och utseendeideal, sexism och rasism. Föräldrasamtalen kan bli ett otvunget sätt att se till att alla föräldrar kommer i kontakt med familjestödet. Rådgivande verksamhet för föräldrar och barn finns redan i olika former i kommunerna. Poängen med familjestödet är att den rådgivande funktionen skiljs helt från myndighetsutövning. Det kan vara en fördel om familjestödet drivs av en utomstående aktör med finansiering från kommunen. Misstänksamheten mot de sociala myndigheterna är djupt rotad hos många föräldrar. När anmälningsskyldigheten har ändrats bör utfärda allmänna råd för hur socialt arbete för familjer byggt på samverkan och förtroende kan utformas. Detta bör ge regeringen till känna. En mycket stor del av alla frågor som berör barn fattas av kommunerna. Det är mycket viktigt att beslut och verksamhet präglas av ett genomgripande barnperspektiv. föreslår bland annat att varje kommun ska ha ett barnombud som företräder alla barn och ungdomar. Ett barnombud ska vara tillgängligt och inte ha en utredande eller myndighetsutövande funktion. Ombudet ska ha god kännedom om gällande lagstiftning som rör barn, fungera som nätverksbyggare mellan verksamheter och väcka frågor som rör barn. Att inrätta en tjänst som barnombud är en samhällsekonomiskt klok investering en investering för framtiden. Barnombudet ska framför allt verka där alla barn och ungdomar går att nå, i förskolan och skolan. Där har vi också möjligheter att utveckla mötesplatser för barn, ungdomar, föräldrar och andra aktörer. Vår tanke är inte att alla kommuner ska göra på samma sätt efter några direktiv från . Barnombudet kan ha olika funktioner beroende på kommunernas olika behov. Mindre kommuner kan samverka med varandra för att finansiera ett barnombud. I barnombudets uppdrag kan ingå att: företräda barn och ungdomar hålla sig ajour och vara pådrivande i frågor som rör barn verka för att föräldrar får tidigt stöd i föräldraskapet väcka diskussion i frågor som rör barn och lyfta fram barn- och ungdomsperspektivet i debatten verka för att samarbetet mellan olika verksamheter som arbetar med barn fördjupas. Barnombudet bör lägga fram en årlig rapport som beskriver barns och ungdomars situation ur olika aspekter, lyfter fram goda exempel och föreslår åtgärder för att förbättra barns och föräldrars situation i kommunerna. Barnombudet ska bevaka att alla kommunens beslut som på något sätt rör barn fattas med hänsyn till . Barnombudet bör också följa upp hur många barn som kommer i kontakt med familjestödet och jämföra med hur många barn med problem som personal i förskola, skola och andra verksamheter känner till. På det sättet får man ett mått på hur bra kommunen fångar upp problemen. Man kan jämföra med andra kommuner och jämföra olika områden inom kommunen för att se var man behöver sätta in ytterligare insatser. Precis som familjestödet behöver barnombudet inte vara en person direkt anställd av kommunen. Det kan i stället vara en ideell organisation eller liknande som får ersättning av kommunen för att utföra uppdraget. Verksamheten med barnombud bör i första hand formas inom kommunerna. Ett starkt civilt samhälle En aktiv fritid i en drogfri miljö förebygger problem hos barn och ungdomar. Det är viktigt att unga människor får stöd att bygga starka nätverk omkring sig. Därför bör möjligheterna förbättras till meningsfull sysselsättning och utvecklande fritidsaktiviteter, där vuxna är involverade. Föräldravandring eller andra aktiviteter där föräldrar själva agerar förebyggande i den egna närmiljön bör uppmuntras. Föreningslivet erbjuder många unga en tillhörighet i en positiv gemenskap. Fritidsgårdar och andra organiserade verksamheter för ungdomar kan därför ha stor betydelse, inte minst för ungdomar som har problem. Det är också viktigt att det finns ett utbud av olika aktiviteter såsom idrott, biografer och kulturinstitutioner. Det finns studier som bekräftar att fritidsverksamheter som engagerar och involverar ungdomar som bor i utsatta områden i princip fungerar som ett slags vaccin mot destruktivt beteende. Det finns också ett samband mellan vad ungdomar gör och hur de lyckas i sitt skolarbete. För att stärka det civila samhället kan det vara en fördel om fritidsaktiviteterna inte alltid organiseras i regi. Verksamheten kan i stället drivas av en föräldraförening, ett föreningsråd eller av ungdomarna själva. Att det ideella engagemanget uppmuntras ska inte ses som en ersättning för det offentliga ansvaret utan som ett komplement. En bra metod för att stimulera det civila samhället är att kommunen ordnar en frivilligcentral, som kan vara både en fysisk plats och en Internetsida. Där kan människor som är intresserade av att på olika sätt arbeta ideellt sammanföras med varandra eller hänvisas till verksamheter som kan ha nytta av deras hjälp. Det gäller givetvis inte bara insatser som rör barn och ungdomar, utan också frivilliginsatser inom äldreomsorgen, hjälp till funktionshindrade och så vidare. I större kommuner kan frivilligcentralen delas upp i lokala avdelningar, för att stärka anknytningen till närområdet. Frivilligcentralen ska också stimulera företag att engagera sig i sitt närområde. Det kan handla om samarbete med skolorna för att föra utbildningen närmre verkligheten, praktikplatser för ungdomar som kommit på glid och donationer till ideella verksamheter. Några företag har haft projekt där de låtit anställda utföra ideellt arbete på betald arbetstid. Det är något som frivilligcentralen kan hjälpa till att samordna. har lyft frågan om volontärarbete i andra sammanhang. I årets äldremotion finns ytterligare förslag. En anledning till de långa köerna på många av landets BUP-mottagningar är att elevhälsan inte har haft resurser och möjlighet att hjälpa eleven. I brist på kuratorer och psykologer blir även ungdomar med lindriga problem hänvisade till BUP, som då blir överbelastat. Elevhälsan är också helt avgörande för att upptäcka problem tidigt så att insatser kan sättas in så fort som möjligt, innan situationen förvärras. Elevhälsan måste kompletteras med kuratorer och psykologer med gedigen erfarenhet av socialt arbete med barn och föräldrar. anser att det i skollagen bör skrivas in en rätt till psykologhjälp för elever som behöver stöd i sin personliga utveckling. Kuratorer är en bristvara på många skolor trots att åtskilliga barn har en komplicerad social problematik. Genom samverkan mellan skola och Familjestödet skulle befintliga resurser kunna användas på ett mer flexibelt sätt. Socialarbetare som arbetar i Familjestödet skulle kunna arbeta där barnen finns inom förskola och skola. En annan möjlighet är att socialarbetare alternerar mellan att arbeta i och i skolan. bör ta större ansvar för samordningen av elevvården i . Detta bör ge regeringen till känna. Det är viktigt att skolans elevhälsa och har kompetens att uppmärksamma utsatta flickor, som kan vara svårare att upptäcka då de agerar självdestruktivt snarare än utåtagerande. Ungdomar med psykiska problem får dåligt stöd. Brister i elevvården gör att unga med lättare problem, som borde få hjälp av psykolog eller kurator, hamnar hos barn- och ungdomspsykiatrin, som i sin tur inte alltid hinner ge stöd åt barn och ungdomar med allvarliga psykosociala problem. En annan orsak till bekymmer är också fetma hos barn. Andelen överviktiga barn har fördubblats i till . Här har föräldrar, barnhälsovård och elevhälsa ett stort ansvar i samarbete med dietister och läkare. En tänkbar åtgärd är att respektive skola tillsammans med föräldrar och elever beslutar att godis och annat onyttigt inte ska säljas på skolområdet. Viktigt är att barn får behandling för sin fetma innan den ger ytterligare fysiska eller psykiska konsekvenser. I finns det över 200 ungdomsmottagningar. Målsättningen för dessa mottagningar är att förebygga oönskade graviditeter, förebygga sexuellt överförbara sjukdomar, stödja ungdomar i frågor som rör sexualitet, relationer med mera. Flickor står för upp emot av besöken. Verksamheten har ofta breddats från de ursprungliga målen så att man även kan hjälpa till med en del av det kuratorsstöd som tyvärr ofta saknas i skolorna. Det är viktigt att stärka samarbetet mellan kommun och landsting för att ungdomsmottagningarna ska fungera bra. Det kan vara lämpligt att kuratorer på ungdomsmottagningarna är knutna till Familjestödet. I en undersökning av uppger var fjärde elev att han eller hon blivit kränkt vid upprepade tillfällen. Enligt har antalet elever som drabbas av mobbning ökat från 100 000 till 130 000. Särskilt utsatta är flickor. Det är inte bara så att enskilda flickor drabbas av sexuella trakasserier utan flickor drabbas också som kollektiv av grovt och förnedrande språkbruk. Mobbning är ingen barnlek. Det är viktigt att begreppet mobbning inte används för att bagatellisera våldshandlingar bara för att de sker inom skolans värld. Det handlar dessvärre ofta om mycket allvarliga händelser, som i värsta fall ger upphov till livslångt lidande, psykiskt och/eller fysiskt. Kommunen eller styrelsen för skolan är skyldig att förhindra att mobbning inträffar. I en del fall är det uppenbart att kommunen inte gjort allt den kunnat för att stoppa mobbningen. Ändå har ingen mobbad blivit tilldömd skadestånd. Ett fall av mobbning har drivits ända till , men där förlorade den mobbade mot kommun. vill underlätta för elever att få skadestånd av kommuner som visat underlåtenhet i arbetet mot mobbning. Ett alternativ, som bland annat föreslog i en rapport som gavs ut , är att de som driver skolor ska betala en obligatorisk försäkring för att kunna ge skadestånd till elever som fallit offer för kränkande behandling. Eleverna kan i första hand vända sig till det aktuella försäkringsbolaget och i andra hand få sin talan prövad av en nämnd som är knuten till försäkringen. Fördelen med detta är att eleven slipper en uppslitande rättsprocess som dessutom kan sluta med att eleven får betala rättegångskostnaderna. Det är inte bara mobbning av enskilda som måste uppmärksammas utan också kränkningar som drabbar hela grupper i skolan, i form av en sexualiserad och förråande vardag. Skolan har en uppgift att i samtal och diskussioner skapa en förståelse för hur man bemöter varandra med respekt. Skolan måste våga visa att den inte accepterar ett språkbruk som till exempel är rasistiskt eller förringar kvinnors eller homosexuellas värde. Elever ska veta att de kan skiljas från gemensamma skolaktiviteter om de använder ett kränkande språk. Åtgärderna mot mobbning måste vara av tre slag: förebyggande så att mobbning och utslagning aldrig uppstår, aktiva så att ingripandet mot mobbning sker med kraft och uppföljande så att mobbaren inte åter fastnar i sitt destruktiva beteende. Gör skolan meningsfull med kunskaper och höga förväntningar. Vi vet att elever som halkar efter i skolan, eller som upplever skoltiden som meningslös, ofta reagerar med att hävda sig på annat sätt. Eleven ska tidigt få möta krav och utvärderingar men också tidigt få stöd och hjälp när så behövs. Antimobbningsplaner på alla skolor. Skolk, mobbning och annat problembeteende ökar om en elev känner sig otillfredsställd med sina studieresultat.