mot · GS02Fi13 · 2005-05-02 00:00:00 — med anledning av prop. 2004/05:100 ekonomiska vårproposition 2Bryt utanförskapet: Gör det lönsamt att arbeta3 3.1Regeringens riktlinjer för den ekonomiska politiken5 3.3Regeringens bedömning av det ekonomiska läget9 4Moderata riktlinjer för den ekonomiska politiken: En strategi för tillväxt13 4.1En skattepolitik för arbete13 4.2En politik för fler arbeten14 4.3Den offentliga sektorn måste reformeras14 4.4Uthålliga offentliga statsfinanser måste säkras15 5Det måste löna sig att arbeta: Sänk skatten15 5.1Gör det lönsamt att arbeta15 6En arbetsmarknadspolitik för fler i arbete19 6.1Gör det lättare att anställa19 6.2.1Alliansens förslag till nystartsjobb21 7En arbetsmarknad för alla: En ny integrationspolitik22 7.2Varför lyckas sämre?25 7.2.1Höga marginaleffekter för socialbidragstagare25 7.3Åtgärder för bättre integration27 7.3.3Introduktionsersättning i stället för socialbidrag28 7.3.4Socialbidrag till arbetsföra endast vid arbetssökande29 7.3.6Öka konkurrensen i välfärdsproduktionen30 7.3.7Anonymisera rekryteringsprocessen i offentlig sektor31 7.3.8Ökat nyföretagande i utsatta områden31 7.3.9Underlätta arbetskraftsinvandring även under asylprocessen32 8Sänkt ersättning i socialförsäkringarna32 9.1Skola, högre utbildning och forskning40 9.1.1Moderat politik för en skola med kvalitet - för alla elever41 9.1.2Insatser för förstärkt lärarkompetens och en skolutveckling av hög kvalitet41 9.1.3Större frihet för skolor att individanpassa undervisningen och förbättrad kvalitetsgranskning42 9.1.4Ta till vara små barns lust att lära42 9.1.5Insatser för en skolmiljö präglad av trygghet och studiero42 9.1.6Kraftsamling för stärkta matematikkunskaper och naturvetenskapliga ämneskunskaper42 9.1.7Satsning på kvalificerad yrkesutbildning43 9.1.8Satsningar på högre utbildning och forskning43 9.2.3Utrymme för nya lösningar45 9.2.4Satsning på kvalitet och IT45 9.2.5Satsning på anhörigvård och psykiatri46 10Moderaternas riktlinjer för budgetpolitiken49 10.4.1Försvar samt beredskap mot sårbarhet58 11.1Effekter på statens budgetsaldo61 11.3Effekter av moderat politik på sysselsättning och välfärd66 11.4Effekter på hushållens ekonomi71 beslutar att godkänna det förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken som förordas i motionen i kap. 4-9. beslutar att godkänna det förslag till riktlinjer för budgetpolitiken som förordas i motionen i kap. 10 och 11. beslutar om riktlinjer för tilläggsbudgeten i enlighet med vad som anförs i motionen i kap. 12. 2Bryt utanförskapet: Gör det lönsamt att arbeta , liberalerna, och har tagit initiativet till en och för ett maktskifte 2006. Den samsyn våra partier har om den politiska inriktningen i stort ligger också till grund för ekonomiska politik. Denna motion handlar om att återupprätta en svensk arbetslinje. Det måste bli mer lönsamt att arbeta och fler människor i vårt land måste få möjlighet att påverka och styra sin egen livssituation och vardag. Utgångsläget är prekärt. Ungefär 1,5 miljoner människor försörjs genom olika offentliga ersättningar i stället för arbetsinkomster eller arbetar mindre än de önskar. Utöver 243 000 öppet arbetslösa är 131 000 personer i olika AMS-åtgärder, 258 000 har erhållit sjukpenning den senaste månaden och 545 000 är förtidspensionerade. Därtill kommer de 82 000 som studerar bara därför att de inte kan få jobb, som i internationell statistik räknas som arbetslösa. Totalt uppgår de latent arbetssökande, dvs. människor som kunnat och velat arbeta, men som inte sökt arbete, till 162 000. Dessutom arbetar 265 000 personer mindre än de skulle vilja. I stora delar av landet står en tredjedel av den vuxna befolkningen i arbetsför ålder utanför den reguljära arbetsmarknaden. Det är lika många som under den ekonomiska krisen . Kostnaderna för sjukpenning, sjukersättning, a-kassa och AMS-åtgärder uppgår nu till ofattbara . Det förefaller osannolikt att regeringen kommer att kunna nå sitt sysselsättningsmål eller sitt mål för ohälsotalen . Om inte fler åtgärder med det primära syftet att dölja öppen arbetslöshet vidtas är det heller inte troligt att regeringens mål för arbetslösheten nås. Trots en hög ekonomisk tillväxt förmår staten heller inte att "samla i ladorna" för att möta kommande konjunkturnedgångar och demografiska utmaningar. Tvärtom går den statliga verksamheten med betydande underskott. Endast överskott i pensionssystemet har förmått att rädda de konsoliderade offentliga finanserna. De samlade offentliga finanserna befinner sig dock långt ifrån det mål om 2 procents överskott över en konjunkturcykel som har lagt fast. Med årets vårproposition frångår regeringen i praktiken detta överskottsmål. Redan detta är såväl anmärkningsvärt som oroande. åldras den svenska befolkningen. Fler kommer att efterfråga kvalificerade och dyrbara vård- och omsorgstjänster. Men framför allt kommer en minskande del av befolkningen att arbeta och vara skattebetalare i arbetsför ålder. Allt färre kommer att behöva ta hand om allt fler och finansiera allt mer. Det här är en omöjlig ekvation. Det är viktigt att våra skattepengar används så effektivt som möjligt, men inte ens en rekordhög produktivitetsutveckling kommer att kunna möta detta finansieringsproblem. Det finns inga genvägar, utan vi måste bli fler som arbetar och vi måste arbeta mer. Att stimulera en sådan utveckling är också kärnan i moderat ekonomisk politik. Den första uppgiften är att öka utbudet av arbetskraft. Detta är möjligt att åstadkomma genom en kombination av sänkta skatter på arbete och stramare bidrag. Tyvärr går regeringen i motsatt riktning och vill i friårsexperimentet t.o.m. ge människor betalt för att inte arbeta. tvingas regeringen att i vårpropositionen senarelägga 2 000 av friårsplatserna med . Och skälet är minst sagt talande; arbetsförmedlingarna har tvingats att lägga så mycket resurser på förmedling av ledigheter att det blivit för lite resurser kvar till att förmedla jobb. Därtill vill regeringen höja skatten främst för låg- och medelinkomsttagare. Detta kommer också att bidra till lägre sysselsättning. Det är mycket viktigt att vi har offentliga trygghetssystem som förmår att fånga upp och skydda människor som råkar illa ut till följd av sjukdom, arbetsskada eller arbetslöshet. Det är också viktigt att trygghetssystemen är utformade på sådant sätt att de ger tillräckliga incitament till arbete. Som individer reagerar vi på ekonomiska incitament. Att den ersatta arbetsfrånvaron uppgår till cirka en fjärdedel av den vuxna befolkningen och att 2,2 miljoner svenskar under en normal vecka inte är på arbetet tyder på att dagens avvägning inte är perfekt. Detta kommer bl.a. till uttryck i att vi å ena sidan blir allt friskare, lever allt längre, börjar arbeta allt senare i en allt bättre arbetsmiljö och slutar allt tidigare, men å andra sidan får allt fler sjukskrivna och allt fler förtidspensionerade. För att klara framtidsutmaningarna är det också viktigt att förbättra integrationen av invandrare. Vi presenterar i denna motion riktlinjer för en bättre integrationspolitik (avsnitt 7 En arbetsmarknad för alla: En ny integrationspolitik). Den andra uppgiften är att öka efterfrågan på arbetskraft. På detta område framstår regeringen också som närmast handlingsförlamad. Det finns ett stort behov av att förbättra närings- och entreprenörklimatet i vårt land. Det handlar om allt från riskkapitalförsörjning, regelkrångel, 3:12-regler och höga arbetsgivaravgifter. Vi föreslår också ett brett program för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt, bl.a. en mer effektiv arbetsmarknadspolitik och nystartsjobb, vilket också kommer att underlätta övergången till arbete. När vi moderater föreslår sänkta skatter, stramare bidrag och bättre företagsklimat, handlar dessa åtgärder ytterst om att långsiktigt trygga vår välfärd. Socialdemokraterna har bara velat möta framtidsutmaningarna med höjda skatter. Detta är givetvis ingen lösning, utan tvärtom en väg ägnad att undergräva svensk konkurrenskraft och förvärra problemen. Ett tydligt uttryck för detta är att en fortsättning av den socialdemokratiska politiken riskerar att leda till att den s.k. bromsen i pensionssystemet slår till och sänker de utgående pensionerna för alla dem som är pensionärer. Vi moderater menar att en sådan utveckling måste undvikas. 3.1Regeringens riktlinjer för den ekonomiska politiken Det finns skäl att rikta kritik mot de riktlinjer för den ekonomiska politiken som regeringen med stöd av och presenterar i den ekonomiska vårpropositionen. Regeringen anger att står inför stora utmaningar, såsom globaliseringen, framtidens demografi, miljöproblemen och de sociala orättvisorna. För att möta dessa utmaningar anger regeringen och stödpartierna fem s.k. framtidsstrategier, "Fler i arbete", "Stärk svensk konkurrenskraft", "Gör och världen mer rättvis", "Investera i kommande generationers miljö" och "Mer välfärd för varje skattekrona". Strategin för fler i arbete bygger på att fler unga, kvinnor, invandrare, handikappade och sjukskrivna skall komma i arbete. De konkreta åtgärder som föreslås är få. Det handlar bl.a. om skatterabatter för långtidsarbetslösa, höjt tak för lönebidrag, medel omfördelas från friåret till arbetsförmedlingen och en viss utbyggnad av olika utbildningsinsatser. Totalt föreslår regeringen åtgärder som uppgår till det första budgetåret och det tredje budgetåret, vilket motsvarar av BNP för av BNP . Den direkta effekten på efterfrågan av sysselsättningspaketet kommer i de flesta prognoser att vara omärkbar. Regeringens förslag har knappast mer än marginell effekt på ekonomins långsiktiga produktionsförmåga och jämviktsarbetslösheten. Skatterabatten för långtidsarbetslösa beräknas ge 20 000 platser . Därefter reduceras åter antalet personer som kan erhålla skatterabatt. Den totala ersatta frånvaron från arbetsmarknaden för personer i arbetsför ålder och undersysselsättningen uppgår till cirka 1,5 miljoner personer. Åtgärden reducerar således temporärt den ersatta frånvaron . Sammantaget innebär detta, trots att sysselsättningen sätts högst på dagordningen, att regeringen inte förmår att omprioritera en enda krona inom ramen för en 900 miljarders budget. I stället lånar man ytterligare någon miljard och kallar detta framtidsstrategi. Regeringen anger också, som ett led i framtidsstrategin, att konkurrenskraft skall stärkas. Konkret förslås nya åtgärder, bl.a. att skolor i utsatta områden tillförs 2006, att åldersgränsen för studiemedel höjs, att tillförs till ett nytt innovationsbolag och att statliga bolag aktivt skall bidra till innovationer. Det torde vara uppenbart att åtgärderna bara har försumbara effekter på konkurrenskraften och att de knappast påverkar den långsiktiga produktionsförmågan. När det gäller regeringens och stödpartiernas ambition att göra och världen mer rättvis innebär de konkreta förslagen att medel från det internationella biståndet utnyttjas för att finansiera den nya instansordningen i flyktingpolitiken. Några medel för att förverkliga en rättvisare värld tillförs således inte i vårpropositionen. Regeringens framtidsstrategi för mera välfärd för varje skattekrona bygger primärt pååtgärder för att minska fusket i olika bidragssystem samt skattefusk. Vår uppfattning är att den ersatta arbetsfrånvaron bara kan minskas på bred front genom att göra det mer lönsamt att arbeta genom sänkta skatter och stramare bidragssystem. Kontrollåtgärder är viktiga men kan inte ersätta ekonomiska drivkrafter, vilket sjukförsäkringen kan illustrera. Medan det finns ett brett forskningsstöd för att ersättningsnivåerna påverkar sjukskrivningsbeteenden, är forskningen som visar att kontrollen har en avgörande betydelse mycket mer knapphändig.1 Ett viktigt skäl till detta är att ökningen av den ersatta arbetsfrånvaron inte primärt beror på att ersättning utgår på grunder som strider mot regelverket, utan på att regelverket och ersättningsnivåerna gradvis har förändrats i mer tillåtande riktning. De två diagnoser som svarar för den största ökningen av sjukfrånvaron, smärtor i rörelseorganen och psykiska diagnoser, är därtill sådana att det sällan är möjligt att med distinkta medicinska diagnoser avgöra i vilken omfattning arbetsförmågan är nedsatt eller om sjukskrivning bidrar till att återställa hälsan och arbetsförmågan.2 Därför kommer regeringens åtgärder inte att ha mer än marginell effekt på den ersatta arbetsfrånvaron. Detta gäller särskilt som regeringen kombinerar kontrollåtgärderna med ytterligare försvagningar av incitamenten att arbeta, t.ex. genom den höjning av taket i sjukförsäkringen som aviserats eller genom ytterligare höjningar av kommunalskatterna. Däremot kan kontrollåtgärder bidra till att förstärka effekterna av åtgärder som gör det mer lönsamt att arbeta. Följaktligen föreslår vi åtgärder för att skärpa kontrollen av fusk i olika bidragssystem (se avsnitt 8.6 Bidragsfusk). Regeringen anger också att den, som ett led i framtidsstrategin "Investera i kommande generationers miljö", kommer att fortsätta med den s.k. gröna skatteväxlingen. I propositionen anges att de "progressiva och gröna inslagen" i skattesystemet skall förstärkas. Om regeringen genomför åtgärder som medför att marginalskatterna ökar ytterligare får det negativa effekter både på sysselsättningen och på jämviktsarbetslösheten. Därtill riskerar ett förslag som höjer progressiviteten genom höjda marginalskatter att medföra att utbildningspremien försvagas, vilket kan antas minska ekonomins produktionsförmåga. Den samlade bedömningen av de marginella justeringar regeringen genomför och de framtidsstrategier som lanseras är att risken är påtaglig att politiken leder till högre arbetslöshet och lägre produktionsförmåga. Det är tydligt att regeringen saknar en väl underbyggd ekonomisk strategi. I finansplanen skriver bl.a.: När omvärlden ständigt förändras behöver på en och samma gång bättre välfärd och trygghet och satsningar som stärker den svenska konkurrenskraften. Välfärdssystemen skapar bryggor från det gamla till det nya. Bryggorna i form av arbetslöshetsersättning, arbetsmarknadsutbildning, komvux, högskola eller påbyggnadskurser hjälper inte bara den som blir av med ett jobb att hitta ett nytt, utan också hela att ställa om från gamla till nya och växande branscher. Trygga människor vågar ställa om, möta förändringar och utvecklas. Ett i trygghet är ett dynamiskt, kreativt och förändringsbenäget samhälle. Den bakomliggande tesen är att ekonomiska incitament att arbeta är av underordnad betydelse för arbetsutbudet. I stället är det generösa ersättningar vid arbetsfrånvaro, finansierade med höga skatter, som gör individerna mer benägna att ta risker och mer benägna att acceptera förändringar i produktionen. Det finns knappast något stöd i forskningen för att denna hypotes skulle vara riktig. Praktiskt taget varje modell för hur arbetsmarknaden fungerar bygger på att viljan att arbeta påverkas av hur mycket det lönar sig att arbeta relativt att inte arbeta.3Även efterfrågan på arbetskraft påverkas av skatter och bidrag. Företagens efterfrågan på arbetskraft bestäms av kostnaden för arbetskraft, som i sin tur beror på bl.a. lönesättningen på arbetsmarknaden som påverkas av ersättningen vid arbetsfrånvaro, marginalskatter, arbetsrätt, inriktningen på arbetsmarknadspolitiken m.m. Efterfrågan på arbetskraft påverkas således av såväl marginal- som tröskeleffekter i bidrags- och skattesystemen. Hushållens val mellan arbete och fritid beror bl.a. på tröskeleffekten, dvs. på hur stor andel av bruttolönen hushållet kompenseras för när en individ går från arbete till arbetslöshet, sjukskrivning eller förtidspension samt förändringar i olika kostnader. Beslutet att inträda på arbetsmarknaden och lämna t.ex. socialbidrag, arbetslöshetsersättning, sjukersättning eller förtidspension, beror på den samlade effekten av alla inkomstberoende skatte- och bidragssystem samt de merkostnader arbetet medför. Arbetsutbudet beror också på hur de som redan befinner sig på arbetsmarknaden väljer att arbeta mer eller mindre. En viktig faktor är då marginaleffekterna, som visar hur stor andel av en inkomstökning som faller bort till följd av skatter, ökade avgifter och minskade bidrag (SOU 2004:2). är vinsten av att lämna arbetslöshet för cirka hälften av de arbetslösa (SOU 2004:2). I de fall avtalsförsäkringar tillkommer minskar skillnaden ytterligare. Vinsten av arbete är ännu mindre för sjukskrivna. Där är arbetsvinsten för mer än två tredjedelar av de frånvarande. Tar man hänsyn till avtalsförsäkringar och kostnader för arbetsresor m.m. visar undersökningar att av alla kvinnor förlorar på att arbeta. Det mest allvarliga är att skatte- och bidragssystemen skapar djupa fattigdomsfällor som är svåra att undslippa. När man inte rår över sin egen vardag skapas ofrihet. Självkänslan undergrävs och otrygghet uppstår. Generösa bidragssystem och hög skattebelastning har större effekter på grupper med svag förankring på arbetsmarknaden.4 Personer som inte kan vänta sig stigande inkomster är, till skillnad från dem som är lågavlönade därför att de inträtt i ett karriäryrke, mer benägna att minska sina arbetsinsatser om skatte- och bidragskilen ökar. Lågutbildade, som ofta är hänvisade till arbeten med lågt kunskapsinnehåll, påverkas också mer. De som har arbeten som är tunga, som upplevs som tråkiga eller där det egna inflytandet över arbetet är begränsat hamnar i samma situation. Kvinnor, särskilt de som har barn, är mer benägna att variera sitt arbetsutbud än män. har en kombination av skatter och bidrag som har särskilt negativa effekter på arbetsutbudet. Genom kommunalskatter och arbetsgivaravgifter drabbas låga inkomster av höga marginalskatter. De generella välfärdssystemen är därtill mer generösa vid låga inkomster, t.ex. genom att det finns tak i ersättningen vid sjukdom eller arbetslöshet. Dessutom tillkommer inkomstprövade bidrag, t.ex. bostadsbidrag och socialbidrag. Den samlade effekten blir att arbete bestraffas och att extra arbete knappast belönas. avviker bl.a. i ett avseende från omvärlden. Marginaleffekterna för låg- och medelinkomsttagare är högre än i många andra länder. Skattekilen för en inkomsttagare som tjänar två tredjedelar av den genomsnittliga inkomsten är i . Andra länder som har ett skattetryck som ligger högre än övriga , t.ex. (55,av BNP), (52,av BNP), (av BNP), (46,av BNP) och (45,av BNP) har lägre beskattning av låginkomsttagare än Sverige.5 är på intet sätt unikt när det gäller den ersatta arbetsfrånvaron i Europa.6 Det är snarare så, som påvisat, att den ersatta arbetsfrånvaron i de flesta EU-länder uppgår till av befolkningen i arbetsför ålder. Däremot skiljer sig sammansättningen åt. I vissa länder, såsom t.ex. , , och , är det en hög andel i arbetsför ålder som uppbär ålders- eller änkepension. I andra länder, såsom , och , är det snarare olika former av förtids- och handikapppensioner som dominerar. utmärker sig särskilt när det gäller sjukfrånvaron och föräldraledigheten, men ligger på vissa områden, t.ex. ålders- och änkepensioner, lågt. Det är också tydligt att en hög arbetsfrånvaro är ett större problem i än i generellt. Medan den ersatta arbetsfrånvaron i motsvarar av befolkningen i arbetsför ålder ligger genomsnittet för de övriga stora industriländerna på av befolkningen. Skillnaden i marginaleffekter är också betydande mellan och övriga industriländer. En slutsats av den höga frånvaron i och hur den fördelar sig olika mellan de olika ersättningssystemen är att det är nödvändigt att angripa problemet på bred front. Om ett enskilt ersättningssystem stramas åt torde det föreligga en risk att frånvaron i andra system ökar. Det talar för att en bred strategi - där sänkta marginalskatter för breda grupper kombineras med åtstramningar av alla bidragssystemen - är nödvändig. Det är svårt att värja sig mot intrycket att regeringens ekonomiska strategi baseras på fritt tyckande och ideologiska vinklingar. Regeringen bygger på lösan sand, medan arbetslöshetens tyngd gör att välfärdsbygget riskerar att sjunka samman. 3.3Regeringens bedömning av det ekonomiska läget Regeringen tecknar en ljus bild av den ekonomiska utvecklingen framöver. Den internationella tillväxten skall förbli hög och bidra till fortsatt stigande export. I skall stigande efterfrågan och högt kapacitetsutnyttjande bidra till att investeringarna stiger. Men den främsta drivkraften bakom en högre efterfrågan skall hushållen stå för. Den privata konsumtionen väntas stiga förhållandevis snabbt, driven av stigande hushållsinkomster. Vi moderater anser att det finns en påtaglig risk för en svagare ekonomisk utveckling. Skälen till detta är flera, dels de utvecklingstendenser som visat sig , dels de risker som präglar utvecklingen. Den realekonomiska utvecklingen i utlandet har varit stark. Hög tillväxt i har mer än väl kompenserat för svag produktionsutveckling i några av största ekonomier. Till detta kommer en mycket god utveckling i . Emellertid finns det allt fler och tydliga tecken på en reguljär avmattning, främst i . Olika indikatorer på produktion och efterfrågan visar tydliga tecken på en lägre aktivitet. Sysselsättningen och inflationen tenderar dock att stiga, vilket är naturligt i ett läge då konjunkturtoppen just passerats. Orsakerna till vändningen kan naturligtvis vara flera. Förändringar i den ekonomiska politiken har vid tidigare tillfällen varit en kandidat, andra orsaker kan vara olika typer av störningar. tillbaka har den amerikanska , Federal Reserve (FED), börjat höja styrräntan. Till det kommer att oljepriserna stigit mycket snabbt . Sammantaget kan detta ha bidragit till att aktiviteten tycks dämpas. Den expansiva finanspolitiken i anses inte i längden vara hållbar. Detta har sannolikt bidragit till att hushållens sparande åter har börjat stiga. Ett ökat hushållssparande medför lägre konsumtion, vilket bidrar till lägre aktivitet. Den ekonomiska politiken i är expansiv. Emellertid är tillväxten låg, arbetslösheten hög och inflationen nära den europeiska (ECB:s) mål. Detta tyder på att problemen främst är av strukturell karaktär. Innebörden av detta är att aktiviteten inte kan öka nämnvärt utan att inflationen riskerar ta fart, vilket kommer att motverkas av penningpolitiken. Det finns heller inga mer tydliga tendenser till vare sig högre eller lägre aktivitet. Det finns emellertid betydande skillnader inom . Det tycks som om de stora länderna har störst problem. Bortsett från ett fåtal länder växer de flesta andra länderna snabbt och snabbare än , se diagram 3.1. Diagram 3.1 BNP-tillväxt 2004 Regeringen anser att det går bra för . Det är svårt att instämma i denna bild ur flera synvinklar. För det första går det bättre för många andra länder i . För det andra har svårt att förstå hur man kan anse att det går bra för när bortåt 1,5 miljoner människor i arbetsför ålder står utanför arbetslivet. Regeringen tror att tillväxten skall bli högre än normalt och att sysselsättningen skall stiga. Det är främst den inhemska efterfrågan som förväntas förstärkas. Företagen antas öka investeringsvolymerna och hushållen öka sin konsumtion samt att kommunerna skall öka konsumtionenen. För en sådan utveckling talar att kapacitetsutnyttjandet inom delar av näringslivet är högt, vinsterna goda och räntorna låga. Därtill kommer att hushållens inkomster väntas öka och att kommunernas finanser stärkts. Utvecklingen är dock osäker och inte utan risker. Regeringen lyfter själv fram de risker som är förknippade med ett högre oljepris samt underskotten i den amerikanska ekonomin. Vi moderater menar emellertid att regeringen inte i tillräcklig utsträckning beaktat de inhemska riskerna för en sämre utveckling. Den senaste tidens utveckling inom viktiga delar av näringslivet tyder på en avmattning. Exportorderingången och tillverkningsindustrins s.k. konfidensindikator har fallit snabbt. Industriföretagen avser att fortsätta banta personalstyrkan. Utvecklingen inom tjänstesektorn visar att utvecklingen är sämre än vad företagen väntat.