mot · GT02A369 · 2005-10-05 00:00:00 — Förslagen innebär sammantaget besparingar på 2006. Arbetsmarknadspolitiken kan inte skapa reguljära arbeten. Arbetsmarknadspolitikens mål är alltför oklara. Ett första problem med dagens arbetsmarknadspolitik är att målstrukturen för () verksamhet är komplicerad med flera övergripande mål och delmål. Sammantaget finns det ett stort antal mål på flera olika nivåer. Risken för målkonflikter, byråkrati, ineffektivitet och oklarhet i ansvaret för myndighetsutövningen är uppenbar. Ett andra problem med senare års arbetsmarknadspolitik är att åtgärderna tenderar att bli mer omfattande i lågkonjunktur än vad konjunkturläget kräver och att en högre nivå sedan delvis bibehålls in i högkonjunktur. På så sätt ökar åtgärderna trendmässigt och oberoende av konjunkturläget. Resultatet blir en ineffektiv arbetsmarknadspolitik, ineffektiv konjunkturpolitik och trendmässig ökning av belastningen på de offentliga finanserna. Grunden för en väl fungerande arbetsmarknadspolitik måste vara att politiken styrs av klara och entydiga mål och utformas oberoende av dagspolitiska hänsyn. Lämpliga mål för arbetsmarknadspolitiken är följande: Arbetsmarknadspolitiken ska, som en del av den allmänna ekonomiska politiken, inriktas på att få ned den s.k. strukturarbetslösheten. Arbetsmarknadspolitiken kan bidra till att utjämna de konjunkturella svängningarna på arbetsmarknaden. Under lågkonjunkturer ska aktiva åtgärder användas för att höja kompetensen hos de arbetssökande så att rätt arbetskraft finns att tillgå på rätt ställe när konjunkturen vänder. Arbetsmarknadspolitiken ska bidra till en jämnare fördelning av inkomster och livschanser genom att ge särskilt starkt stöd till grupper som står långt från arbetsmarknaden som arbetshandikappade, vissa invandrargrupper och långtidsarbetslösa. Genom att skapa en dynamisk arbetsmarknad där alla slags kompetenser efterfrågas ges alla en rimlig chans att försörja sig själva. Den ekonomiska politiken i sina olika dimensioner bör fokusera på att minska utanförskapet, skapa tillväxt och en gemensam välfärd. Arbetsmarknadspolitiken har en viktig roll härvidlag främst genom att förbättra matchningen på arbetsmarknaden för att få ned strukturarbetslösheten. Att öka arbetade timmar i genomsnitt per invånare är centralt för att skapa tillväxt, något som också bör vägleda arbetsmarknadspolitiken. Arbetsmarknadspolitiken bör därtill stabilisera utvecklingen på arbetsmarknaden över konjunkturcykeln, men det är penningpolitiken som är det effektivaste och viktigaste stabiliseringspolitiska instrumentet. Fördelningsfrågorna är en ofrånkomlig dimension bl.a. på grund av interaktionen mellan läget på arbetsmarknaden och utnyttjandet av andra offentliga försörjningssystem. Det viktigaste instrumentet i arbetsmarknadspolitiken sett ur de arbetslösas perspektiv är en väl fungerande arbetsförmedling i offentlig och enskild regi. Detta ska finnas i hela landet, och kontoren ska hjälpa arbetssökande att söka arbete och hjälpa arbetsgivare att besätta lediga arbeten. Förmedlingarna ska även utöva kontroll av reglerna i arbetslöshetsförsäkringen. Det krävs ett för konjunkturläget och regionen lämpligt utbud av utbildningar, praktikplatser och andra stödjande insatser som ökar de arbetssökandes möjligheter att ta ett ledigt arbete och visa potentiella arbetsgivare på anställningsmöjligheter. Arbetsmarknadsutbildningar bör också motverka brist på arbetskraft. 5.1 Kritik av arbetsförmedlingen Såväl svenska som internationella utvärderingar visar vikten av att ha en effektiv arbetsförmedling som tidigt skaffar en bra bild av den arbetssökandes kompetens och behov och som hjälper och driver på honom eller henne att söka arbete. Arbetsförmedlingens arbete har dock kritiserats kraftigt i olika myndigheters utvärderingar. Statskontoret har skarpt kritiserat arbetsförmedlingens insatser för de enskilda arbetssökande. Bl.a. har Statskontoret fört fram att de individuella handlingsplanerna håller låg kvalitet, att AMS inte följer upp att de egna insatserna når den målgrupp de var tänkta för och för att AMS handlar upp utbildningar utan att ha kvalitetssäkrat innehållet i dem. har kritiserat arbetsförmedlingen för att man inte anvisar arbete till arbetssökande och att man alltför sällan ifrågasätter personers rätt till arbetslöshetsersättning, trots att dessa inte står till arbetsmarknadens förfogande.1 Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) har också kritiserat arbetsförmedlingen för brister i hanteringen av arbetslöshetsförsäkringen och stora variationer mellan länen när det gäller ifrågasättande av personers rätt till ersättning. har det skett en markant ökning av antalet underrättelser om ifrågasatt ersättningsrätt. Detta arbete måste fortsätta. 5.2 Kritik av arbetsmarknadsåtgärderna Ända har, med undantag av , av den svenska arbetskraften ständigt varit sysselsatt i olika former av arbetsmarknadsåtgärder. En tredjedel av alla arbetslösa över 100 000 personer befinner sig i någon arbetsmarknadsåtgärd. De utvärderingar som gjorts av den svenska arbetsmarknadspolitiken visar att arbetsmarknadsåtgärderna hjälpt till att minska den öppna arbetslösheten och aktivera långtidsarbetslösa så att de inte lämnar arbetsmarknaden.2 Dock är vinsten påfallande liten satt i relation till de stora resursinsatserna. Resultaten av utvärderingar pekar också på att arbetsmarknadsåtgärder snarare hämmar än ökar rörligheten på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsåtgärderna har varit effektiva på att bryta långa perioder av öppen arbetslöshet med någon form av aktivitet och hålla uppe arbetskraftsdeltagandet. Däremot är det tveksamt om åtgärderna faktiskt uppfyller de mål som satts upp; exempelvis att hjälpa människor till riktiga arbeten och se till att de arbetssökande snabbare matchas ihop med lediga arbeten. Svenska utvärderingar tyder inte på att den i särklass dyraste arbetsmarknadsåtgärden arbetsmarknadsutbildningarna verkligen ökar arbetssökandes möjligheter att få ett varaktigt riktigt arbete. Däremot finns det stöd för att olika typer av lönesubventioner som gör det billigare att anställa arbetslösa i reguljära arbeten har bättre effekt. Men priset är högt: subventionerade anställningar kan driva undan reguljära arbeten. Därför måste subventioner i första hand erbjudas arbetssökande som står långt från den reguljära arbetsmarknaden. 5.3 Gör om AMS Dagens arbetsmarknadsmyndigheter , , och länsarbetsnämnderna fungerar inte tillfredsställande. För att arbetsmarknadspolitiken ska bli effektivare måste en grundläggande förändring ske. AMS verksamhet lider av för hög grad av politisering som pågått sedan slut. har tidigare krävt att nuvarande AMS ska läggas ned och en ny myndighet skapas. Vi har tillsammans med de övriga partierna inom alliansen enats om att genomföra en grundlig reform av dagens AMS. Myndighetens arbetssätt måste förändras, länsarbetsnämnderna avskaffas för att skapa en enhetlig mindre myndighetsorganisation och verksamheten få en professionell och självständig ledning. Den nya myndigheten bör vara en liten central myndighet med ansvar för myndighetsuppgifterna och tillsynen. Det är viktigt att myndigheten bedriver en rakt igenom professionellt på saklighet och beprövad erfarenhet styrd verksamhet. Regeringen bör dock även i fortsättningen kunna använda arbetsmarknadspolitiken som ett instrument för att understödja den ekonomiska politiken. Den nya arbetsmarknadsmyndigheten behöver tillföras medel av varierande storlek och inriktning beroende på läget på arbetsmarknaden. Regeringen måste kunna styra inriktningen av arbetsmarknadspolitiken och måste kunna kontrollera hur dessa medel används på samma sätt som kontrollerar regeringen och övriga myndigheter . 5.4 Bättre service till arbetssökande Syftet med reformen är att öppna för att de viktiga serviceuppgifterna inom arbetsförmedlingen och arbetsmarknadsåtgärderna ska kunna utföras av flera olika aktörer, både privata och ideella. Internationella erfarenheter visar att arbetsmarknadspolitiken kan bli mycket effektivare om produktionen av servicetjänsterna kan handlas upp i konkurrens mellan olika utförare vars ersättning beror på hur väl de lyckas med att hjälpa arbetssökande till varaktiga arbeten. Den förnyade arbetsmarknadsmyndigheten ska ges ansvaret för att se till att det finns en bättre fungerande arbetsförmedling och skräddarsydda arbetsmarknadsåtgärder för varje del av landet. Myndigheten ska handla upp lämpliga tjänster från enskilda utförare, och när sådana inte finns tills vidare själv bedriva verksamheten. Denna reform kommer att leda till en politik som, i kombination med en politik för fler företag och arbetsgivare, snabbare kan hjälpa arbetssökande att hitta riktiga arbeten. Men reformen kommer också att ge de enskilda arbetssökande större möjligheter att välja en lämplig arbetsförmedling, och åtgärder som passar hans eller hennes behov. vill att de enskilda arbetssökande som behöver någon form av aktiv insats ska få större möjligheter att själv välja aktivitet och utförare genom en personlig omställningspeng som de förfogar över och kan använda i samråd med sin arbetsförmedlare. Under arbetslöshet är det mycket viktigt att den arbetslöses fokus ligger på att söka arbete. Utvärderingar av arbetsmarknadspolitiken visar att intensiva insatser från den arbetssökande och arbetsförmedlingen redan tidigt i arbetslösheten är det sannolikt effektivaste sättet att snabbt få arbetssökande tillbaka i arbete.3 Att upprätthålla en bättre fungerande och heltäckande arbetsförmedling i hela landet är bl.a. därför mycket angeläget. Den kritik som framförts mot arbetsförmedlingen visar att arbetet behöver dock stramas upp och det existerande regelverket följas betydligt bättre än . En del i detta är att förmedlingarna behöver konkurrens. anser att det behövs alternativ till den statliga arbetsförmedlingen. Privata arbetsförmedlingar, branschvisa förmedlingar och bemanningsföretag är exempel på aktörer som kan komplettera den statliga arbetsförmedlingen. Olika specialinriktade förmedlingar skulle ha stora möjligheter att effektivt förmedla arbeten till arbetssökande med särskild kompetens. För andra arbetssökande som befinner sig längre ifrån arbetsmarknaden är det mer motiverat att inrätta ett närmare samarbete mellan arbetsförmedlingen, kommunernas socialkontor och försäkringskassorna. Internationellt finns det lyckade exempel på s.k. one-stop-shops som integrerar arbetsförmedling, socialtjänst och försäkringskassa för att arbeta med den arbetssökandes hela livssituation. 5.5 Stärk de arbetslösas rättigheter inför en arbetssökandegaranti Arbetsförmedlingen ska på ett tydligt sätt göra klart för alla arbetssökande vilka skyldigheter och rättigheter de har. AMS har interna föreskrifter med regler för arbetsförmedlingens handläggning av ärenden om arbetssökande. I dessa föreskrifter framgår vilka rättigheter de arbetssökande har: Alla som har rätt att arbeta i har också rätt att skrivas in vid och få service av den offentliga arbetsförmedlingen. Den som skrivs in har rätt att ta del av arbetsförmedlingens service vid vilket arbetsförmedlingskontor han eller hon önskar. En arbetssökande som är missnöjd med den service som hon/han får har alltså rätt att vända sig till en annan förmedling för att där söka bättre hjälp. Alla arbetssökande har rätt till egen tid med arbetsförmedlare. Arbetsförmedlingen ska informera arbetssökanden om möjligheten att ansöka om arbetslöshetsersättning och vilka villkor som gäller för ersättningen. De arbetssökande har alltså tydliga rättigheter . Tyvärr vet långt ifrån alla arbetssökande vilka rättigheter de har. vill därför att det införs en arbetssökandegaranti som ska gälla på alla arbetsförmedlingar. Garantin kan ta sig formen av ett dokument, en of Rights, där det tydligt anges vilka rättigheter och skyldigheter som en arbetssökande har. Den arbetssökande ska veta vilken lägstanivå av service som han eller hon kan kräva. I dokumentet ska det även klart och tydligt framgå hur och till vem en arbetssökande kan vända sig till om han eller hon vill byta förmedling och överklaga beslut. Undersökningar från bl.a. visar att arbetssökande upplever att arbetsförmedlingen är dålig på att anpassa sin service efter individen och att bemötandet kan skilja sig mycket mellan olika arbetsförmedlingar. Därför är det ytterst viktigt att den arbetssökande vet att han eller hon har rätt att byta förmedling om han eller hon vill. 5.6 Varaktiga jobb snarare än fler platser och åtgärder Arbetsmarknaden ser fortsatt dyster ut. Inte ens regeringen räknar med att den totala arbetslösheten sjunker annat än marginellt . Däremot ökar man de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kraftigt för att dölja så mycket av den öppna arbetslösheten som möjligt. anser att detta är fel. Vi säger därför nej till den expansion av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna som regeringen föreslår och låter arbetsmarknadsåtgärderna förbli på den nivå som gäller . Regeringens s.k. sysselsättningspaket domineras av tillfälliga platser i offentlig sektor. Detta är fel att väg att gå. Vi anser att arbetslösheten bekämpas bättre genom att förbättra förutsättningarna för nya varaktiga arbeten i privat sektor. I vår ekonomiska motion presenterar vi en politik med detta syfte. Friåret bedrevs på försök i tolv kommuner och är infört i hela landet. Målet är att 14000 platser ska vara tillsatta . Syftet med friåret var att en person som har arbete får vara ledig som en arbetslös skulle få vikariera . Tanken är att långtidsinskrivna, arbetshandikappade och invandrare ska utgöra en större del av vikarierna. Så har det inte blivit. Den utvärdering av friåret som regeringens eget () gjort visar att den kritik som framförts har visat sig helt riktig. I när alltmera av den långsiktiga diskussionen i politik och samhälle gäller frågan om hur tillväxten ska kunna öka, hur den oförmånliga demografiska utvecklingens effekter ska motverkas genom ökat arbete, hur sjukfrånvaron ska kunna minska, skattekvoten ska hindras att öka, och hur det stora arbetskraftsslöseriet med den dåliga integrationen i av utlandsfödda ska kunna hävas är regeringens politik om ökad offentligfinansierad ledighet och minskad bnp som uppochnedvända världen. De utvärderingar som gjorts visar bl.a. att friårsvikarierna står närmare arbetsmarknaden än andra arbetslösa. Vikarierna är yngre, har högre utbildningsnivå och kortare inskrivningstid vid arbetsförmedlingen. Kvinnor är kraftigt överrepresenterade bland de friårslediga. Det innebär att friårspolitiken är en kvinnofälla. IFAU visar att bl.a. löneutvecklingen påverkas negativt och att de som varit friårslediga i genomsnitt tjänar mindre året efter ledigheten än vad som annars hade varit fallet. En studie från TCO visade också att var tredje arbetsgivare är negativt inställd till att anställa en person som varit friårsledig. Resultaten tyder också på att friårsledighet leder till tidigare pensionering, vilket går stick i stäv med påståenden om motsatsen från politikens anhängare. Det, i kombination med förlorad pensionsgrundande inkomst under friåret, betyder en lägre framtida pension än om personen inte tagit ut ledigheten. vill avveckla friåret. Detta bör ge regeringen till känna. föreslår att arbetsgivaravgifterna tas bort helt för personer som uppburit arbetslöshetsersättning, sjukpenning, förtidspension eller socialbidrag . Nedsättningen gäller som vederbörande varit frånvarande från arbetslivet, dock högst . Skatterabatten kan förlängas i särskilda fall men först efter individuell prövning. Ungdomar som varit arbetslösa ska omfattas av nystartsjobben. För dem gäller dock skatterabatten i högst . Nystartsjobben ska även omfatta nyanlända flyktingar och anhöriginvandrare efter det att uppehållstillstånd har beviljats. Skatterabatten ges till nystartsjobb i näringslivet. LAS ska gälla för nystartsjobben. De bedöms kunna generera åtminstone 50000 arbeten. I budgeten avsätts 2006. Många utvärderingar har visat att subventionerade anställningar kan vara en väg in i reguljär sysselsättning, men att metoden endast kan användas för personer som står relativt långt ifrån den reguljära arbetsmarknaden. Alliansen föreslår sålunda att resurser fokuseras på tidsbegränsade subventionerade anställningar, nystartsjobb, för arbetssökande som står långt från arbetsmarknaden och där risken är mindre att insatserna tränger undan reguljära arbeten. Erfarenheter från andra länder och forskningen tyder på att en väg för att förbättra sysselsättningsläget för grupper med svag förankring på arbetsmarknaden är sänkta arbetsgivaravgifter. I flera europeiska länder med hög arbetslöshet och med betydande grupper som står utanför arbetsmarknaden har också olika typer av skatterabatter använts med gott resultat. Alliansens förslag till nystartsjobb innebär att arbetsgivaravgifterna tas bort helt för personer som varit beroende av arbetslöshetsersättning, sjukpenning, förtidspension eller socialbidrag och att nedsättningen gäller som vederbörande varit bidragsberoende dock i högst . Skatterabatten kan förlängas ytterligare i särskilda fall, men först efter individuell prövning. En grupp av särskilt intresse är ungdomar. Studier visar att ungdomar som knappt har etablerat sig på arbetsmarknaden, löper en större risk att bli utslagna om inte arbetslösheten bryts snabbt. Vi föreslår därför att ungdomar () som varit arbetslösa också omfattas av ovanstående system för nystartsjobb. För ungdomar gäller dock skatterabatten i högst . Det är viktigt hur nystartsjobben administreras. Till skillnad från dagens anställningsstöd, som är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd och där sökande anvisas till olika företag av arbetsförmedlingen, ska vårt förslag om sänkt arbetsgivaravgift ses som en rättighet för alla. Anställda och arbetsgivare som kommer överens om en anställning, och som uppfyller kraven, kan ansöka hos skattemyndigheten om att arbetsgivaravgiften ska tas bort. Därmed försvinner den stigmatiseringseffekt som åtgärder via arbetsförmedlingen ofta för med sig. Det är dock viktigt med en god kontroll av nystartsjobben för att motverka missbruk. Till skillnad från dagens anställningsstöd, som subventionerar lönekostnaden med upp till ett tak, är nystartsjobben inte takbegränsade som sänkningen av arbetsgivaravgifterna varar . I dagens system undantas personer med särskilt anställningsstöd från LAS. Så ska det inte vara för nystartsjobben som omfattas av skyddsreglerna i anställningsskyddslagen. I vårt budgetförslag anslår vi till denna anställningsform. 5.9 Inför en jobb- och utvecklingsgaranti Människor som är fullt arbetsföra ska inte hänvisas till ett passivt bidragstagande. Det har beskrivits i motionen. Effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder ska fokusera på att bryta en långvarig arbetslöshet och förhindra permanent utslagning från arbetsmarknaden. finns det två stora grupper av personer som är arbetsföra men mer eller mindre permanent försörjs utanför arbetsmarknaden. Den första gruppen är långtidsarbetslösa som hänvisas till den mycket dåligt fungerande aktivitetsgarantin. De får ersättning med aktivitetsstöd på samma nivå som arbetslöshetsersättningen. Den andra stora gruppen är de invandrare som ännu inte lyckats få fotfäste på den svenska arbetsmarknaden. De är i de flesta fall hänvisade till socialbidrag för sin försörjning. Till dem kan läggas en tredje grupp som består av ungdomar som varken arbetar eller studerar och som i många fall också tvingas leva på socialbidrag. liberalerna vill inte att arbetsföra människor ska tvingas att leva en passiviserande tillvaro på socialbidrag. Därför vill vi införa en jobb- och utvecklingsgaranti. Syftet med garantin är att med hjälp av individuellt utformade åtgärder så snabbt som möjligt hjälpa deltagarna vidare till den reguljära arbetsmarknaden. Tyngdpunkten i jobb- och utvecklingsgarantin är att förbereda deltagarna för arbetslivet genom olika jobbsökande aktiviteter. Korta kompletterande utbildningar kan också ingå i garantin liksom praktik och vissa samhällsnyttiga arbetsinsatser. Aktiviteterna i jobb- och utvecklingsgarantin ska ordnas av en mångfald auktoriserade anordnare. För de personer som uppbär socialbidrag ska respektive kommun ha det yttersta ansvaret för att garantin förverkligas, dock i samverkan med arbetsförmedlingen. För de personer som uppbär aktivitetsersättning ska arbetsförmedlingen ha det yttersta ansvaret för att garantin förverkligas. Garantin ska även kunna erbjudas till långtidssjukskrivna och till förtidspensionärer som behöver hjälp tillbaka till arbetsmarknaden. Alla som deltar i jobb- och utvecklingsgarantin får rätt till en ersättning som minst motsvarar arbetslöshetsförsäkringens grundbelopp. Den som har avslutat sin ersättningsperiod i arbetslöshetsförsäkringen har rätt en ersättning som uppgår till högst av den förlorade arbetsförtjänsten, dock högst /dag. Den som inte vill delta förlorar dock rätten till ersättning. Arbetslösa med försörjningsansvar har rätt att söka kompletterande försörjningsstöd, och deltagare som har annan ersättning t.ex. sjukpenning, får behålla denna. Vi bedömer att detta bör kunna erbjudas till drygt 100000 personer, både arbetsföra som uppbär socialbidrag och långtidsarbetslösa som befinner sig i aktivitetsgarantin. Vi anslår till denna åtgärd 2006 och 2007 och 2008, när åtgärden beräknas få full effekt. föreslår att arbetslöshetsförsäkringen ska vara obligatorisk och omfatta alla som förvärvsarbetar. Egenfinansieringen föreslås öka med . Arbetsvillkoret skärps till 80 timmars arbete . Studerandevillkoret tas bort och den överhoppningsbara tiden begränsas till högst . Arbetslöshetsersättningen baseras på de senaste tolv månadernas inkomster. Arbetslöshetsersättning ska maximalt kunna utgå (motsvarar knappt 14 månader). Arbetslösa med försörjningsansvar för barn kan dock få ersättning (motsvarar knappt 21 månader). Ersättningen ska vara av förlorad inkomst och därefter. Den högsta dagpenningen blir per dag. När ersättningsperioden är slut övergår den arbetslöse i en jobbgaranti där ersättningen ska vara . Om den arbetslöse inte deltar i jobbgarantin utgår ingen ersättning. Förslagen innebär sammantaget budgetbesparingar på 2006. 6.1 En allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring En väl fungerande arbetslöshetsförsäkring är en frihetsfråga. Om det finns en ersättning vid tillfälliga perioder av arbetslöshet blir människor tryggare och vågar prova nya arbeten. vill att arbetslöshetsförsäkringen ska vara allmän och obligatorisk i den meningen att den ska inkludera alla som arbetat för att kvalificera sig till försäkringen. När den allmänna arbetslöshetsförsäkringen infördes betalade kassornas medlemmar eller fackförbunden merparten av försäkringens kostnader. betalar staten av utgifterna i arbetslöshetsförsäkringen, vilket gör det svårare att motivera varför medlemskap i en särskild kassa ska vara ett krav för att få ersättning vid arbetslöshet. Ett villkor för att arbetslöshetsförsäkringen ska fungera är att ersättning bara ges till dem som söker arbete aktivt och som inte tackar nej till erbjudna arbeten. Dagens regler är mycket strikta på den punkten men de tillämpas inte konsekvent. vill att reglerna ska tillämpas och att arbetslöshetskassor som inte stänger av personer som bryter mot reglerna t.ex. ska förlora en del av sitt statsbidrag. Egenavgiften till arbetslöshetsförsäkringen kommer med vårt gemensamma alliansförslag att höjas och inte heller göras avdragsgill i deklarationen. Den maximala höjningen får inte vara mer än , och vi gör bedömningen att den genomsnittliga avgiften kommer att uppgå till . Det finns vissa grupper på arbetsmarknaden som drabbas hårdare när arbetslösheten är hög. Arbetsmarknadspolitiken måste därför alltid ge extra uppmärksamhet åt dessa grupper. Oavsett om konjunkturen är bra eller dålig har de handikappade alltid en svår situation på arbetsmarknaden. De statliga insatserna för att stärka handikappades ställning är därför mycket viktiga och måste alltid prioriteras.