mot · GT02Sf273 · 2005-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över den svenska lagstiftningen vad avser skyddet av svensk sjukpenninggrundande inkomst (SGI) och föräldrapenninggrundande inkomst (FGI). Enligt EG-förordning 1408/71 kan man bara vara socialförsäkrad i ett land åt gången. Det förekommer dock att personer som är deltidssjukskrivna i , på tillfällig basis vill arbeta deltid i annat nordiskt/EU-land. Denna typ av arbetssituation är omöjlig då man vid arbete i annat land åker ur den svenska socialförsäkringen och in i det andra landets motsvarighet. Exempel 1, tillfälligt arbete utomlands vid sjukskrivning: En finländsk medborgare, permanent bosatt och heltidsanställd i , blir sjukskriven på . Hon arbetar fortfarande i . Hon önskar jobba tillfälligt i för att testa om hon trivs i inför en eventuell återflytt dit senare i livet. Det som skulle hända om hon skulle sätta denna önskan i verket är att hon skulle komma att omfattas av den finska socialförsäkringen i stället för den svenska så snart hon påbörjar ett arbete i , oavsett detta arbetes omfattning. Således skulle utbetalningen av den svenska sjukpenningen upphöra och hon skulle bara få inkomster från den 75 %-tjänst hon har i . Skulle sedan hennes hälsotillstånd försämras skulle sjukpenning utbetalas enbart från , men då baserad på inkomsten från en 75 %-tjänst i stället för som tidigare från en 100 %-tjänst i . Hon skulle således drabbas av en betydande inkomstreduktion. Utöver detta exempel utgör regeln att man vid arbete i annat EU/EES-land skrivs ut från den svenska en avskräckande faktor då exempelvis arbetslösa ska överväga att ta ett arbete i ett grannland. En timmes arbete i ett grannland kan utradera alla upparbetade rättigheter i på ett sätt som i vissa fall ter sig orimligt. Exempel 2, flytt och arbete vid sjukskrivning: En svensk medborgare har arbetat i , men blev efter uppsägning till följd av konkurs sjukskriven i på . Under sjukskrivningen flyttar personen tillbaks till , men får sin sjukskrivning reducerad till . Den 50 %-iga sjukpenningen från bör nu kompletteras med a-kassa på . För att personen ska kunna beviljas a-kassa från , så krävs det att han/hon står till den norska arbetsmarknadens förfogande. För att a-kassa ska kunna erhållas från krävs det att han/hon har arbetat något i först. I denna situation har det visat sig väldigt svårt att få klara besked om vad som gäller, dvs. vilket land (om något) som ska betala ut a-kasseersättning till den arbetssökande. Skulle personen sedan erhålla ett arbete på i skulle sjukpenningen från upphöra, eftersom då tar över som socialförsäkringsland. Detta innebär också att hans/hennes inkomst reduceras, dels därför att det inte går att söka arbete i på om man är arbetsoförmögen till (enligt norsk bedömning), dels om man får ett arbete på i och sedan blir medicinskt sämre och behöver öka sjukskrivningsprocenten. Den nya svenska sjukpenningen grundar sig då enbart på den inkomst han/hon har i , dvs. Exempel 3, Föräldrapenning: En isländsk kvinna bosatt i önskar göra uppehåll i sin svenska föräldrapenning för att kunna arbeta på i en månad, för att därefter återgå till föräldrapenning på sjukpenningnivå från . Detta har visat sig omöjligt då arbetet på innebär att övertar rollen som socialförsäkringsland, dvs. vid återkomsten till har kvinnan bara rätt till föräldrapenning på lägsta nivå. Visserligen finns det en skyddsperiod i föräldraförsäkringen som innebär att den föräldrapenninggrundande inkomsten (FGI) är skyddad till dess att barnet fyllt , men detta förutsätter att kvinnan är tjänstledig för vård av barn. I och med att hon arbetar på så är hon dock inte tjänstledig för vård av barn. Hon får alltså ingen svensk föräldrapenning på sjukpenningnivå efter hemkomsten från . Hennes sjukpenninggrundande inkomst (SGI) kommer också att vara nollad efter hemkomsten från , dvs. hon kommer inte att kunna få någon sjukpenning från . En översyn av lagstiftningen bör ske för att undvika problem som berörs i den här motionen.