mot · GS02xmp026- · 2005-06-15 00:00:00 — föreslår att delmål som syftar till levande bottnar tas fram. Ett första sådant bör inriktas mot kartläggning av tillståndet hos våra bottnar. I nästa skede bör detta delmål ersättas av delmål för friskare bottnar. Vad som finns under vattnet är i de flesta fall okänt och dolt. Som exempel på bottenproblem kan nämnas dumpade stridsfartyg, trålning och döda hamnbottnar till följd av gifter. Många av de värsta dumpningsplatserna i landet ligger under vatten, att de inte syns ger dem tyvärr låg prioritet. Läckaget från dessa platser är i stort okänt men kan mycket väl vara en bidragande orsak till nedgång i fiskproduktion. På finns ett drygt 20-tal fartyg dumpade utanför som innehåller bl.a. stridsgas, i har svenska marinen dumpat stora mängder krigsmateriel. I många småbåtshamnar och vanliga hamnar finns sliprester mm med TBT tributyltenn (extremt giftiga bottenfärger som är förbjudna). Dagens kärnkraftsreaktorer använder havsvatten till att kyla ner reaktorerna. Detta är ett stort resursslöseri då upp till en tredjedel av bränslets energivärde går bort denna väg. Vidare innebär uppvärmningen en stor lokal påverkan på havsmiljön. Uppvärmningen påverkar hela ekosystemen lokalt. En eventuell effektökning vid dagens verk kommer att innebära ytterligare påfrestningar på den lokala miljön. Effekter om vilka man har otillräckliga kunskaper. Vi anser att krav på att uppvärmning av havsvatten ska ligga inom säkra ekologiska gränser ska införas. 19.1Strategi för skydd och skötsel av våtmarker Delmålet om framtagande av strategi bör ersättas med delmål kring genomförandet av denna strategi. Strategin ska vara klar och för att inte tappa fart i det viktiga arbetet med skydd av våtmarker och sumpskogar bör delmål för skydd och skötsel av dessa formuleras för perioden . Vi vill uppmärksamma de "vägar" som skotrar och fyrhjulingar skapar i känsliga våtmarksområden. Terrängkörning på icke tjälade marker leder ofta till stora körskador som fungerar som diken som effektivt avvattnar våtmarker. Effekten kan alltså bli densamma som anläggning av en skogsbilväg. Delmålet om skogsbilvägar bör därför formuleras: Skogsbilvägar ska inte byggas över våtmarker med höga natur- eller kulturvärden eller så att dessa våtmarker påverkas negativt på annat sätt, inte heller ska terrängkörning förekomma så att våtmarksområden skadas eller avvattnas. Med terrängkörning avses fyrhjulingar och skotrar som kör över våtmarker så att spår görs som avvattnar och skadar funktionen på våtmarkerna. Vi återkommer till frågan om terrängkörning under miljömålet Storslagen fjällmiljö. Frågan om generell samrådsplikt för byggande av skogsbilvägar utvecklas under miljömålet Levande skogar. Arbetet går för långsamt samt brister ofta i kvalité när det gäller anläggning och återställning av våtmarker. Vi anser att vid bidragsfinansierade projekt måste större krav ställas på fungerande våtmarker och ekologiska system. skapas ofta artificiella dammar snarare än funktionella våtmarker. Kraven för stöd bör vara strikta utifrån måluppfyllelse. Utbildningsinsatser samt informationsmaterial om vilka krav som kan ställas på en fungerande våtmark måste tas fram. Detta material bör även belysa vinsterna med våtmarker och hur dessa kan skötas och restaureras för bästa effekt. Utdikningen av skogsmark i skogs- och mellanbygderna har i många fall varit lika omfattande som i slättlandskapet. Utdikningar i skogslandskapet har medfört att variationen av naturtyper har minskat. Flera av våra hotade arter och biotoper såsom rikkärr, fattigkärr, sumpskogar och översilningsskogar är knutna just till dessa nu ovanliga våtmarker. Behovet av restaurering och nyanläggning av våtmarker på skogsmark är därmed stort och vi föreslår ett delmål som berör detta. Det nya delmålet bör formuleras enligt: I skogslandskapet ska våtmarker och småvatten anläggas eller återställas fram . Kostnaden för återställande av våtmarker och småvatten i skogslandskapet är ofta ringa då det i många fall kan räcka med att lägga igen diken. Avvattningsbegreppet behöver preciseras närmare. Ökad samsyn om avvattningsbegreppet är angelägen för hanteringen av ärenden som rör både jord- och skogsbruk. I begreppet avvattning måste också inräknas nya skogsbilvägar i förekommande fall. Avvattningsförbudet bör utökas. Ett förslag att utöka det generella avvattningsförbudet till att även omfatta delar av lämnades av till regeringen . Lämpliga delar av förslaget bör implementeras . För ökad och bibehållen biologisk mångfald i skogen, utom och inom skyddade områden, behöver vi fokusera mer på förvaltning. Inte minst med tanke på klimatförändringar, fragmentering av landskapet och insikten att mycket av mångfalden är en följd av brukande. Vi måste se till landskaps- och helhetsperspektiv snarare än att fokusera på enskilda arter eller isolerade områden. Vi måste se den biologiska mångfalden ur ett socialt och kulturellt perspektiv med lokal förvaltning som en möjlighet. En långsiktigt hållbar naturvård måste arbeta med, inte mot, lokalbefolkning och markägare. Hållbar och rättvis förvaltning är en viktig demokratifråga. Vi vill se en stor flexibilitet när det gäller om staten vid reservatsbildning bör köpa mark eller om intrångsersättning är att föredra. Likaså vill vi se en ökad valmöjlighet vad gäller val av bevarandeinstrument. I dessa fall är det viktigt att instrumentetn är kvalitetssäkrade. När det gäller naturvårdsavtal anser vi att dessa ska löpa och inrättas med högsta naturvärden som grund. Myndigheter ska visa stor lyhördhet gentemot markägarna och om denne vill ha kvar marken i egen ägo ska detta så långt möjligt respekteras. Möjlighet att i reservat teckna skötselavtal med markägaren för uppnående av fastlagda bevarandemål ska beaktas. Att tala om endast lövskog under delmål kring förstärkt biologisk mångfald innebär att man kan uppnå delmålet genom ökade arealer björk eller asp, vilket inte alls räddar den biologiska mångfalden i skogen. anser att det behövs en markering kring ädellövskog och sumpskog. De flesta hotade arterna i skogslandskapet är knutna till ädellövskogen. Detta hör samman med att just ädellövskogen har trängts tillbaka kraftigt och bara är en spillra av vad den har varit. Dessutom har ett internationellt ansvar när det gäller ädellövskogen. Även sumpskogarna har nästan helt försvunnit till följd av dikning. föreslår därför två ytterligare bisatser till delmålet enligt följande: Arealen ädellövskog ska öka kontinuerligt Arealen sumpskogar ska bibehållas och gärna öka Mer resurser samt högre prioritet behövs för skydd av skog. Med tanke på att det råder en stor eftersläpning för skötsel av skogliga reservat bör det också beskrivas hur skötsel av reservat och biotopskydd ska finansieras framgent. För att rätt områden ska skyddas och för att de ska ges rätt skydd behöver ekologisk landskapsplanering enligt förslag under 16:e miljömålet genomföras. Vi behöver utöka vår kunskap när det gäller optimal naturvård under brukande. Vissa skogar ska lämnas för fri utveckling, andra kan tåla vissa ingrepp utan att förlora i naturvärden medan en del kräver ingrepp för att värdena ska bestå. Vi vill öka möjligheterna för skogsvårdsorganisationen att göra fältbesök före avverkning. Det är mycket viktigt att skogsvårdsstyrelserna kan besiktiga planerade föryngringsavverkningar för att vid behov kunna föreslå andra och miljömässigt bättre lösningar. Nyttan kopplar hårt till att bevara både naturvärden och kulturvärden genom förbättrad generell hänsyn i skogsbruket, således har åtgärden även bäring på uppfyllande av delmål kring kulturvärden. 20.6Mer baggar och fåglar Regeringen bör initiera en översyn kring borttagande av passusen i §29 i skogsvårdslagen som säger att maximalt rå död ved per hektar får lämnas i skogen. Sedan denna paragrafs tillblivelse har ny forskning visat att man kan lämna mycket mer utan risk för skadliga insektsangrepp. Vi ser stora möjligheter i att kunna göra natur- och kulturvärdesinformation tillgänglig för markägare och allmänhet via digitala kartor. kan direkt se om ett avverkningsanmält objekt innehåller kända kulturminnen och meddela detta. Problemet är att objekten inte alltid är kända eller helt inlagda. Ett annat problem är att dessa upplysningar inte kan lämnas vid exempelvis gallringar, vilka ju inte är anmälningspliktiga. Vi vill därför att uppgifterna om kulturminnen ska göras så lättillgängliga som möjligt så att skogsägaren, virkesköparen och entreprenören lätt kan komma åt dem. När så har skett kan man rätteligen höja kraven på skogsägaren att ta vederbörlig hänsyn. Åtgärder i form av rådgivning och information till skogsbruket samt utveckling av skonsammare markberedningsmetoder och bättre incitament för maskinförare att ta hänsyn är också av största vikt för att rädda kulturvärden i skogen. Som en följd av ny kunskap som framkommit i och med inventering av skyddsvärd mark inom det statliga skogsinnehavet föreslår ett nytt delmål. Vi anser att staten som skogsägare ska ta ett större ansvar genom att frivilligt och utan ersättning bevara skyddsvärd skog inom sitt ägande. Mycket av de skyddsvärda skogar som identifierats i norr är av urskogstyp, huggs de ner går de alltså inte lätt att återskapa. Därför anser vi att ett delmål enligt följande ska införas: Statlig skog av reservatsklass ska överföras från statliga skogsägare, såsom , till för att där bli ekoparker. Även skog av reservatsklass inom ägande ska utgöra ekoparker. Vi vill se att all statlig skog som brukas ska certifieras. Det totala behovet av skyddad mark bedöms med dagens skogsbruk vara över 2 miljoner ha varav 900 000 ska skyddas till 2010. Detta nya delmål innebär därmed att man lägger en del av åtgärderna för att uppnå generationsmålet tidigare i processen. Att vänta med skydd till nästa målperiod, 2010-2020 kan vara ett vågspel då de områden som ska skyddas riskerar att avverkas, en tidigareläggning av skydd på statlig mark är därför motiverad. Möjligheten att införa generell samrådsplikt för anläggning av skogsbilväg bör utredas av skogsmyndigheterna i samråd med naturvårdsmyndigheterna med sikte på införande . 21.1Bevarande av ängs- och hagmarker Det är inte bara kvantiteten utan också kvalitén på ängs- och hagmarkerna som är viktig. Ersättningarna för skötsel av de rikaste markerna måste prioriteras och tilldelas en skälig ersättning för det arbete de kräver. Vi anser att det vid bristande resurser är de mest värdefulla markerna som ska prioriteras hellre än att man satsar på kvantitet. Därmed måste man också acceptera en ojämn fördelning över landet. Fördelningen av resurser till länsstyrelserna för arbetet bör ses över med ambitionen att uppnå bästa naturvårdsnytta. Dessa resurser bygger delvis på historiska tilldelningar vilket inte alltid är optimalt. Det är vid resurstilldelning viktigt att utgå ifrån mängden objekt snarare än ytan. Ett litet område tar i princip lika att hantera som ett stort. Bättre fokus och prioritering krävs för att vi ska kunna ha ängs- och hagmarkerna kvar. Delmål om framtagande av program för bevarande av lantbrukets ekonomibyggnader anses kunna uppnås utan ytterligare åtgärder. anser därför att målet ska flyttas till en lista med uppnådda mål (guldgubbar) och ersättas med ett delmål kring programmets genomförande. Alternativt kan ett delmål formuleras kring lantbrukets ekonomibyggnader i ett vidare perspektiv. Ekonomibyggnader hör landsbygden till, om alla uthus, ladugårdar och lador försvinner är en del av landskapsbilden borta. De är en viktig del av landskapet. 21.3Ekologiskt jordbruk bidrar till "Ett rikt odlingslandskap" Ekologiskt lantbruk bidrar till ett rikt odlingslandskap genom stärkt biologisk mångfald. Genom att ekologiska djur (idisslare) utfodras med mer grovfoder än konventionella djur blir en större andel på den ekologiska gården bevuxen med vall. Bristen på vallodling i slättbygden är ett avgörande skäl till minskningen av insekter och fåglar. Den största biologiska mångfalden i jordbrukslandskapet finns i naturbetesmarker och slåtterängar. KRAV-reglerna garanterar att en viss andel av fodret kommer från bete och ett högre krav på utevistelse för djuren kan leda till ökat bete på naturbetesmarker. Enligt en av undersökningar finns ett tydligt samband mellan gårdar med stöd för ekologisk produktion och mängden betesmark. Ökad andel ekologisk odling är en viktig åtgärd för miljökvalitetsmålets uppfyllelse. Jordarna i fjällområdet är i många fall mycket tunna och därmed känsliga för mekanisk påverkan. Dessutom går de biologiska processerna långsamt på grund av den korta växtsäsongen. Sammantaget gör det att marken är känsligare samt reparerar sig långsammare. Alltså bör restriktivitet råda för verksamhet som orsakar markskador i fjällen. En viktig åtgärd för att begränsa skador av barmarkskörning av terrängfordon och skotrar är att det föreslagna kravet på terrängkörningsplaner i terrängkörnings-förordningen införs . Ökade och lagligt bindande krav måste ställas på terrängkörning. När det gäller renskötseln bör antalet betesdjur ska anpassas till vad naturen tål i form av bete och tramp. En viktig åtgärd är att minska markslitage och negativa effekter av renstängsel. Därför är de förslag i den riktningen som återfinns i renbeteskommissionens betänkande viktiga att beakta och om möjligt genomföra . Det är av flera skäl viktigt med tysta områden i fjällen, framförallt tätortsnära sådan då det är dessa som har bäst tillgänglighet. Överflygning på låg höjd måste regleras striktare och i princip endast tillåtas inom anvisade stråk. Även i övrigt bör skärpningar vad gäller flygverksamhet övervägas. Den löst reglerade rätten att framföra skoter missbrukas på många håll. Vi anser att ett förbud för icke-målinriktad trafik (t.ex. upprepade körningar fram och tillbaka längs en sjö, eller upp- och nerför en sluttning) måste införas. Vi vill stärka naturturismen genom att stimulera etablering av turistcentraler i fjällkommunerna där reservat och nationalparker presenteras. Här bör finnas utbildade och språkkunniga guider som kan informera om natur och inspirera till friluftsliv och turism i de fjällnära skogarna. , , och andra länder ligger mycket långt framme kan utgöra exempel genom sina akademiskt utbildade "wildlife guides". avslår regeringens förslag till revidering av delmål kring hårdgjord yta och vill ha kvar formuleringen att andelen hårdgjord yta inte ska öka. Hårdgjorda ytor kostar i form av ökade mängder dagvatten, mer smutsigt avrinningsvatten och mindre av grönytor. Grönytor fyller en mängd viktiga funktioner i staden såsom renare luft, rening av vatten, friskare människor, bättre fuktbalans osv. Det är därför inte bra att devalvera delmålet på denna punkt. För att kunna sluta näringskretslopp krävs åtgärder redan på planeringsstadiet. anser därför att en strecksats om detta bör tillfogas delmålet; -hur näringskretsloppet ska kunna slutas genom tillgodogörande av närsalter i urin och fekalier. får i uppdrag att ta fram informationsmaterial och riktlinjer för hur man i den kommunala planeringen kan arbeta med alternativa VA-lösningar för minskande närsaltsbelastningar och slutna kretslopp. Delmålet för minskat buller är för snävt, vi anser att det mer måste utgå från ett folkhälsoperspektiv. Man bör därmed inte inskränka sig till endast trafikbuller, utan det bör gälla allt buller. Det bör även vara en ambition att antalet människor som känner sig störda av buller ska minska. Detta gäller både buller som är över riktvärden och sådant buller som inte är det men som däremot är och därmed störande. Genom förtätning utnyttjas områden som man vet är bullerstörda för bebyggelse, vi anser detta olämpligt. Om man ändå bygger i störda lägen bör man se till att alla lägenheter har en "tyst sida". I större städer där man har problem med buller bör åtgärdsprogram för buller upprättas. ska kunna anmodas använda alternativa gatubeläggningar. Två miljoner människor anses vara utsatta för buller som överskriver riktvärdena för utomhusbuller vid bostaden och antalet som exponeras över riktvärdena ökar kontinuerligt till följd av ökad trafik och bebyggelse i mer bullerstörda lägen. Det är därmed tydligt att riktvärden inte är ett tillräckligt skarpt instrument för att man i planering och politiska beslut ska fatta beslut i rätt riktning. Vi vill även införa bindande gränsvärden för buller. Därmed blir kraven på åtgärder större. Vi anser att delmålet bör lyda: ska det årliga uttaget av naturgrus i landet understiga per. I detta bör även uttag till husbehov inräknas. Vi vill att en översyn av "uttag till husbehov" görs. Hur omfattande är denna verksamhet, vad används gruset till, används grus när andra material skulle kunna komma ifråga är exempel på frågor som bör besvaras i en sådan utredning. Naturgrusexploatering ska utgå ifrån vad som är hållbart och ett hushållningsperspektiv, inte vad som är möjligt med hänsyn till möjliga användningsområden. En förbränningsskatt på avfall samt hårdare krav på vilket avfall som får förbrännas bör införas omgående. Det ska inte vara möjligt att förbränna en stor del av det avfall som innefattas av producentansvaret eller kan komposteras. Det bör vara lagstadgat hur stor andel av det som förbränns som får vara sådant som inte ska brännas. Detta bör regeringen fastställa i förordning eller föreskrift. finns inga incitament att minska materialförbrukning genom återanvändning, återvinning eller materialsnålhet. Avfall som förbränns ska vara sorterat så att gällande återvinningsmål uppnås. Det ska även vara krav på elgenerering vid all förbränning av avfall. För att konkretisera delmålet om minskad energianvändning i byggnader bör en procentandel över minskningen anges. Dessutom bör det tydliggöras att en större energiandel ska komma från förnybara källor. föreslår därför följande formulering: Miljöbelastningen från energianvändningen i bostäder och lokaler minskar och är lägre än . Detta ska bland annat ske genom att den totala energianvändningen minskas samt att andelen energi från förnybara källor ökar kontinuerligt. Energiförbrukningen i fastigheter ökar snarare än minskar. Dagens priser på el ger inga starka incitament att hushålla med el eller effekt. Där prisskillnader har funnits mellan natt- och dagtariffer tas dessa ibland bort. Kunden bör tvärtom få incitament att spara när elen är som dyrast för samhället, annars blir resultatet ineffektiv användning av miljösämre energikällor för att klara effekttoppar. Ett rörligt elpris som bättre speglar de verkliga kostnaderna skulle ge bättre styrning. Vi vill förändra dagens system så att elvärme belastas med sina fulla samhällsekonomiska kostnader. anser att en utredning bör tillsättas för att föreslå en reform med denna inriktning. Ett alternativ som då bör prövas är en effektprissättning. Vi anser vidare att regeringen bör överväga utredning om en särskild skatt på effekt (s. k. "proppskatt"). Det ska inte vara tillåtet att installera el som enda uppvärmningskälla eller som effektdrivande uppvärmningskälla (t. ex. bergvärme) vid nybyggnation av permanentboende. anser att el som uppvärmningskälla successivt bör avvecklas. En handlingsplan bör tas fram , dels för hur den totala elen till uppvärmning skall halveras till 2015, dels för hur den effektdrivande elvärmen ska halveras till 2010. Detta ska ske utan ökning av fossil (inkl. torv) energianvändning. Individuell mätning av värme och varmvatten samt tät mätaravläsning gynnar ett effektivt energiutnyttjande. Vi vill se förslag på hur man kan öka den individuella mätningen av framförallt värme men även varmvatten i befintlig bebyggelse. Vi vill även lagstadga om individuell mätning av varmvatten och värme vid nybyggnation av flerbostadshus. För offentliga byggnader bör prissättning så långt ned i kedjan som möjligt eftersträvas. Det är människorna i verksamheten som kan påverka förbrukningen och incitamenten att påverka bör ligga hos de som kan påverka. 23.9Biologisk mångfald i tätorter Flera hotade arter förekommer i bebyggda miljöer (inkl sand- och grustäkter som i miljömålsstrukturen räknas till bebyggd miljö). Bland de arter som är aktuella för åtgärdsprogram är det främst för två grupper av arter för vilka bebyggelsemiljöer har stor betydelse. Dels ett antal arter av som har en väsentlig del av sina förekomster i pågående eller tidigare sand- och grustäkter, dels arter knutna till hålträd och gamla grova träd. De arter som lever i pågående eller tidigare sand- och grustäkter hotas främst av igenplantering eller spontan igenväxning efter täktens avslutande. När det gäller grova träd och hålträd behövs först en kartläggning och sedan en aktiv planering för bevarande och återskapande av sådana träd. Planeringsinstrumenten finns framför allt hos kommunerna, dels genom deras ansvar för den fysiska planeringen i stort och dels genom att det vanligen är kommunerna som sköter parker, grönytor och planteringar inne i tätorterna. (upp till Limes norrlandicus) är viktigast i detta avseende, men en del hotade arter i grova träd och hålträd finns även längre norrut. Prioritering av hotade arter i täktåterställningsärenden samt grova träd behöver lyftas i ett särskilt delmål om bevarande av biotoper i bebyggd miljö. Diskussioner har förts huruvida miljökvalitetsmålet ska stå som eget eller integreras i befintliga. anser att det är värt att ha ett separat miljömål rörande biologisk mångfald då det ger en fokusering och tyngd som inte fås vid en integrering. Det finns åtgärder, mål och synsätt som rör biologisk mångfald vilka är generella oavsett landskapstyper och element. Ett ytterligare skäl att ha ett mål rörande biologisk mångfald är att detta tydliggör att arbetar med införlivandet av Konventionen om biologisk mångfald. Huvudlinjen i denna är att utvecklingen ska vara vänd 2010, dvs. förlusten av biologisk mångfald ska ha upphört. I ett generationsperspektiv, , ska målet sättas högre. Därmed ska vi inom en generation kunna glädjas åt en ökande biologisk mångfald. Formuleringen av miljökvalitetsmålet speglar dock ett något statiskt synsätt som inte tar hänsyn till den dynamik som är nödvändig för en långsiktigt bevarad mångfald. Inte minst med tanke på stora förändringar i form av klimat, spridning av kemiska ämnen, luftföroreningar, utsläpp till hav och vattendrag samt markanvändning är det viktigt att konstatera att upprätthållandet av biologisk mångfald ska ske i ett system i förändring. anser därför att miljökvalitetsmålet ska ha följande lydelse: Alla arter och naturtyper i ska fortleva eller utvecklas med bibehållen eller ökad genetisk och geografisk variation. Den biologiska mångfalden bevaras genom att arternas livsmiljöer och ekosystemens funktioner och processer värnas. Naturen med dess växter, djur, svampar och övriga organismer ska kunna vara tillgänglig för människan för en ökad hälsa, livskvalitet och välfärd. Större fokus måste riktas på hur den biologiska mångfalden förvaltas i en föränderlig värld. Föränderliga ekologiska och samhälleliga processer kräver adaptiv förvaltning. Effekterna av och möjligheterna hos nya markanvändningssätt såsom golfbanor, ledningsgator, hästgårdar och vägrenar måste beaktas, likaså klimat- och miljöförändringar. Inom detta miljökvalitetsmål, liksom inom övriga, behövs forskningsmedel som är möjliga att mobilisera och rikta snabbt och med en klar tillämpningsambition. När missförhållanden eller utdöenden uppdagas behövs forskningsåtgärder omgående för att förstå problemet och kunna åtgärda det. Förutom mer medel till långsiktig forskning kring mångfaldsbevarande behövs alltså en "akutforskningsbudget" att använda för att om möjligt lösa avgränsade akuta problem snabbt. 24.3Hejdad förlust av biologisk mångfald anser inte att ett internationellt mål måste finnas identiskt i ett delmål. Förlusten av biologisk mångfald ska vara hejdad 2010, det är en förutsättning och detta ska tydligt framgå i text. Vi anser att samtliga delmål syftar till detta mål.