mot · GT02MJ1 · 2005-09-02 00:00:00 — I miljöpolitiken måste vi våga fokusera och prioritera, måste nu ge havsmiljöarbetet högsta prioritet nationellt och internationellt. Det krävs ett tydligare ministeransvar för havsmiljöfrågorna. En Östersjöminister bör utses med ansvar för frågor som rör och havsmiljön. En hållbarhetskommissions första uppdrag blir att identifiera orsaker till splittringen i dagens havsmiljöarbete samt komma med åtgärdsförslag. Havsmiljöns krav ges större tyngd i arbetet hos alla berörda myndigheter. forskning och miljöövervakning bör utökas samt samordnas bättre. De tre centra ges utökad roll inom både forskning och miljöövervakning. Ett internationellt, tvärvetenskapligt forskningscentrum för havs- och kustmiljö inrättas. I väntan på tydliga resultat från forskningen måste bevisat effektiva åtgärder mot övergödningen intensifieras. En storsatsning på anläggning av våtmarker längs är en åtgärd som kan vidtas snabbt. En annan är att åtgärda det stora antal bristfälliga enskilda avlopp som fortfarande finns kvar. Det svenska genomförandet av EU:s ramdirektiv för vatten har en avgörande roll för hur övergödningen ska kunna minska och måste fullföljas. bör på högsta politiska nivå ta initiativ till och inbjuda till en där lägets allvar tydliggörs och leder till ett gemensamt handlingsprogram en räddningsplan för . måste agera kraftfullt i EU så att en marin strategi nu kommer till stånd. I ett dubbelgrepp på havsmiljön kan genom att intensifiera sina insatser i Helcom och EU medverka till att snabbt får den räddningsplan den behöver! Åtgärder i stället för utredning4 Nationellt och internationellt genombrott för Östersjöpolitiken5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett tydligare ministeransvar för havsmiljöfrågorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge havsmiljöns krav högre prioritet och större tyngd i alla berörda myndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att marin forskning och miljöövervakning skall utökas och samordnas bättre. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de tre centrumen ges utökade roller inom både forskning och miljöövervakning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inrätta ett internationellt tvärvetenskapligt forskningscentrum för . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att intensifiera arbetet med att åtgärda bristfälliga enskilda avlopp. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en storsatsning på anläggning av våtmarker. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att försöken med lokal och regional förvaltning av fiske och resurser måste genomföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheterna att omhänderta fisk på land för att rensa havet på miljögifter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att undersöka om en oljeskyddsfond kan införas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ansvar och möjlighet att leda en kraftsamling för havsmiljöpolitiken i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör ta initiativ och inbjuda till en på högsta politiska nivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att agerar kraftfullt i EU så att en marin strategi nu kommer till stånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett dubbelgrepp på havsmiljöpolitiken där förstärker sitt arbete i både Helcom och EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om strategi i förhandlingarna om Reach. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verkar för en snabbare utfasning av miljöpåverkande bottenfärger i EU. Åtgärder i stället för utredning Havsmiljöarbetet måste nu ges högsta prioritet och skrivelsen sätter upp ambitiösa mål. Arbetet ska baseras på tio strategiska insatser för att uppnå miljökvalitetsmålet Hav i balans och övriga havsanknutna miljömål, som vi helt instämmer i. Problemet är att det mesta av detta inte är något nytt utan har utgjort grunden för havsmiljöpolitiken under snart en period när havsmiljön i viktiga avseenden har försämrats på ett mycket oroande sätt. För att vända denna negativa utveckling krävs mycket mer av operativa, konkreta miljöförbättrande åtgärder än vad som signaleras i skrivelsen. Avsaknaden av sådana åtgärder är så påtaglig och anmärkningsvärd att man frågar sig varför regeringen över huvud taget lade fram skrivelsen, särskilt som den obarmhärtigt avslöjar att praktiskt taget ingenting hänt sedan lade fram sitt betänkande under stark tidspress från regeringen . De konkreta åtgärder som måste komma till stånd skjuts i väntan på ytterligare utredning, även i de många fall där tillräckligt utredningsunderlag för omedelbara åtgärder finns. Skrivelsen är full av allmänna skönmålande redovisningar av vad som görs och allmänna, till intet förpliktande, uttalanden om vad som bör göras inte minst internationellt för att förbättra situationen. Precisering och konkretion saknas till stor del. En annan tydlig svaghet i skrivelsen är att försyndelser och tillkortakommanden från regeringens sida i fråga om att genomföra tidigare beslut om havsmiljön används för att återupprepa dessa som om de vore helt nya förslag, nu främst i form av nya utredningar. Exempel är tillämpningen av reglerna om miljökonsekvensbeskrivningar inom fisket och insatser mot det stora antalet dåliga enskilda avloppsanläggningar, två viktiga konkreta frågor där uttalade sig för åtgärder . Den allvarligaste svagheten med skrivelsen är den nästan totala avsaknaden av operativa förslag. I stället kommer nya utredningar, även i frågor där tillräckligt underlag för åtgärder finns. De flesta utredningarna ett 30-tal lägger man på . Denna passivitet från regeringens sida skjuter inte bara i onödan upp nödvändiga och brådskande åtgärder för att förbättra havsmiljön. Den innebär också en rejält ökad arbetsbelastning på för vilken inga extra resurser aviseras. Följden riskerar att bli både dålig kvalitet och långdraget utredningsarbete, något som våra hav inte har råd med. Dessutom kan skrivelsens ensidiga fokus på ytterligare utredningar ge den felaktiga signalen att det pågående åtgärdsinriktade havsmiljöarbetet inom myndigheter, kommuner m.fl. inte är så viktigt utan kan tonas ned i avvaktan på att utredningarna börjar leverera resultat och regeringen tar ställning till dessa. liberalerna har hela krävt att de första mest akuta delarna i en havsmiljöstrategi ska tas fram och kompletteras med konkreta beslut om åtgärder och förstärkta resurser. Regeringen bör återkomma till med detta i form av en proposition. Detta krav kvarstår och är det upp till bevis för regeringen. Hur blir det med den åtgärdslista som ska presenteras? Hur stort genomslag får den nationella strategin för havsmiljön i den kommande trafikpolitiska propositionen och i kommande propositioner om samhällets säkerhet? Internationellt har vi krävt ett kraftfullt intensifierat arbete i EU, FN och andra internationella fora. Enligt organisationer som deltagit i samtliga förhandlingar och arbetsgrupper för utarbetandet av den europeiska havsmiljöstrategin har inte utmärkt sig som drivande eller offensivt. Förhållningssättet har varit påtagligt passivt och avvaktande. Bokslutet över förd havsmiljöpolitik blir alltså detsamma som gav i början av mandatperioden: brist på genomförande i ett läge då situationen i våra hav, speciellt i , är alarmerande. kan inte vänta ! Det är dags för en ny politik. Nationellt och internationellt genombrott för Östersjöpolitiken I miljöpolitiken måste vi våga fokusera och prioritera. Vi kan inte göra allt på en gång. Miljömålen och miljömålsarbetet får inte bli miljöpolitikens samvete och hindra nödvändiga akuta satsningar och prioriteringar. Havsmiljöpolitiken och i synnerhet är ett sådant område där både ett nationellt och ett internationellt genombrott nu är nödvändigt menar . har sagt det, regeringens egen Miljövårdsberedning sa det i sin Strategi för hav och kust utan övergödning. Hotet om en oljekatastrof i den ökande och täta oljetankertrafiken i och sommarens övergödningschock talar också sitt tydliga språk. Läget är sådant att inte enbart miljöorganisationerna utan också enskilda, företagare, landshövdingar och regioner i nu kräver en mer aktiv politik för att möta speciellt olje-, utfisknings- och övergödningshoten. Runt är enigheten numera stor när parlamentariker från de olika länderna, inklusive , samlas om att kraftfulla åtgärder måste till för att rädda vårt gemensamma innanhav. I EU är strategier under framtagande. Tiden är alltså helt rätt för ett politiskt lyft för havsmiljöpolitiken. har, anser , ett ansvar och en unik möjlighet att leda regionen i en sådan kraftsamling. kan och bör nu ta initiativet och verka aktivt nationellt, i Helcom och i EU för att få alla att intensifiera sina ansträngningar och leva upp till beslut som redan fattats och medverka i de nya som måste till. Kraftfulla nationella insatser är en förutsättning för ett lyckat internationellt agerande. Ett av huvudproblemen i det svenska havsmiljöarbetet är bristen på samordning och en splittrad och snårig ansvarsfördelning både mellan myndigheter och inom regeringen. Att lösa problemen i havsmiljön är enligt en av de viktigaste uppgifterna i svensk miljöpolitik och uppgiften kommer att finnas kvar . Ska vi lyckas stärka genomförandet av svensk havsmiljöpolitik och upprätta en för gemensam handlingsplan för krävs det nya grepp. Enligt vår mening krävs ett tydligare ministeransvar för havsmiljöfrågorna. En Östersjöminister bör utses att ha det övergripande ansvaret för frågor som rör och havsmiljön så att frågorna inte längre bollas mellan olika departement och statsråd. Att får det övergripande ansvaret för havsmiljön är bra men uppgiften att identifiera oklarheter i ansvarsfördelningen mellan myndigheterna bör enligt inte ligga hos en av myndigheterna! Vi vill att en hållbarhetskommission som består av experter tillsätts för att analysera de grundläggande frågorna om hur hindren för en hållbar samhällsutveckling kan undanröjas och hur konflikterna mellan miljömål och andra samhällsmål kan lösas på ett bättre sätt än . Detta förslag om en hållbarhetskommission möter direkt behovet att överbrygga splittringen i dagens havsmiljöarbete. Detta förslag lyfte vi i Alliansens motion om miljömålen (motion 2004/05:MJ37). Havsmiljöarbetet bör bli denna kommissions första uppdrag. Regeringen bör genom regleringsbrev, ändringar av regeringsförordningar och genom signaler i övrigt se till att hänsyn till havsmiljöns krav ges högre prioritet och större tyngd i arbetet hos alla berörda myndigheter. Särskilt viktigt är det inom sektorerna fysisk planering, fiske, jordbruk och kommunikationer. Regeringen bör se till att marin forskning och miljöövervakning utökas, samordnas bättre och får mer av den inriktning som aviseras i skrivelsen. De tre centrumen bör ges utökade roller inom både forskningen och miljöövervakningen i enlighet med förslag från expertpanel, vilket enligt skrivelsen bereds i . Vidare bör arbetet med att inrätta ett internationellt, tvärvetenskapligt forskningscentrum för havs- och kustmiljö påbörjas så att forskningen kring landmiljö och havsmiljö samordnas bättre. Regeringen bör se till att ytterligare kraftfulla åtgärder mot övergödningen av framför allt kommer till stånd. Punktkällorna i kan åtgärdas snabbare än de s.k. diffusa utsläppen från t.ex. trafik och jordbruk. I finns endast ett fåtal sådana s.k. hot spots men det är angeläget att de snabbt åtgärdas med stöd av . En miljon enskilda avlopp, varav en stor del är bristfälliga, innebär belastning med närsaltutsläpp till . Egentligen har vi fungerande lagstiftning i miljöbalk och hälsoskyddslagstiftning som ska vara effektiv mot denna typ av punktutsläpp. Tillsynsmyndigheterna har inte lagt tillräcklig kraft på eller inte haft tillräckliga resurser för att hitta alla avlopp och utfärda förelägganden trots att verksamheten genom tillståndsavgifter blir självfinansierande. Detta arbete måste intensifieras. I väntan på tydliga resultat från forskningen kring läckage, transport och uppehållstider i naturen (s.k. buffring) av närsalter måste bevisat effektiva åtgärder sättas in. En storsatsning på anläggning av våtmarker i avrinningsområden med påverkan på är enligt en sådan viktig åtgärd. vill också lyfta fram vikten av bevuxna fält året om (vall, fånggröda) där så är möjligt samt fortsatta satsningar på Greppa näringen och Odling i balans. anser dessutom att gårdar ska kunna miljöcertifieras efter de riktlinjer som man arbetar med i exempelvis Greppa näringen och Odling i balans. En miljöcertifiering garanterar ett miljömässigt hållbart brukande och har stort fokus på att minimera kväve och fosforläckage. Denna certifiering skulle kunna användas i marknadsföringssammanhang för lantbruksföretaget men också ställas som krav för LBU-medel vid gårdar belägna nära känsliga och belastade områden. Det svenska genomförandet av EU:s ramdirektiv för vatten har en avgörande roll för att de vattenrelaterade miljökvalitetsmålen ska uppnås och övergödningen av våra hav minska. Vattenmyndigheterna och de föreslagna vattendistrikten, som är ett led i införandet av direktivet, kan bli en ny strategisk lokal nivå. För att kunna åtgärda övergödningen av våra kuster och hav krävs dock kraftfullare åtgärder än de som vattenmyndigheterna har möjlighet att besluta om. Vi är starkt kritiska till att regeringen ännu inte lagt fram några förslag till former för samverkan inom vattenförvaltningen. Det finns varken krav eller incitament för att inbjuda till samverkan mellan lokala och regionala aktörer. För ett av de troligen viktigaste instrumenten för att nå miljökvalitetsmålet Ingen övergödning har regeringen alltså inte föreslagit någon metod, givit tydligt mandat eller anvisat medel. I arbetet med att förbättra och hållbart nyttja havet och havsmiljön är den lokala och regionala förankringen och deltagandet avgörande. Enligt skrivelsen ska ett pilotprojekt för tillämpningen av ekosystemansatsen etableras inom ett av vattendistrikten. Detta projekt bör förtydligas och snabbt startas för att ge inspiration och samla kunskap till efterföljarna. Flera kustlän har lämnat förslag på hur bl.a. det lokala deltagandet i processer som berör nyttjandet av resurser kan förbättras. Nationellt ger också de aviserade försöken med lokal och regional förvaltning av fisket och möjligheten att fördela fiskemöjligheterna mellan fiskare nya intressanta möjligheter. Men även här brister regeringen i genomförande. Försöken måste nu genomföras och får inte hindras av ytterligare utredande, byråkrati och medelsbrist. Det svenska fisket har en framtid och får inte slås sönder av oförutsägbara beslut. Vad som krävs är långsiktighet i regelverken som ger framförhållning, så att yrkesfisket, med tyngdpunkt på det småskaliga, under ordnade former kan anpassas till ett långsiktigt möjligt fångstuttag. Det arbete som pågår med att utveckla lokal och regional förvaltning måste därför stödjas inte minst genom att säkra finansieringen av projekten, vilket är helt avgörande om det ska genomföras med bra resultat. Kunskaperna om fiskbestånd är inte tillräckliga för att garantera att fisket bedrivs på ett långsiktigt hållbart sätt. Förstärkt forskning krävs om fisksamhällen, reproduktionsområden, biologiska effekter av fiskemetoder och biologisk mångfald. Detta tillsammans med reservat och fredade områden, skärpt kontroll och övervakning, konsumentmakt via miljömärkt fisk och ett kraftfullt svenskt engagemang i EU:s fortsatta reformering av fiskepolitiken är den väg liberalerna vill gå. Havet är mycket utsatt för gifter av olika slag. Risken för anrikning både i bottensediment och i näringskedjan är stor. är vår relativa kunskap om spridning av gifter och deras effekter på det livet dålig. Detta framför allt för att effekter i havet oftast upptäcks än på land. Samspelet mellan kemikalier och fiske belyser de vinster som finns att hämta vid bättre samordning. En färsk artikel från ICES tar t.ex. upp fiskets uttag av miljögifter. Enligt forskarna svarar fisket för av det kända uttaget av PCB från . Miljögifter som PCB och dioxiner ansamlas i fett. Eftersom inre organ som lever har hög fetthalt kan det finnas miljövinster att hämta i att omhänderta fiskrens på land i stället för att kasta det i havet. Möjligheten till detta bör utredas. med sina speciella förhållanden med lågt inflöde av nytt vatten blir extra känslig för utsläppen av kemiska ämnen. var det främst PCB och DDT som stod i fokus för debatten. rör det främst t.ex. bromerade flamskyddsmedel, dioxiner samt olika kolväten. Trots ett antal åtgärder är halten av dessa miljögifter så höga att t.ex. gravida kvinnor inte rekommenderas att äta fet östersjöfisk. Länderna runt bör ta fram en strategi för vilka åtgärder som krävs för att bli av med dessa gifter. Detta kan inkludera allt från gemensamma krav på sopförbränning till saneringsåtgärder vad avser förorenad mark. Men det krävs också ett bättre kunskapsläge, enligt saknas grundläggande kunskap om vilka källor som bidrar med mest PCB och dioxiner och om hur snabbt dessa ämnen bryts ned och cirkulerar i ekosystemet. Vi har också i ett antal motioner lyft fram problematiken och riskerna med läkemedel och rester av läkemedel och deras påverkan på vattenmiljön. Vetskapen om att snart olja fraktas över motsvarande 200 fyllda med olja borde vara nog för att öka insatserna att rädda detta känsliga hav. egen beredskap att ta hand om utsläpp till sjöss begränsar sig till . De fartyg som fraktar olja kan ha i lasten. Inte heller oljeskadeskyddet i strandzonen eller den uppföljande verksamheten efter genomförda oljebekämpningsoperationer är tillräckligt eller tillräckligt samordnat och inövat. Inte heller trafikrapportering och övervakning är tillräckligt samordnad och utbyggd. Genom att höja beredskapen, utnyttja marknadskrafterna och genom EU kan kraftfullt bidra till att möta och minska hoten från de kraftigt ökande och ofta undermåliga oljetransporterna. Beredskapen höjer vi genom att utse nödhamnar, öka trafikövervakning och trafikrapportering, förstärka räddningsberedskapen och genom snabb och effektiv och oanmäld kontroll både till sjöss och i hamn. har fortfarande inte ett juridiskt hållbart system av nödhamnar som EU krävt för att förhindra en upprepning av den uppmärksammade oljekatastrofen utanför , då en läckande oljetanker drogs mellan olika hamnar som inte ville ta emot den tills olyckan var ett faktum. och har detta nödhamnssystem. har länge krävt att detta problem måste lösas . Nationellt bör och arbete med att knyta samman dagens olika rapporteringssystem (Sjöbasis) få högsta prioritet, snabbt fullföljas och tas i funktion. Den modernisering av lednings- och övervakningscentraler som startats måste också snabbt genomföras. Utökad aktiv trafikövervakning och trafikrapportering är nödvändig. , och har genomfört ett utökat aktivt övervakningssystem av trafiken i (Gofrep) och redovisar en 80-procentig minskning av olycksrisken drift. anser att ett liknande system snabbt kan behöva upprättas för södra . Åtgärderna för oljeskadeskydd till sjöss, i strandzonen och åtgärderna för uppföljande verksamhet måste förbättras, utvecklas och säkras ekonomiskt och funktionellt. En oljeskyddsavgift på varje landat ton olja har i byggt upp en oljeskyddsfond som finansierat uppbyggnaden av det lokala och regionala oljeskyddet men även nationella åtgärder. anser att det bör undersökas om ett sådant system kan påskynda och säkra de åtgärder som behöver vidtas nu och i . Marknadskrafterna utnyttjas genom att ge befraktaren ett större ansvar för valet av transport, utarbeta kravspecifikation för upphandling av sjötransporter i , informera om vem som använder vilka fartyg, genom åtgärder för att underlätta för kvalitetssjöfart, säkerställa att begreppet kvalitetssjöfart innebär fastställda kvalitetskrav på alla områden som påverkar miljön, och vidareutveckla systemet med ekonomiska styrmedel. Just nu finns unika möjligheter att lyfta havsmiljöfrågorna i regionen och få till en räddningsplan för . Åtta av de nio Östersjöstaterna är medlemmar i . Det finns genom Helcom () ett välutvecklat samarbete, där även medverkar, i regionen. Det finns i många av länderna ett etablerat arbete med hållbar utveckling, hög medvetenhet om problemen hos befolkningen och gott miljövetenskapligt kunnande och forskning. Dessutom är flera strategier under utarbetande i EU. är tiden inne för ett politiskt genombrott. måste agera handlingskraftigt och verkligen använda Helcom, inte bara lyssna av och bevaka. bör driva frågan om upprättande av en för EU gemensam handlingsplan för . Helcom har påbörjat ett sådant regionalt arbete men detta måste bli en EU-angelägenhet. Helcom gjorde ett viktigt arbete med att täppa till de flesta stora punktkällor runt (s.k. hot spots). Det är denna typ av kraftsamling som behövs för att få något att hända. måste också föra en dialog med och medverka till att EU:s subventioner och investeringar stöder ansträngningarna mot god ekologisk vattenstatus så att subventionerna inte får motsatt effekt. anser det vara av stor vikt att påbörjade satsningar inom nätverk som samt Sidaprojekt tillsammans med och uppmuntras att fortsätta. Informationssatsningen Greppa näringen samt pilotgårdarnas dokumenterade fältförsök inom Odling i balans har alla till syfte att minska övergödningen samt få ett långsiktigt hållbart jordbruk. menar att det är dags för att ta initiativet och medverka till det internationella politiska genombrott som behövs för miljö. Det var en av de högst prioriterade åtgärderna i önskelistan i Miljövårdsberedningens larmrapport och kust utan övergödning som presenterades . bör ta initiativet och kalla till en ny om . kan och bör leda regionen i en kraftansamling där lägets allvar tydliggörs och vägen framåt för att trappa upp det gemensamma arbetet för havsmiljön undersöks och ett gemensamt handlingsprogram en räddningsplan för tas fram. Initiativ bör tas utan att invänta EU:s strategi; det krävs arbete för att driva på den strategin. I EU är det helt avgörande att en europeisk marin strategi nu tas fram. Det grundliga arbete som lagts ned får inte vara ogjort. Här måste agera kraftfullt och trycka på för att så ska ske. I en sådan tvärsektoriell strategi fastställs att havet ska nyttjas på ett hållbart sätt, med utgångspunkt från försiktighetsprincipen och ekosystemansatsen. Kommande generationers nyttjande av haven och de ekosystemens möjligheter att svara på förändringar måste säkerställas. Denna grund måste finnas när andra strategier sedan läggs fast. De juridiskt bindande regler som även strävar efter kan uppnås i kommande direktiv. Svensk, dvs. socialdemokratisk, miljöpolitik har saknat ett strategiskt nytänkande EU-perspektiv som är kopplat till miljömålen och deras behov av åtgärder. Miljöaspekten måste stärkas rejält både på strategisk nivå och i det löpande, detaljinriktade beslutsarbetet inom områdena transport, energi, jordbruk, inre marknad, näringsliv, utveckling, fiske, ekonomi, handel och yttre förbindelser. Miljömålen måste bli mer vägledande när svenska ståndpunkter vid rådsmöten tas fram än vad som är fallet . Miljöambitionen och kopplingen till miljömålen behöver höjas väsentligt där deltar i det löpande, konkreta arbetet i ministerråd och parlament inom dessa politikområden. För att kunna nå miljömålen måste regeringen och myndigheterna driva miljöfrågorna systematiskt inom dessa sektorsområden och inte som främst i miljörådet. EU spelar en avgörande roll för att ska uppnå sina miljömål. På EU-nivå fattas löpande beslut som får konsekvenser för svensk miljö och hälsa.