mot · GT02MJ449 · 2005-10-04 00:00:00 — Översynen görs lämpligen i samband med utvärdering av verkningarna efter orkanen . Kalkning, gödsling och askåterföring Markens pH-värde har sjunkit kontinuerligt i landets sydligare delar. Endast i de inre delarna av tycks marken nästan helt ha undgått att påverkas av det sura svavel- och kvävenedfallet samt skogsbrukets försurande uttag av virke. Skogsbruket står i för närmare en tredjedel av den nutida markförsurningen och i för praktiskt taget hälften. Markförsurningen åtföljs av en utarmning av markens förråd av mineralnäringsämnen och har i medfört påtagliga förändringar av bland annat svamp-, lav-, växt- och mossflorans artsammansättning. Dessutom utgör den på ett hot mot skogens virkesproduktion. De i särklass allvarligaste försurningsproblemen återfinns i syd- och västsvenska urbergsområden där den kritiska syrabelastningen på många håll redan är överskriden. I delar av dessa områden är marken numera försurad ända ned till berggrunden, och där håller sig pH-värdet i sjöar och vattendrag året om kring 4,5. I sådana trakter uppvisar också grundvattnet tydlig försurningspåverkan. har lämnat förslag till åtgärdsprogram mot markförsurning och för ett hållbart brukande av skogsmarken. anser att detta program ska genomförs . Kvävegödsling och återföring av växtnäringsämnen anser att produktionshöjande kvävegödsling av skogsmark ska tillämpas undantagsvis och endast på triviala skogsmarker där naturvärdena är små. Dessutom bör gödsling noggrant följas upp för att eventuella negativa effekter på ekosystemen ska kunna upptäckas. Att återföra askan efter biobränsleuttag är ett sätt att delvis återföra växtnäringsämnen till skogen och därmed sluta kretsloppen. Askåterföring måste göras på rätt marker på rätt sätt så att inte negativa effekter på miljön uppstår. anser att det i vissa skogar där försurningen gått väldigt långt kan vara aktuellt med askåterföring med kalk tillsatt, s.k. vitaliseringsgödsling. Vitaliseringsgödsling är ännu under utveckling och måste användas på rätt marker under effektövervakning. Skydd av kulturmiljöer i skogslandskapet Skogsbruk i känsliga natur- eller kulturmiljöer ska bedrivas så att värdena består. Många av dagens skogar är resultat av mångårig kulturell påverkan; man har använt skogen till bete, ved och husbehovsvirke. Spärrgreniga ekar, gamla lindar och murar är ofta minnen av forna tiders betesnyttjande. Det finns också utkomstrelaterade kulturminnen såsom kolbottnar och tjärdalar. På många håll finns minnen av tider då landsbygdsbefolkningen var betydligt större än . Husgrunder, odlingsrösen, murar och vägar är exempel på sådana typer av lämningar. vill se ökade insatser för att inventera kulturvärdena i skogsbrukslandskapet som möjligheterna att skydda dem ökas. Kulturmiljöer kan ofta synliggöras genom ett anpassat skogsbruk. Nokåsanslag kan ansökas för skydd av natur och kulturmiljöer i skogslandskapet, såsom naturvårdsbränning, skogsbete, våtmarker och för uppröjning kring kulturlämningar. uppgick dessa bidrag till , vilket inte på långa vägar räcker för att täcka behovet. vill se en uppräkning av Nokåsanslaget i kombination med andra skyddsåtgärder, framför allt information och rådgivningsinsatser, för ett ökat skydd av natur- och kulturmiljöer. I många delar av där människor verkat är all mark kulturpåverkad på ett eller annat sätt. Olika tider har lämnat olika spår. Odlingsrösen, tjärdalar och kolbottnar är vanliga sentida spår av näringsfång. kan dessa vara så vanliga att eller mer av skogsarealen inom en bygd utgörs av fornminnen. vill ha ett reellt skydd av kulturminnen på skogsmark. För att detta ska vara meningsfullt måste det vara klart hur, vilka och i vilken omfattning kulturminnen ska skyddas. En översyn av definitioner, avvägningar och prioriteringar bör göras när det gäller nutida näringsfångslämningar. Jordbrukare kan efter EU-inträdet söka stöd för skydd och bevarande av kulturobjekt och de kan söka LBU-medel (landsbygdsutvecklingsmedel) för utvecklande av sin jordbruksnäring. Motsvarigheten finns inte för skogsbrukaren, vilket är ett resultat av nationella prioriteringar. I går av LBU-medlen till skogsbruk att jämföra i . Även småskogsbrukarna är en del av en levande landsbygd och kan även de behöva stöd för att värna om samhällsnyttor. Dessutom är kulturlämningar i skogslandskapet ett nog så viktigt kulturarv som kulturlämningar i jordbrukslandskapet. När de nya miljöstöden beslutas bör man därför på nationell nivå förändra så att lämpliga EU-medel även kan komma skogsbrukare till del. anser det inte önskvärt att skogsbruket blir reglerat såsom jordbruket är. Däremot bör bevarandet av kulturmiljöer i skogsbrukslandskapet ges samma vikt och samhälleliga stöd som kulturmiljöer i jordbrukslandskapet. Inom skogsvetenskapen ligger oftast fokus på träden och inom biologin tänker man ofta bort virkesproduktionen. Om vi ska kunna utveckla skogsbruksmetoder som kombinerar produktion och naturvård måste vi ha mer samarbete över fakultetsgränser. anser att det behövs mer forskning som är tvärsektoriell. Genom att bättre förstå ekologiska processer och hotade arters behov och livsförutsättningar ökar man möjligheterna att kunna bedriva ett anpassat skogsbruk. Arter som missgynnas av dagens skogsbruk karakteriseras ofta av att de är specialister i något hänseende, exempelvis ett visst substrat eller en viss biotop. De är ofta svårspridda eller har svårt att övervintra en hyggesperiod. Utan kunskaper om enskilda arters krav och skäl till att de är hotade blir arbetet med att rädda dem väldigt chansartat. Att återgå till historisk markanvändning eller fri utveckling är vanligt men inte alls någon garanti för ett reellt bevarande. vill se mer forskning kring populationsekologiska samband och spridningsbiologi för ett träffsäkrare naturvårdsarbete. Nyetableringar av lövskogar och blandskogar Svenskt skogsbruk och skogsforskning har med statens goda minne stött överföring av lövmarker till barrskog. Kunskaper om och erfarenheter av det motsatta är ofullständiga. Kunskaper om och traditioner av att etablera blandskogar är också bristfälliga. menar därför att det finns ett behov av bättre kunskaper om hur ädellövskogar, lövskogar och blandskogar etableras på lämpliga marker som tillfälligt har hyst barrskogar. Mer kunskap och forskning om hur man kan kombinera skogsbruk med bibehållna naturvärden och vilka skogsbruksformer som är acceptabla ur naturvårdssynpunkt är nödvändigt. Vi vill genom ökade samrådskrav förbättra möjligheterna att minska konflikter och förbättra skogsbrukets och rennäringens möjligheter att verka sida vid sida. har i omgångar haft utbildningar för skogsbrukare om rennäring och för renskötare om skogsbruk dessa bör upprepas. anser också att mer kunskap om skogsbrukets effekter för rennäringen och vice versa behövs. Vi anser att 6 kap. 4 § skogsvårdslagen (SOU 2001:101) bör ändras så att samrådsplikt för större markägare inom hela renskötselområdet ska gälla. Vid vilken typ av ingrepp i skogsbruket samrådet ska gälla bör utredas . Sociala värden och turism De flesta av oss har inte längre någon självklar koppling till skog och natur trots att det finns fakta som talar för att människor mår bra av att vistas i skogen. Långtidssjukskrivna mår bättre genom skogskontakter, och friskvård är en mycket bra form av vård. För de friska ökar vistelsen i skog och natur välbefinnandet. En ökad satsning på att utveckla skogens sociala värden i glesbygden, framför allt för att skapa förutsättningar för naturturism, är till fördel både för den regionala utvecklingen och för naturvårdsarbetet i skogen. För att skogen ska ha ett värde för turism krävs att den är mångfasetterad och rik på naturupplevelser. Således finns det skäl att beakta den sociala dimensionen av skog även i glesbygdsregioner. anser att tätortsnära skogar ska planeras och skötas så att de blir attraktiva, lättillgängliga och passar för friluftsaktiviteter, under förutsättning att detta inte kommer i konflikt med naturvårdshänsyn. Skogens rekreationsvärde nära tätorter är så viktigt att det bör prioriteras före produktion. Dessbättre går det ofta bra att bedriva produktion av skogsråvara som skogen nyttjas för rekreation. Ständiga krav på tillväxt inom skogsindustrin kan inte mötas med ständigt ökad tillväxt i skogen. I stället måste tillväxten bestå i mer vidareförädling och produktion av kvalitetsvirke snarare än bulkvaror. I har vi goda förutsättningar att producera kvalitetsvirke, och med vidareförädling kan vi också hålla uppe sysselsättningen inom skogssektorn. ser positivt på den svenska satsningen på träteknisk utveckling och forskning vilken regeringen initierat. Trä i byggande och som energiråvara är sektorer som måste vidareutvecklas. och västvärldens energiförbrukning kan minskas radikalt genom sparande och effektivisering, men en ökad användning av biobränslen är ändå nödvändig. har uttaget av biobränsle från skogen ökat dramatiskt. Mycket av trädens näringsämnen sitter i barren, och det är därför viktigt att groten tas ut ur skogen när barren ramlat av samt att askåterföring tillämpas. anser att biobränsleuttag måste göras på så sätt att inga negativa effekter på framtida produktion, naturvärden eller försurningsstatus uppkommer. Skogspolitikens medel är av rättslig, ekonomisk och administrativ art. Till de statliga åtagandena hör att tillhandahålla information, rådgivning och utbildning om gällande regelverk och lämpliga former för att bedriva ett hållbart skogsbruk. Staten har även åtagit sig att finansiera viss forskning och att informera om nya rön och ny metodik. Staten skall även bedriva tillsyn av efterlevnaden av skogsvårdslagen och andra lagar som räknas som skogspolitiska medel. Skogspolitikens mål baseras på att skogsbruket gör åtaganden utöver vad lagstiftningen kräver. Därför har statlig rådgivning och information en viktig roll för hur väl skogspolitikens mål uppfylls. utvärderingar visar tydligt att insatser som röjning i ungskog och naturvårdshänsyn vid avverkning blir bättre med bra rådgivning. anser att arbete med information, rådgivning och utbildning har hög prioritet. Ytterst har dock skogsägarna ett eget ansvar för kunskapsinhämtande om regelverk och de skogspolitiska målen. Om inte de skogspolitiska målen nås med dagens medel måste sanktionsmöjligheter införas. I och med den nya skogsvårdslagen avreglerades skogsbruket som naturvårdskraven ökade. blev mer av naturvårdsmyndighet men behöll sin gamla roll som produktionsrådgivare. Man har därmed kvar sina breda och mestadels goda kontakter direkt med skogsbrukarna. Tyvärr är inte kunskaperna om naturvård alltid de bästa, eftersom de flesta anställda har sin utgångspunkt i en äldre skogsbruksutbildning. önskar en större spridning av kompetenser inom i form av fler biologer och skogligt utbildade med naturvårdsinriktning. Motsvarande vill vi se att den skogliga kompetensen höjs på landets länsstyrelser. är den mest regionaliserade av statens myndigheter med 126 kontor spridda över hela . En förutsättning för denna spridning, trots relativt knappa statsanslag, är en betydande andel uppdragsverksamhet. Med rätt kunskapsunderlag i kan man minska riskerna för att ömtåliga natur- och kulturobjekt förstörs på grund av olämpligt skogsbruk. Det har också visat sig att har lättare för att arbeta med avsättningar än , vilket vi tror beror på det samarbete och ömsesidiga förtroende mellan och brukare som ofta är etablerat. ser vinster med dubbla roll, vilken ger möjlighet till rådgivning och upplysning i samband med avverkningsplanering. ser vi risker i en alltför vag tillsyn. Vi anser vidare att det är viktigt att uppdragsverksamhet bedrivs i enlighet med de skogspolitiska ambitionerna. Länsstyrelsernas miljöenheter är tämligen hårt arbetsbelastade med en bred miljö- och naturskyddsverksamhet. Tyvärr är kontakterna direkt med skogsbrukarna begränsade. Samarbetet mellan länsstyrelser och skogsstyrelser har successivt förbättrats avseende informella kontakter i frågor om områdesskydd och naturvård. Samrådet sker i vissa fall löpande genom parvisa kontakter och i andra fall enligt särskilda överenskommelser om vad som skall samrådas om. Men fortfarande förekommer det alltför många misstag i naturvårdsarbetet beroende på bristande informationsutbyte. anser att skogs- och naturvårdsmyndigheterna bör utforma ett fastare och mer formaliserat samarbete. Största delen av skogsvårdslagen bör ingå i anser att bör innefatta nuvarande lagar som är centrala för all miljöpåverkande verksamhet och vara heltäckande. Skogsvårdslagen behandlar till stor del naturvårdshänsyn och hushållning med naturresurser. Regeringen bör därför närmare pröva hur skogsvårdslagen, eller åtminstone stora delar av den, kan inarbetas i . Förväntade följder av växthuseffekten är ett varmare klimat och rikligare nederbörd. Som en följd förväntas flera skadedjur få det gynnsammare och deras utbredningsområden förflyttas längre norrut. Även andra organismer i skogen kommer att påverkas av ett förändrat klimat. Detta är dock något som måste hanteras inom miljö- snarare än skogspolitiken. kommer förslag om att skog ska tillgodoräknas som kolsänkor i klimatarbetet. vänder sig starkt emot detta eftersom det är ett passivt förhållningssätt som saknar vetenskaplig grund. Det finns skogar, framför allt våtare sådana, som är nettokoldioxidproducenter snarare än upptagare. Däremot kan skogen bistå med icke-fossil energi, vilket är positivt för att hejda klimateffekten. Köp, arv och ägande Andelen skogsägare som inte bor på fastigheten ökar. Många skogsfastigheter har ärvts av en eller flera nya skogsägare som ofta inte har några ingående skogsbrukskunskaper. Många av dessa fjärrägare anger andra skäl än ekonomiska till sitt ägande. Personlig relation, naturvård eller jakt kan vara skäl till att man behåller en skogsfastighet. En annan ägarkategori är aktieägaren, eller fondinnehavsägaren. Denne ägare är ännu mer anonym och har ofta strikt ekonomiska skäl till sitt ägande. ser det som positivt med ägare som har en personlig relation till sin fastighet, antingen känslomässig eller som försörjningsbas. Vi tror att det ger förutsättningar till ett långsiktigt brukande. är det bra med lokala utkomstmöjligheter i regioner där sådana annars ofta saknas. Staten har och har haft en ambition att fastigheter ska bli större och ekonomiskt rationellare. Det är därför skattemässigt fördelaktigare för en som redan har skog jämfört med en som inte har det att köpa ny skog. anser inte att det finns ett egenintresse i stora fastigheter, tvärtom kan det ur miljösynpunkt ibland vara bra med ett splittrat ägande med olika intensitet i brukandet. Därför anser vi att särreglerna vid rationaliseringsförvärv ska bort. Utredningar har visat att skogsavdragen bidrar till dyra fastigheter. De dyra köpeskillingarna finansieras sedan ofta med stora föryngringsavverkningar. Även de liberalare avverkningsreglerna har i och med lagstiftning inneburit att skogsfastighetspriserna har ökat överallt i landet. Det är viktigt att avdragsregler och lagstiftning inte bidrar till exploaterande virkesuttag i samband med fastighetsöverlåtelser. En skogsfastighets pris påverkas i hög grad av den kortsiktiga avkastning man kan förvänta sig från fastigheten. En av de tråkigaste effekterna av detta är att den samvetsgranne skogsfastighetsspekulanten som inte vill kalavverka maximalt antingen måste ha mycket god ekonomi eller helt enkelt avstå från köpet. anser att en översyn av lagstiftningen vid överlåtelse bör göras i syfte att främja småskaligt långsiktigt ägande och brukande. I samband med ersättningar för områdesskydd i form av biotopskydd eller reservatsbildning uppkommer i många fall en för ägaren inte oväsentlig reavinstbeskattning. Denna beskattning gör att en stor del av ersättningen äts upp, vilket ägaren ibland vill ha täckning för i ett högre intrångsbelopp. Därmed försvåras, fördyras och försenas ofta skyddsprocessen på ett onödigt sätt. anser att reavinstbeskattning ska utgå vid intrångsersättningar eller i samband med områdesskydd. Kvinnliga skogsägare äger en knapp sjundedel av den totala ytan brukbar skogsmark i , och av de privata skogsägarna är kvinnor. Trots det finns nästan inga kvinnor representerade i ledningar och styrelser för skogsbolagen eller på skogsvårdskontoren. Undantag finns dock, till exempel i statliga där kvinnorna är välrepresenterade i styrelsen. anser att det finns stora vinster med fler kvinnor i , inte minst ur naturvårdssynpunkt; kvinnliga skogsägare är i genomsnitt mer intresserade av naturvård än manliga skogsägare.