mot · GT02K445 · 2005-10-03 00:00:00 — politik för en uthållig tillväxt grundar sig i att vi välkomnar olikheter. Vi ser olikheter som en tillgång, som alla människor, företag, kommuner och regioner kan dra nytta av. Men det förutsätter att de som ska skapa tillväxten tillåts fatta besluten. Därför måste vi släppa loss tillväxtpotentialen i vårt land genom att regionalisera . 4Politik för uthållig tillväxt3 4.2Regionalpolitiken har gått i baklås5 5En federal grundlag för tillväxt7 5.1.1Riskkapital ett måste för ökad tillväxt9 6Stärk det kommunala självstyret i grundlagen11 8.1Ge gränsregioner bättre förutsättningar för ökad tillväxt18 9Makt, ansvar och resurser19 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regionalisera för tillväxt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett näringsklimat för fler och växande företag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett starkare och tydligare skydd för det kommunala självstyret i grundlagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en grundlag som bygger på federalismens principer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regionalisera underifrån. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge tilläggsdirektiv till och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om länsstyrelsernas nya roll. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avlägsna hinder för gränsöverskridande regionalisering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att makt och resurser måste följas åt. 4Politik för uthållig tillväxt Varför ska vi bry oss om regionernas ekonomiska utveckling? Svaret är ofta att innevånarna i regionerna ska ha samma rättigheter som andra och att vi ska bevara landsbygden. Svaret borde vara att det för hela ekonomins tillväxt är nödvändigt att vi använder regionernas fysiska och humana kapital mer effektivt, att vi möjliggör ett mer effektivt utnyttjande av ekonomiska aktiviteter, att vi använder skattemedel för utveckling mer effektivt och att vi undviker politiks interveneringar som mer skadar än stödjer konkurrenskraften.1 Porter, professor vid , . Att ge förutsättningar för att människor och företag ska kunna skapa tillväxt är en central del av politik. Inte bara för att tillväxt ger grunden för välfärd. Utan också för att tillväxten är en indikation på att människor får chansen att förverkliga sina drömmar och visioner genom att starta företag, kanske expandera, lyckas och även misslyckas. Vi har kommit fram till ett vägskäl i svensk politik. Antingen fortsätter vi på den avsmalnande väg vi är inne på, där tillväxten ska tvingas fram ovanifrån, genom statliga dekret, regleringar och specialdestinerade bidrag. Eller också väljer vi en ny väg, där vi släpper fram den lokala potential som finns runt om i landet för att få fram nya företag och ökad tillväxt. De företag, idéer och innovationer som vi ser dyka upp runt om i landet gör det inte tack vare en statlig näringspolitik, snarare trots centralstyrning. Vi måste våga se möjligheterna och tillvarata den utvecklingspotential som vårt land rymmer. Därför vill regionalisera . För är inte regionernas utformning den viktigaste frågan, utan regionernas innehåll. Om hela landet ska få kraft att växa på ett hållbart vis är det centralt att de regioner som bildas verkligen får självbestämmande över många av de frågor som bidrar till tillväxt. Vi emotsätter oss starkt en regionalisering som bara syftar till att stärka statens makt genom att ovanifrån bilda statliga tillväxtregioner. Starka självständiga regioner är även en förutsättning för att stärka den kommunala nivån, där de lokala politikerna får lättare att driva tillväxtfrågorna både i sina egna kommuner och i samarbete över kommungränserna. När regionerna får ökad makt över de politikområden som kan stärka tillväxten blir kommunerna en viktig samarbetspartner i tillväxtarbetet. politik för en uthållig tillväxt grundar sig i att vi välkomnar olikheter. Vi ser olikheter som en tillgång, som alla människor, företag, kommuner och regioner kan dra nytta av. Precis som människor i och drog nytta av kylan för att skapa ett av världens ledande testområden för bilar kan människor i varje kommun och region i dra nytta av just de specifika förhållanden och kunskaper som finns lokalt. Men det förutsätter att de som lever och bor i området tillåts fatta besluten. Därför måste vi släppa loss tillväxtpotentialen i vårt land genom att regionalisera . Tillväxten har alltid sin grund i enskilda människors beslut och överväganden. Det innebär att den del av samhällsstrukturen där tillväxtfrågorna sköts alltid har ett ansvar för att främja tillväxten genom att göra det lättare för människor och företag att förverkliga sina idéer. Vi vet inte var nästa kommer ifrån, eller vilken idé som kommer att vara världsledande , därför måste förutsättningarna finnas för att dessa människor och idéer ska kunna utvecklas. Att tillväxt behövs råder det bred samsyn om. Men vad begreppet egentligen står för, och vilka orsaker som ligger bakom tillväxt är få eniga om. En av anledningarna kan vara att det saknas en oomstridd teoretisk förklaring till eller en riktigt entydig empirisk kunskap om de faktorer som avgör den ekonomiska tillväxten i ett land eller en region. På ett väldigt grundläggande makroekonomiskt plan kan ekonomisk tillväxt förklaras som ett resultat av ackumulerat kapital och utvecklingen av bättre teknologi2. Ur ett mikroekonomiskt perspektiv är det givetvis alltid människors idéer och innovationsförmåga som är drivkraften för tillväxt. Ska tillväxten öka måste därför större tilltro ges till olika människors förmåga att driva och utveckla företag. Exempelvis måste attityden till kvinnors förmåga att starta och driva företag förändras. Tillväxten medför i sig en omstrukturering av produktion och samhällsekonomi som i sin tur skapar nya utgångspunkter för framtida ekonomisk utveckling, och därmed också för den politik som har ökad tillväxt som mål. Dynamiken i tillväxten är svårfångad och har ett otal samverkande faktorer av varierande betydelse för den ekonomiska utvecklingen. Detta leder i sin tur till att politiken blir väldigt komplex och fylld av olika delmålsättningar vilket gör att risken för överlappningar och målkonflikter blir oerhört stor. Komplexiteten i sig tenderar att göra att de som utformar tillväxtpolitiken inte ser skogen för alla träd.3 Ytterst handlar tillväxt om en ständigt pågående utveckling mot en alltmer specialiserad produktionsprocess, vilket är en allmänt erkänd kunskap. Som redan påpekade i The Wealth of Nations innebär all ekonomisk specialisering också en alltmer fördjupad geografisk arbetsfördelning. Ekonomisk tillväxt genererar med andra ord i sig en över tiden ojämn regional utveckling, vilket innebär att den ekonomiska tillväxten i realiteten hänger nära samman med just den typ av olikheter i regionernas tillväxtförmåga som politiken försöker råda bot på.4 Inom forskningen finns en påvisad potentiell konflikt mellan jämnt fördelad regionalekonomisk tillväxt och hög makroekonomisk nationell tillväxt5. I ett läge där makroekonomin sköts på internationell nivå måste fokusera på att öka innovationsförmågan. Näringspolitiken måste verka tvärs över flera statliga sektorer i samspel med regionala och lokala myndigheter, samt länka till lokala klusterföretag och forsknings- och utbildningsorganisationer. 4.2Regionalpolitiken har gått i baklås beslutade riksdag att den svenska regionalpolitiken skulle få en ändrad inriktning. De tonade ned målet om utjämning mellan landets olika delar och valde att i högre utsträckning framhålla en långsiktigt hållbar tillväxt. Därför inrättades det nya politikområdet regional utvecklingspolitik. Syftet med denna är att få en ökad hållbar tillväxt på regional och lokal nivå, och därmed även nationellt. Resultatet av regionalpolitikens ändrade inriktning har kritiserats från flera håll. granskade fem utav de regionala stödformerna: regionalt utvecklingsbidrag, landsbygdsstöd, selektivt sysselsättningsbidrag, såddfinansiering samt stöd till projektverksamhet. Summan för dessa stöd är ca . Resultatet av granskning visar att stöden inte anpassats till den nya tillväxtinriktningen inom den regionala utvecklingspolitiken. Målformuleringarna för stöden har inte fått någon tydligare inriktning mot att skapa tillväxt och de är inte tillräckligt konkreta för att en uppföljning ska kunna göras. Dessutom har de myndigheter som handlägger dessa stöd olika mål för dem, även i de fall när det handlar om samma stödform. Allt detta leder till att ingen kan säga om de 1,5 miljarderna har varit väl spenderade pengar.6 Även , , har granskat den regionala utvecklingspolitiken och kommer med svidande kritik7. Deras slutsats är att den regionala utvecklingspolitiken har flera grundläggande svagheter och oklarheter. Olika aktörer saknar en gemensam och tydlig uppfattning om vilket problem politiken ska lösa. Det har dessutom uppstått en i det närmaste kaotisk situation vad gäller aktörernas olika roller och fördelningen mellan nationella och regionala nivåer i utförandet av politiken. ITPS anser att den nivå som till stor del ska hantera de olika utvecklingsinsatserna, den regionala nivån, kännetecknas av ett flertal ostrukturerade aktörer utan ett territoriellt sammanhållet ansvar för politiken. Deras medicin för att råda bot på problemen i den regionala utvecklingspolitik som bedrivs är att i både ord och handling lyfta fram tillväxt som det tydligt prioriterade huvudmålet. De anser också att man måste särskilja de tillväxtproblem som finns på regional och lokal nivå från dem som är nationella och välja olika politiska ansatser för att komma till rätta med dem. ska dessa nivåer inte behandlas som om de är oberoende av varandra. Om inte staten ser till att föra en generellt tillväxtinriktad politik hamnar den regionala utvecklingspolitiken i en svår situation. Den nationella näringspolitiken är därför en nödvändig förutsättning för en framgångsrik regional tillväxtpolitik. ITPS vill också avveckla de selektiva regionala stöden i dess nuvarande form. Detta eftersom det skulle skapas ett tydligare fokus inom den regionala tillväxtpolitiken. Det skulle också möjliggöra en tillväxtsatsning över hela landet som inte riskerar att förväxlas med en politik vars främsta avsikt är kompensatoriska åtgärder riktade mot vissa särskilt behövande områden. Med kompensatoriska åtgärder menas den typ av insatser som görs då annan politik, t.ex. näringspolitiken, eller samhällsutvecklingen i stort bedöms skapa permanenta förlorare bland landets regioner8. Här undantas det kommunala utjämningssystemet eftersom syftet med denna är inriktad på offentliga resursöverföringar för att sänka löpande kostnader i de ekonomiskt svagare kommunerna, och inte har en tillväxtskapande inriktning. I övrigt bör tillväxtsyftande åtgärder så långt det är möjligt göras tillgängliga för alla regionala aktörer. Ett ytterligare steg mot en väl fungerande regional tillväxtpolitik är att samla huvudansvaret för insatserna på den regionala nivån under en enda mer kraftfull aktör, som staten koncentrerar sig på en nationell tillväxtpolitik. Kommuner, myndigheter, näringsliv, EU-organ m.fl. ska fortfarande ha en självklar del i politiken, men antalet aktörer med det sammanhållande ansvaret för politiken måste begränsas till en representant för den nationella nivån och en representant för den regionala nivån. ITPS tar inte ställning till om den regionala representationen är regionala parlament, utbyggda landsting eller en förstärkt länsstyrelse etc. Det viktiga är att ett regionalt organ har både möjlighet (legalt, administrativt och finansiellt) och skyldighet att vid behov sätta den egna regionens utvecklings- och tillväxtförutsättningar framför enskilda sektorsintressen.9 Även före detta LO-utredaren vill ompröva den regionalpolitik som bedrivs . Han anser att trots beslut om en regional utvecklingspolitik består det han kallar den regionala bidragspolitiken, vilken ger mycket små effekter på tillväxten. bör i stället bedriva en politik som syftar till att skapa konkurrenskraft i hela landet genom att utforma ett stöd som inriktas på att skapa ekonomiskt ansvarstagande och självständighet snarare än bidragsberoende.10 5En federal grundlag för tillväxt Om makt i stället för att utgå från staten, utgår från den enskilda människan, också till kommuner och regioner kommer att klara sig bättre i den tuffa internationella konkurrens som den pågående globaliseringen innebär. Med en starkare regional nivå kan människor och företag bättre arbeta för att bli framgångsrika och på att tillvarata utvecklingskraft och dynamik där de lever och verkar. Då kan näringslivet, regionala lärosäten och lokala politiker arbeta tätt tillsammans för att utveckla de kompetenser som krävs för att regionen ska stå stark i den globala konkurrensen. Ökad lokal och regional tillväxt är en del av en ökad nationell tillväxt. är ett till ytan stort land, som det befolkningsmässigt är litet. Dessa förutsättningar är en utmaning, men också en tillgång. I en enhetsstat med målet att alla ska ha det lika ställer olikheter givetvis till det. För lika lite som regering och riksdag kan försäkra alla svenskar om att våren ska komma i hela landet kan löften ställas ut om lika mycket tillväxt överallt och . är ett mycket heterogent land och den regionala tillväxtpolitiken måste ta sin utgångspunkt i detta. Eftersom det inte är möjligt att föra en centralstyrd tillväxtpolitik måste samordningen som krävs göras på regional nivå. Därför anser det logiskt att regionen får ansvar för arbetsmarknadsåtgärder, utbildning, kultur, näringsfrågor med mera. Detta innebär också att statliga riktade bidrag till regionerna måste upphöra. I stället ska den regionala ekonomin bygga på ökad makt över egna resurser, en regional självgenererande ekonomi samt ett fungerande skatteutjämningssystem. I en federal stat, där målet inte är likhet, utan självbestämmande, kan olikheterna vändas till varje regions fördel. Först när regionerna tillåts besluta själva över tillväxtfrämjande åtgärder kan varje del av landet släppa loss sina inneboende fördelar. Regional utvecklingspolitik ska enligt skötas just regionalt och ha som främsta mål att främja livskraftig och långsiktig tillväxt. Människor kommer att lyckas, misslyckas och försöka igen över hela landet. Vår fasta övertygelse är att de människor som vinner på en sådan politik är betydligt fler än dem som förlorar på den och att de som för stunden framstår som förlorare i slutänden blir vinnare. Att regionalisera skapar den dynamik som behövs för att uppnå hållbar tillväxt i hela landet. När talar om att decentralisera makten och skapa ett federalt handlar det inte enbart om att flytta makten mellan politiska institutioner och beslutsfattare, utan om att ge makten till den enskilda människan. Ska vi klara detta måste människorna själva stärkas och bli trygga i sig själva. Då är det också viktigt att ge akt på vilka som tar makten, så att inte kvinnor, ungdomar, invandrare och marginaliserade grupper hamnar utanför. Vad som ovan anförts om regionalisering för tillväxt i hela landet skall ges regeringen till känna. När regioner inte klarar av att skapa en positiv tillväxtkurva hamnar de ofta i en nedåtgående spiral. Få och ansträngda företag i kombination med svaga akademiska resurser leder ofta till avfolkning, ökad arbetslöshet och fler sjukskrivningar samt ökade kommunala utgifter och skatter. För att denna nedåtgående spiral ska kunna vändas fodras en regional kraftsamling som inkluderar näringsliv, akademi och offentliga institutioner. Då kan starka regioner skapas. I detta arbete är olika typer av kluster ett viktigt inslag. Kluster kan beskrivas som en samling geografiskt koncentrerade företag som både konkurrerar och samverkar. Tillsammans med andra aktörer som är centrala för en positiv utveckling, branschorgan, utbildningsinstitut eller andra offentliga aktörer, arbetar man för att skapa vinst för samtliga inblandade. Kärnan i flertalet kluster utgörs av affärsdrivande företagsnätverk, som samverkar kring konkreta aktiviteter som t.ex. inköpssamverkan, regionala varumärken eller gemensam produktutveckling. För att få ett fungerande kluster behöver regionala politiker och myndigheter inta en tydlig ledarroll, garantera den grundläggande service som företagen behöver och hitta lösningar på problem som skär tvärs igenom myndigheter och regioners gränser. Svensk näringspolitik bör byggas kring en förståelse för klusterdynamik, d.v.s. samspelet mellan konkurrens, samarbeten och nätverk inom regioner.11 En annan allt vanligare strategi för regional, ekonomisk utveckling är att starta företag inom ramen för trippelhelix-samverkan. Denna är en samverkansmodell för innovationsverksamhet och står för en sammanflätning av tre huvudaktörer: näringslivet, högskolan och politiken/myndigheterna. Den beskriver processer som går fram och åter och där de olika aktörerna delvis tar över varandras roller. T.ex. kan högskolan ta på sig en näringslivsroll genom att stimulera tillkomsten av nya företag utifrån forskning och näringslivet producerar inte bara produkter utan utbildar även sina anställda. Offentlig sektor, högskola och privat sektor spelar alltså olika roller och uppträder i olika kombinationer för att stödja företagsskapande och tillväxt. Trippelhelix-modellen kräver en s.k. entreprenöriell högskola. Det vill säga en högskola som inte bara undervisar och forskar utan även lyckas med att kommersialisera sina upptäckter. Den kräver också att personer rör sig mellan de tre aktörsgrupperna. Då underlättas samspelet mellan näringslivet, högskolan och politiken/myndigheterna.12 vill gå från en statlig driven reglerad regionalpolitik till en ekonomisk utveckling med en samarbetsprocess som involverar staten på olika nivåer, företag, lärosäten och olika former av nätverk. vill också, precis som i bland annat och , låta regionerna ta ansvar för universitet och högskolor. 5.1.1Riskkapital ett måste för ökad tillväxt För att klara av att skapa nya företag av de innovationer som finns i varje region krävs riskkapital. Detta är också en utav de viktigaste byggstenarna i en trippelhelix-modell. Offentligt riskkapital inriktar sig på att få fram nya företag och jobb samt uthållig ekonomisk tillväxt. Riskkapitalet i näringslivet försöker kapitalisera kunskap som inte följer det specifika företagets kärnområde och försöker skapa affärsmöjligheter inom nya kompetensområden. Högskolans riskkapital arbetar långsiktigt och i tidiga stadier av företagsbildande. Alla dessa typer av riskkapital kompletterar varandra och kan utnyttjas maximalt genom initiativ inom hela trippelhelix-modellen.13 I finns ett system för statliga kreditgarantier. Systemet administreras av statliga Finneva som tar lånebelopp . Vid större lån delas risken med en bank. Utöver visst eget kapital krävs säkerhet exempelvis i form av inventarier. Däremot tas aldrig några personliga egendomar som garanti. Enligt Finnevas beräkningar bidrar detta system till 12000 nya jobb årligen.14 En ytterligare tänkbar modell för riskkapital är att regionens högskola tillsammans med lokala och regionala myndigheter och näringsliv bildar gemensamma stiftelser. Dessa stiftelser bör ge stöd till forskare för att söka patent och bilda företag, alternativt medverka vid en försäljning av patentet. Sådan verksamhet bör ske på rent kommersiell grund. Modellen har visat sig vara framgångsrik i t.ex. . Stiftelserna skulle också kunna utveckla dotterverksamheter som företagskuvöser och/eller riskkapitalförsörjning för mikroföretag. Det kan tänkas att staten bör underlätta sådan verksamhet genom att i ett initialskede tillföra resurser. En sådan stiftelse skulle dessutom kunna bidra till att högskolan blev navet i ett nätverk med t.ex. forskningsinstitut, arbetslivscenter och avknoppade småföretag. För att ge regionerna ökade resurser bör det utredas om det är möjligt att fördela delar av det statliga ägandet i på de olika regionala beslutsorganen. Avkastningen från ekonomiska framgångar skulle därmed leda till att regionerna genom regionalt riskkapital kan bidra till fler företag och nya jobb. På samma sätt kan riskkapital frigöras genom att regionala pensionsfonder bildas. AP-fonderna borde satsa delar av sitt kapital i sådana pensionsfonder dels för att frigöra riskkapital, dels för att starta upp en marknad där enskilda aktörer kan välja att satsa sina pengar. lägger även ett flertal andra konkreta förslag kring hur fler människor och företag ska få tillgång till riskkapital.15 är det ofta svårt för företagare att veta vart man vänder sig när det finns frågor som rör företaget och företagande. Ansvaret är uppdelat på flera parter: länsstyrelse, , , arbetsförmedlingen etc. Detta är ett effektivitetsproblem som försvårar företagandet och i längden håller tillbaka tillväxt. I använder sig staten av femton regionala s.k. TE-centraler för att till stor del göra det som i är uppdelat på ett flertal ansvariga. Det finska handels- och industriministeriet, jord- och skogsbruksministeriet samt arbetsministeriet har samlat sina regionala resurser till TE-centralerna. Där erbjuds företag, företagare och enskilda medborgare alla rådgivnings- och utvecklingstjänster som de behöver i anslutning till arbetskrafts- och näringsfrågor. TE-centralernas uppgift är att ge stöd och råd till små och medelstora företag, främja företagens teknologiska utveckling, hjälpa företagen i frågor som gäller export, driva den regionala arbetsmarknadspolitiken, planera och organisera den arbetsmarknadspolitiska vuxenutbildningen, vara expert på och beviljare av EU-finansiering samt utvecklare av EU-samarbetet inom regionen etc.16 För att effektivisera statens och regionens kontakter och möjliggöra för ett regionalt övertagande av vissa tillväxtorienterade myndighetsuppgifter, som viss näringslivspolitik, arbetsmarknadspolitik etc., vill att regionala tillväxtkontor, i statlig regi, bildas över hela landet. och ska redan nu ges möjlighet att överta dessa tillväxtorienterade myndighetsuppgifter. Efter hand som regioner bildas ska dessa ges huvudmannaskap över tillväxtkontoren och de frågor som tillväxtkontoren hanterar. Vad som ovan anförts om ett näringsklimat för fler och växande företag bör ges regeringen till känna. 6Stärk det kommunala självstyret i grundlagen När talar om att regionalisera menar vi att på allvar flytta ned makten till medborgarna och federalisera . Det som kan hanteras lokalt ska också hanteras lokalt, just därför att det är här kunskapen och viljan finns. Kommunernas inställning till företag är oerhört viktig eftersom de erbjuder den grundläggande geografiska arenan för företagande. Att kommunen är välvilligt inställd, har förmåga att ge god service och hantera tillståndsgivning på ett bra sätt spelar stor roll för företagens vilja och förmåga att starta upp och expandera, liksom förmågan att ställa mark, lokaler, vägar och vatten till förfogande.17 Men även så basala kommunala åtaganden som tillgång till bra skolor och annan service är central för företags lokalisering och framgång. En kommun måste vara attraktiv på lång sikt för att vara intressant för investerare och för att locka till sig den bästa arbetskraften. Återkommande kartläggningar från bland annat Svenskt näringsliv och , visar att företagen uppfattar stora skillnader mellan kommuner.18 Hur företagen i och upplever attityder till företagande skiljer sig markant gentemot upplevelserna för företag i och . När kommuner tillfrågas om hur de ser på statens detaljstyre blir svaret entydigt: Staten måste sluta detaljreglera alla verksamheter. Statliga organs styrning av verksamhet är sällan koordinerade, vilket skapar osäkerhet, förvirring, krångel och extra kostnader i kommunerna.