mot · GT02So330 · 2005-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att samla lagstiftningen rörande patienträttigheter till en lag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av tillämpning och utformning av lagen om second opinion. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att överväga införande av informationsplikt för läkare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa schizofreni som en sjukdom vid vilken lagen om second opinion skall kunna tillämpas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att analysera tillämpning och gällande lagar som reglerar patienträttigheter ur ett könsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utformning av evidensbaserad patientutbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av patientföreträdarrollen, bl.a. i patientnämnder. Ett av de områden som behöver utvecklas inom hälso- och sjukvården är patientens möjligheter och rätt till inflytande över sin vård och behandling. I takt med en alltmer specialiserad och komplex vård ökar behovet av information och tid för ställningstagande. är det enda nordiska land som saknar en särskild lag som reglerar patienternas rättighet. I stället har man valt att göra förstärkningar på olika ställen i befintlig lagstiftning, framför allt i hälso- och sjukvårdslagen. i ett internationellt perspektiv, utanför de nordiska länderna, är det dock ovanligt med juridiska rättigheter som patienten kan utkräva av hälso- och sjukvården. Enligt ställning 20012003 som uppdaterats 2004 är kunskapen hos vårdgivare och patienter om lagstiftningen som rör patientens ställning dålig. Det gäller kännedom om lagstiftningen, tolkning och tillämpning. En orsak till detta hänförs till att patienträttigheterna är spridda på flera lagar och som gör det svårt att få ett helhetsgrepp. menar att mot bakgrund av de rapporter som förelagt och som visar att lagstiftningen om patientens ställning är svår att tillämpa finns det skäl att sammanställa nuvarande lagstiftning till en produkt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Rätten till förnyad medicinsk bedömning infördes rätten för patienter inom hälso- och sjukvården att få en förnyad medicinsk bedömning. Enligt hälso- och sjukvårdslagen anges att landstingen ska erbjuda följande: ... ge en patient med livshotande eller särskilt allvarlig sjukdom eller skada möjlighet att inom eller utom det egna få en förnyad medicinsk bedömning i det fall vetenskap och beprövad erfarenhet inte ger entydig vägledning och det medicinska ställningstagandet kan innebära risker för patienten eller har stor betydelse för dennas framtida livskvalitet. Patienten skall erbjudas den behandling den förnyade bedömningen kan föranleda. Detta är en mycket bra lag som, enligt patientföreträdare i , emellertid inte erbjuds patienterna i så många fall som det vore befogat. Det finns även en uppfattning om att lagstiftningen är otydlig, speciellt begreppet särskilt allvarlig sjukdom. Kunskapen om rätten till förnyad medicinsk bedömning är låg. Sedan lagen infördes har den sällan praktiserats. Information saknas, bl.a. på andra språk än svenska. Det finns också behov av fler informationskanaler. är den vanligaste kanalen via Internet en form som vi vet att alla inte har tillgång till. anser att det är dags att se över lagstiftningen och tillämpningen av rätten till förnyad medicinsk bedömning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I översynen av lagstiftningen om rätten till förnyad medicinsk bedömning bör man också överväga att införa informationsplikt för ansvarig läkare att upplysa patienten om rätten till en förnyad medicinsk bedömning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En sjukdomsgrupp som lyser med sin frånvaro i möjligheten till förnyad medicinsk bedömning är schizofreni. Det är en allvarlig brist då just schizofreni ofta är förenat med livslångt lidande, kan vara dödlig samt är föremål för stora variationer vad gäller behandling. Därutöver är den sjukdomsdrabbade särskilt utsatt genom sin sjukdom, vilken kan yttra sig i svårigheter att hävda och tillvarata sina rättigheter. Därför anser att vid en översyn av rätten till förnyad medicinsk bedömning bör det övervägas att schizofreni ska omfattas av denna rättighet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi vet genom bl.a. genusanalys av hälso- och sjukvården att kvinnor inte får samma vård och behandling som män trots likartade medicinska faktorer. I ett flertal fall missgynnar detta kvinnorna. Det finns all anledning att tro att motsvarande struktur återfinns när det gäller tillämpningen och utformningen av patienträttigheterna. Vi menar därför att bör få i uppdrag att analysera tillämpning och tolkning av patienträttighetslagstiftningen ur ett genusperspektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har lyft fram frågan om patientutbildning i våra stora folksjukdomar. Det är relativt vanligt att en nyinsjuknad diabetiker ges möjlighet att få utbildning om vad sjukdomen innebär och hur komplikationer kan förebyggas. Men det är dock ingen regel och för många diagnosgrupper är detta inte en självklarhet. Vid tidigare motioner till har krav om att ska utforma riktlinjer för patientutbildning hänvisats till de behandlingsriktlinjer som utarbetar. Det är möjligt att patientutbildning ingår i dessa riktlinjer men vårt krav är att ges i uppdrag att utforma evidensbaserade program för patientutbildning explicit för våra stora folksjukdomar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är av vikt att man som patient ges möjlighet att ta kontakt med en utomstående instans med klagomål, frågor och stöd. finns den möjligheten genom patientnämnder och andra lokala variationer med ombudsmän av olika slag. Patientnämnderna fyller en viktig funktion och fungerar bra på de allra flesta ställen. Men det finns patienter som uppfattar att patientnämnden inte är helt oberoende genom sin landstings- och kommuntillhörighet. Det finns därför skäl att se över behovet och funktionen av patientföreträdare vid en översyn av patienträttigheterna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.