mot · GT02K388 · 2005-10-04 00:00:00 — Regler mot ekonomiskt förtal6 Uppskjuten inledningsfas för nedsläckningen av analoga tv-nätet15 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om övervägande av laglig genmälesrätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regelverk för ekonomiskt förtal. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en allsidig och relevant utvärdering av verksamheten hos och TV. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förändrade regler för reklamtid i den kommersiella radion. begär att regeringen lägger fram ett förslag till en avvecklingsplan för koncessionsavgifterna i de s.k. gamla tillstånden för kommersiell lokalradio ned till nivån för de nya tillstånden. begär att regeringen återkommer med sådant lagförslag till att radio- och TV-lagens regler för televisionen överensstämmer med EG-direktivets maximitider för reklam. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av radio- och TV-lagen enligt vad i motionen anförs om generösare regler för programutbyte i närradion. begär att regeringen återkommer med förslag om ändring av radio- och TV-lagen så att vidaresändningsplikt i kabelnät skall föreligga för högst två kanaler från samt att vidaresändningsplikt skall föreligga för Utbildningsradions televisionssändningar i den mån de ligger utanför dessa två SVT-kanaler men att övrigt utrymme i en sådan frekvens inte skall bli föremål för sådan plikt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppskjutande av inledningsfasen av nedsläckningen av det analoga tv-nätet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda en förstärkt valfrihet när det gäller konsumentens möjlighet att välja tv-utbud. I finns ett starkt skydd för yttrandefriheten. Grundlagsskyddet innebär enligt både tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att det allmänna inte får ingripa mot missbruk av yttrandefriheten eller mot medverkan därtill annat än i de fall och den ordning som föreskrivs i dessa båda grundlagar. Informationsutbyte och dialog är demokratins livsluft. När formerna för medierna förändras påverkas givetvis den åsiktsbildning som är grunden för demokratin. Demokrati är i grunden inte ett formellt förhållningssätt som anger valsystem och maktfördelning. Det helt bärande för en demokrati är de grundläggande värderingar som dess medborgare hyser, styrs av och vårdar. Demokrati handlar framför allt om människovärde och mänsklig integritet. Det är helt klart så att demokratin och den fria åsiktsbildningen är knutna till kvalitet i mindre utsträckning än till kvantitet. Det är också på dessa grundvalar som det i olika delar av världen uppstått en debatt kring mediernas roll i demokratin. Vi är en god bit på väg in i ett informations- och kunskapssamhälle. Den mediala utvecklingen har varit enorm under en lång följd av år. De största förändringarna har ägt rum inom radion, televisionen och Internet. I kom först reklamfinansierad television i en nationell markkanal, sedan reklamfinansierad lokalradio. För den reklamfinansierade tv-kanalen formulerades krav som gjorde att den i någon mån kunde räknas till public-servicesektorn men för reklamradion kom inte att ställas sådana krav. Konkurrensen har blivit intensivare inom radio- och tv-sektorn än mellan denna sektor och andra. har det marksända digital-tv-nätet också kommit i funktion och blivit den största digitala operatören. En konsekvens av den nya konkurrenssituationen är att utbudet av kanaler och program har vuxit kraftigt. IT-utbyggnaden har dessutom varit oerhört kraftig och teknikerna på många medieområden flyter ihop och kombineras med olika kommunikationssätt. I takt med denna utveckling blir också hela mediebilden alltmer svåröverblickbar. Den traditionella vecko- och tidskriftspressen har successivt förändrats, och specialtidningar och tidskrifter av olika slag har vunnit terräng. Inom dagspressen kan man se tendenser till vissa strukturförändringar och många traditionella medier kompletterar sitt utbud genom IT-satsningar. Man kan utgå från perspektivet att olika nyhetsmedier verkar på olika nivåer: lokalt, regionalt, nationellt och internationellt. Då kan sägas att den större delen av morgonpressen har sin tyngdpunkt främst på det regionala och lokala, medan i första hand morgonpress och kvällstidningar är mer nationellt och internationellt inriktade. Den digitala tekniken tar nu över. Detta kommer att medföra vissa förändringar. Jämfört med analog teknik kan mängden information som överförs mångdubblas med digital teknik. Detta beror bland annat på att digital teknik underlättar komprimering av information. Digital teknik ger dessutom möjlighet till olika s.k. multimediatjänster. Multimedia kan definieras som en kombination av olika medieformer, ljud, text, stillbilder, rörliga bilder, grafik m.m. Digital teknik för radio- och tv-distribution ger dessa medier helt nya möjligheter. När det gäller ljudradio innebär den digitala tekniken bl.a. att fler kanaler får plats i samma utrymme, att en radiostation kan sända på samma frekvens i hela landet, att flera program kan sändas i samma kanal, samt att systemet kan användas för överföringar av vilken typ av information som helst som kan digitaliseras. När det gäller tv kan den stora överföringskapacitet som den digitala tekniken ger användas för distribution av högupplösnings-tv eller för att sända ut flera vanliga tv-program i samma frekvenskanal. Digitaltekniken kan även användas för nya interaktiva tjänster. I en politisk demokrati har den fria åsiktsbildningen en avgörande betydelse. Den politiska kommunikationen och åsiktsbildningen kan ske på olika sätt till exempel inom ramen för personliga samtal och genom organisationer och föreningsliv. Det är dock genom massmedierna som skilda åsikter och opinioner kan nå ut till den stora allmänheten. Massmedierna har en sådan genomslagskraft och mångsidighet att de är av central betydelse för demokratin i . Mot bakgrund av massmediernas betydelse för den fria åsiktsbildningen och det demokratiska samhällsskicket har statsmakterna bland annat genom grundlagsbestämmelserna om yttrandefrihet och tryckfrihet gett de legala förutsättningarna för massmedierna att verka självständigt. Statsmakterna har ett ansvar för att yttrandefriheten i praktiken kan utnyttjas och för att det kan bedrivas en vital opinionsbildning. Det yttersta målet för statsmakternas agerande gentemot massmedierna måste vara att demokratin stärks och fördjupas. Medierna bör alltså förse medborgarna med sådan information att de fritt och självständigt kan ta ställning i frågor som rör samhällets angelägenheter. En del i den fria åsiktsbildningen är att massmedierna kan fungera som självständiga aktörer och driva egna linjer i samhällsdebatten. Kommentarer kring samhällsutvecklingen, kulturyttringar, strömningar och maktstrukturer i samhället är också en del av den fria åsiktsbildningen. Tillsammans kan medierna genom debatt, nyhetsförmedling och annan information ge underlag för medborgarnas fria och självständiga ställningstaganden. Också den kritiska granskningen i massmedierna är central för den fria åsiktsbildningen och demokratin. Massmedierna kan på ett fristående och oberoende sätt granska de inflytelserika i samhället. En granskning genomförd av mångfacetterade massmedier motverkar maktmissbruk. En mer rättvisande och nyanserad bild av de styrande i samhället kan därmed framträda. Viktiga strömningar och företeelser i samhällslivet kan avslöjas genom en sådan granskning. Medborgarnas möjligheter att komma till tals i medierna är en så viktig del av mediernas uppgifter i fråga om den fria åsiktsbildningen att den bör betraktas som en mer självständig uppgift för massmedierna, jämställd med informationsuppgiften och granskningsuppgiften. Det bör alltså ses som en uppgift för massmedierna som bärare av den allmänna samhällsdebatten att fungera som forum för utbyte av kommentarer och kritik. Den yttre mångfalden innebär att medierna kan spegla den mångfald och de olikheter som existerar i samhället. Genom den inre mångfalden kan medierna också ge plats för olika åsiktsriktningar och idéer som finns i samhället inom ramen för det enskilda mediet. Dessutom kan mångfalden ses från ett publikperspektiv genom att medierna kan ge sin publik valfrihet både när det gäller olika medier och när det gäller det enskilda mediets innehåll. Den yttre mångfalden inom massmedieområdet är ett mycket viktigt medel att nå målet att genom den fria åsiktsbildningen bidra till att främja demokratin i . Det finns en klar risk för att en minskad yttre mångfald också kan medföra en minskning av utbudet av åsikter. Konkurrensen mellan flera medier bidrar i sig till en fruktbar åsiktsbildning och förmodligen också till att den så kallade inre mångfalden ökar. Den expansiva medieutvecklingen har flera fundamentalt positiva sidor som genom sin kraft kan spränga det centralistiska överhets- och förmyndartänkande som präglat under århundraden mer eller mindre starkt. Det finns dock ingen garanti för en inre mångfald. har det påståtts att mångfalden i olika medier har lett till enfald i utbudet. När drevet går springer nästan alla medier åt samma håll. Pluralismen i nyhetsförmedlingen går då lätt förlorad som det tycks som om de medieetiska riktlinjerna skjuts i bakgrunden. Medieutvecklingen leder till att vi successivt går från ett text- till ett bildsamhälle. Textkulturen bygger på eftertanke, kritisk prövning, möjlighet till omläsning, viss distans, att man också kan redovisa ett abstrakt innehåll. Bildkulturen bygger på känslointryck, hastiga intryck som raskt försvinner och som inte kan kontrolleras igen, och där det abstrakta inte kan bildsättas. Förklaringsdjupet hur djupt man går in i förklaringar till ett skeende borde uppmärksammas mera. Tendensen till förytliganden är påtaglig. Ett annat viktigt område är informationstätheten, dvs. hur mycket som ryms av substans per tidsenhet. En ytterligare tendens är övergången till infotainment, nyhetsbudskap i underhållningens form. Mängden budskap har också skapat en budskapsinflation. Vår fysiska förmåga att ta emot budskap är oförändrad, det finns bara , och vi måste göra något annat än att ta emot budskap. har utbudet ökat. Man får därmed en budskapsinflation och en skillnad mellan den fysiska absorptionsförmågan och utbudet. Detta innebär ett uppmärksamhetsunderskott. Alltfler budskap fladdrar förbi utan att vi kan ta dem till oss, och därmed skärps kravet på dramaturgi för att nå fram. Dramaturgin som präglar det nya mediesamhället avgränsar och förkortar. Vi får ett nervösare agerande med godtyckliga kast i vad som uppmärksammas. Långsiktigt ledarskap försvåras, medborgare görs till barn, det svåra förvandlas till det enkla, man får a climate of suspicion som den amerikanske medieforskaren uttrycker det. Eftersom ingenting någonsin förklaras om målkonflikter och komplikationer så uppstår ständiga besvikelser. Stressen växer, krafter mobiliseras mot varje förändring, eftersom det materiellt existerande är tydligt och kan bildsättas, medan det icke materiellt existerande inte kan bildsättas på samma sätt. Personfixeringen, dramatiseringen, underhållningsmomentet och fokuseringen på enskilda händelser understryker bilden av samhällets maktprocesser som ett skådespel med den enskilde medborgaren som passiv, om än välinformerad och inte sällan desinformerad, åskådare. Massmedierna är på samma gång en aktör och en arena. Massmedierna har sina egna regler, beteenden och effekter. Kampen om uppmärksamheten handlar om närvaro i medierna. Mediesamhället tenderar att karaktäriseras av tillspetsning och konkretisering, vinkling, personifiering, intensifiering och polarisering. Denna utveckling kan i flera avseenden hota enskildas integritet och värdighet. Det borde vara en självklarhet att medierna tar ett demokratiskt och etiskt ansvar i sitt arbete. Ändå bör ett förstärkt skydd övervägas. Vad som diskuterats på andra håll i är en laglig genmälesrätt. EG:s tv-direktiv förordar för övrigt i viss mån en sådan rätt. I den svenska radio- och tv-lagen återfinns den rätten i 6 kap. 3 §, men den är tämligen tandlös: uppgifter skall beriktigas när det är befogat. För övriga medier finns inte motsvarande regler i lag, men väl i branschinterna etiska normer. Uttrycket när det är befogat blir alltför lätt en gummiparagraf utan egentlig kärna. En mer detaljerad och substantiell genmälesrätt bör övervägas eftersom självsaneringen knappast är omfattande på området. Ett antal människor får sina liv formligen krossade av dramaturgin i mediesamhället. Det kan hävdas, vilket majoritet gjort, att det finns en grundlagsfäst princip som säger att den som sänder program självständigt skall avgöra vad som skall förekomma i programmen. I all stillhet kan det dock vara befogat att påpeka att utslag skall publiceras oberoende av denna rättighet. De kanaler som är föremål för denna verksamhet har alltså fått sin grundlagsfästa frihet inskränkt utifrån en sådan slutsats. I denna fråga måste en avvägning göras mot den enskildes grundläggande rättigheter och personliga värdighet i förhållande till program- och utgivaransvar. En genmälesrätt kan alltså, beroende på hur den är utformad, möjligen ge upphov till förändringar av grundlagen på området. Det får ett kommande övervägande granska. Regeringen bör alltså i någon form överväga en sådan laglig genmälesrätt. Det bör tillkännage för regeringen. Regler mot ekonomiskt förtal Det mediaetiska skyddet bör också utökas utöver detta. De etiska reglerna vad gäller pressen och Internetmedia hanteras av Allmänhetens (), (), och för etermedier med sådana sändningsvillkor av . De etiska reglerna för press, radio och tv skall ha största frihet inom ramen för tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen för att kunna tjäna som nyhetsförmedlare och som granskare av samhällslivet. Härvid gäller dock att skydda enskilda mot oförskyllt lidande genom publicitet. Etiken tar sig inte i första hand uttryck i en formell regeltillämpning utan i en ansvarig hållning inför den publicistiska uppgiften. De etiska reglerna för press, radio och tv skall vara ett stöd för den hållningen. Det första PO granskar när en anmälan kommit in är om anmälaren är personligen berörd och om publiceringen skett . Anser PO efter sin analys av ärendet att tidningen avvikit från god publicistisk sed och tillfogat anmälaren en oacceptabel publicitetsskada, kan PO inte själv utfärda mot tidningen. I stället hänskjuts saken för avgörande i (). För tolkning av begreppet textreklam svarar för pressens del . behandlar ärenden som inkommit till kommittén senast efter publicering. För granskning av program i radio eller tv svarar och tv. Textreklam är kort sagt om en artikel (eller ett program) är gjord på ett sådant sätt att den ersätter en annons för ett företag, en organisation eller produkt. Det får förutsättas att den till sin karaktär är gynnande för företag, organisation eller produkt. Sådan textreklam beivras. Det fastslås helt enkelt: Redaktionell text ska inte innehålla något som kan uppfattas som reklambudskap. Det finns dock ett område som innebär ett hål i den medieetiska väven. Det är negativ textreklam eller ekonomiskt förtal. Ett medium kan t. ex. systematiskt missgynna och misskreditera genom att beskriva företag, organisation eller produkt på ett osakligt och felaktigt sätt. Möjligheterna att beivra den typen av verksamhet är liten. Möjligen kan en småföretagare driva process om ekonomiskt förtal om det kan påvisas att han direkt drabbats av osaklig publicering. Men för större företag eller organisationer är detta inte möjligt. Systematisk och osaklig misskreditering borde också bli föremål för den medieetiska debatten. Regeringen bör ta initiativ till överläggningar med branschen för att åstadkomma frivilliga överenskommelser inom området, alternativt om inte detta lyckas undersöka möjligheterna till lagstiftning. Detta bör ges regeringen till känna. I arbetet med att hävda den enskildes integritet och värdighet, och för den delen även företags och organisationers, borde och tv ha en viktig uppgift att fylla. Den borde i sitt arbete vara ett värn mot mediesamhällets avigsidor. Det övergripande målet för är att verka för att programföretagen följer reglerna som rör innehållet i ljudradio- och tv-sändningarna till allmänheten genom efterhandsgranskning. Nämnden granskar program efter anmälan eller på eget initiativ. I radio- och tv-lagen står det bland annat att programmen ska vara opartiska och sakliga och att programverksamheten ska präglas av demokratiska värden. skall utöver de regler som finns i denna lag även granska om programföretagen uppfyller de krav som ställs i sändningsvillkoren. I sändningsvillkorens allmänna bestämmelser återfinns en paragraf som för del har följande lydelse: Sändningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet skall råda i televisionen. SVT skall före sändning av program så noggrant som omständigheterna medger kontrollera sakuppgifter i programmet. Ämnesval och framställning skall ta sikte på vad som är väsentligt. I villkoren finns också bestämmelser om allsidighet, spegling och granskning. Relevanskravet återfinns i ovanstående krav om väsentlighet. Det har ibland riktats befogad kritik mot med hänvisning till att nämnden tycks rutinmässigt och utan närmare analys avfärda en del anmälningar och kränkningar. Det är allvarligt om lag och avtal uppställer krav på opartiskhet, saklighet, allsidighet, granskning och relevans och sedan underlåter att ta hänsyn till sådana kriterier i sina bedömningar av anmälda program. Det är nämligen nämndens uppgift att just ta hänsyn till sådana kriterier i sin bedömning. Det är viktigt att statliga myndigheter seriöst ägnar sig åt det som de är tillsatta för att sköta. Annars har de ingen uppgift. Det finns en risk för att granskningen leder till avtrubbning vid de olika bedömningarna. Därför borde det nu vara dags att genomföra en opartisk, allsidig och relevant utvärdering av verksamhet. Det bör ges regeringen till känna. Dagstidningarna har länge haft en stark och särskild ställning när det gäller förutsättningarna för demokratin i . Det behövs medier som på ett heltäckande sätt kan fylla uppgiften att främja demokratin genom den fria åsiktsbildningen. Inget annat medium har på samma fullständiga sätt som dagspressen fyllt en sådan uppgift. I det nya mediesamhället får dock pressen och speciellt dagspressen finna sig i att dess starka ställning hotas. Men det får fortfarande ses som en politisk uppgift att dagspressen ges bästa möjliga förutsättningar att upprätthålla och fördjupa sin roll i det demokratiska systemet. Målet med presspolitiken är därvid att dagstidningarna ska medverka till att främja demokratin genom en allsidig, vital och fri åsikts- och opinionsbildning. Utan en stark, mångsidig och differentierad dagspress går mycket av den totala mångfalden förlorad och det kan inte utan vidare kompenseras av utvecklingen inom radio/tv och övriga medier. Presstödet har betytt mycket både för mångfald i opinionsbildning för övrigt publicistisk mångfald. Genom strukturförändringar dels på annonssidan, dels på förändrade krav hos läsarna, kommer dock presstödet att fasas ut genom t.ex. samverkan och fusioner av olika slag. Statsmakterna bör stödja sådana strukturförändringar i syfte att ge en livskraftig dagspress. I motion för utgiftsområde 1 har den framtida presstödspolitiken utvecklats. Den lagstiftning för lokalradio som ursprungligen fanns ledde till att nätverk bildades, nätverk som i sin helhet inte är rikstäckande men mycket omfattande. Många andra länder tolererar fria nationella radiostationer som är kommersiellt finansierade. I finns inte den möjligheten. Vi anser att man bör pröva en sådan möjlighet. Regeringen bör därför överväga möjligheten av fri nationell radio på kommersiell grund. Frågan har aktualiserats genom betänkande. Maximitiden för reklam är av stor betydelse för kommersiell reklam. De nuvarande begränsningarna framgår av 7 kap. i radio- och TV-lagen. är den generella regeln högst mellan hela klockslag eller av den totala sändningstiden. Enligt vår åsikt kan en sändande kommersiell lokalradio inte utöka sin reklam alltför mycket utan att förlora lyssnare. Det finns egentligen en självreglerande nivå för hur mycket radiokonsumenten vill stå ut med av reklambudskap. Vi föreslår därför att reglerna på området lättas upp. Man bör kunna tolerera en generell regel om av sändningstiden kombinerad med möjligheten att sända upp till 12 minuters reklam . Detta bör ge regeringen till känna. Den årliga avgiften för att sända lokalradio varierar kraftigt för de s.k. gamla tillstånden. I det nya systemet är koncessionsavgiften en enhetstaxa för alla. Den genomsnittliga avgiften för de ursprungliga tillstånden är . Flertalet av dessa programföretag har uppvisat förluster. Mycket talar för att man avvecklar de genomgående höga koncessionsavgifterna för de befintliga tillstånden ner till en rimlig nivå när nu ett nytt system för tilldelning av tillstånd har trätt i kraft, där avgiften uppgår till högst . Regeringen bör föreslå en avvecklingsplan för koncessionsavgifterna i de s .k. gamla tillstånden ner till nivån för de nya tillstånden. bör begära ett sådant förslag av regeringen. 7 kap. i radio- och tv-lagen föreskriver omfattningen av tid för annonsering i tv-program. De är betydligt snävare än de regler som anges i EG-direktivet på området. Omgivande länder följer EG-direktivets maximiregler. Det finns ingen anledning att skall utgöra undantag genom snävare reglering. Ett exempel på hur nuvarande regler slår är att kanalen TV4 Fakta nu sänds från där reglerna är desamma som tv-direktivets. Liksom hos den kommersiella lokalradion får man förutsätta att det ligger i sändande bolags intresse att inte trötta ut tittarna med reklam. bör hos regeringen begära förslag på området. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av radio- och tv-lagen enligt vad i motionen anförs om generösare regler för programutbyte i närradion. Radio- och tv-lagen innehåller för närradion, utöver regler för reklam, sponsring och angivande av stationsbeteckning, endast en programregel för den enskilda tillståndshavaren, det så kallade riksförbudet. Regeln, vars syfte är att motverka nätverkssändningar, innebär att en tillståndshavares programutbud endast får innehålla program som har framställts särskilt för den egna verksamheten. Det finns ett undantag från bestämmelsen. Undantaget innebär att en tillståndshavare, under , får sända program som inte framställts för den egna verksamheten om innehållet i sändningarna: a) är av särskilt intresse för tillståndshavarens medlemmar, b) främjar kunskap och bildning, eller c) utgör upptagningar av lokala kulturella tillställningar. Undantaget som gäller är en utvidgning av det tidigare undantaget från riksförbudet. Syftet med utvidgningen är att göra det möjligt för tillståndshavarna att i viss omfattning kunna utbyta material som kan stimulera till kunskapsutveckling och kulturellt utbyte. Exempel på sådant material kan vara föreläsningar från högskolor, nyhetssändningar, samhälls- eller debattprogram. Exempel på lokala kulturella tillställningar kan vara upptagningar från konserter, gudstjänster, teaterföreställningar, etc. med anknytning till tillståndshavaren. Program av den typ som ofta förekommer i den kommersiella lokalradion, där modern musik på skiva blandas med kommentarer om t.ex. lokala kulturella evenemang, trafikupplysningar och lyssnartävlingar bör, enligt förarbetena, inte omfattas av undantaget. Den s.k. 10-timmarsregeln hindrar ett smidigt utbyte av programmaterial mellan föreningar som inte i första hand baseras på lokal anknytning, utan där det snarare är kultur eller intresse som utgör den gemensamma grunden för programmen.