mot · GT02MJ522 · 2005-10-05 00:00:00 — Stora krav måste ställas på transporterna för att minska dessa risker. Ett bra första steg har tagits när klassning som särskilt känsligt hav nu har gjorts. gäller det att ge denna klassning ett innehåll. har medfört att i det närmaste är ett innanhav i EU. Det bör underlätta samordnade aktioner för att förbättra östersjömiljön. är gödselhanteringen i de nya medlemsländerna och i dålig ur miljösynpunkt. Kunskapsöverföring från det framgångsrika svenska projektet pågår med hjälp av svenskt östbistånd. Detta är bra och bör även i fortsättningen prioriteras. Fiskekvoter för EU:s vatten bestäms numera på EU-nivå och fördelas ut till de olika medlemsstaterna. Det betyder för den enskilde fiskaren att det gäller att vara tidigt ute innan kvoten är slut. Det enskilda ansvaret för helheten tas över av centrala instanser. Ett sätt att öka det personliga ansvaret är att tilldelning av fiskekvoter sker på individuell basis. Dessa kan sedan ingå i ett handelssystem där kvoterna är möjliga att överlåta till andra. 10.2Övergödning av sjöar och hav Föroreningar till vatten kommer från många håll. Såväl luftburna föroreningar som läckage från mark har miljöpåverkan i vatten. Avlopp från allehanda mänskliga aktiviteter är kanske den viktigaste källan men den lättaste att kontrollera. Avloppsreningen har dramatiskt förbättrats på . Utvecklingen har gått från att skilja av fasta föroreningar till att minska innehåll av näringsämnen, kemikalier och tungmetaller. I de ekonomiskt utvecklade länderna har reningsverk byggts ut medan det till stor del ännu återstår i andra delar av världen. En svårighet är att nå en hög anslutningsgrad till avloppssystem. I tätorter är det relativt lätt att knyta samman avloppssystem och leda dem till ett reningsverk. Större industrier kan bygga egna reningsanläggningar. Däremot är avlopp från boende och verksamheter på landsbygden svårare att samla upp till rimlig kostnad. En ökad urbaniseringsgrad gör det således lättare att rena avlopp. En överanvändning av näringsämnen i jordbruket eller fel spridningstidpunkt medför lätt att en del av dessa hamnar direkt i vatten markvatten eller ytvatten. Likaså kan upplag av restprodukter eller ovarsam användning av t.ex. kemikalier medföra läckage eller spill till vatten. läcker ämnen till vatten även utan mänsklig påverkan. Det kan röra sig om betydande transport av näringsämnen och andra ämnen. Dessa bidrar i hög grad till den naturliga näringstillförseln och gradvisa igenväxningen av sjöar och vattendrag. Många av de åtgärder vi föreslår för att minska utsläppen av växthusgaser ger effekt också på problemet med övergödning. För att minska det kväve och fosfor som via vattendrag når ut i sjöar och i är det också viktigt att arbeta effektivt med olika former av kvävefällor. Exempelvis vill vi att våtmarker skall kunna återskapas särskilt på strategiska platser i avrinningsområdena för att de skall fånga upp närsalterna. Det behövs i detta arbete ett ökat samarbete mellan såväl markägare som kommuner och länsstyrelser för att på ett effektivt sätt begränsa utsläppen och att åtgärderna genomförs där de gör mest nytta. 11Naturen till vårt förfogande Det går inte att bortse från att naturmiljöer i större grad omskapas av människan men att livsbetingelserna ändras också av andra orsaker. Frågan är då om det är viktigt att bevara dagens miljö och i så fall i vilken utsträckning. Det finns ett musealt/historiskt intresse av att bevara arter. Det finns också ett nyttoperspektiv på bevarandet. Potentiellt kan vi dra nytta av alla arter. Ytterligare ett skäl är det etiska förhållningssättet där varje livsform har sin plats. Detta ställer krav på ett varsamt utnyttjande av naturresurserna. En prioritering måste dock alltid ske. Nyttan måste vägas mot eventuell risk. Priset, mänskligt och monetärt, för ett bevarande får inte bli för högt. Det kan rent av vara önskvärt att utrota vissa livsformer som sjukdomsalstrande bakterier. Det finns en föreställning om att människan är en del av naturen och måste underordna sig den. Vi tar avstånd från detta synsätt. Självklart måste människan ta hänsyn till annat levande. Däremot är det för oss lika självklart att människan skall försöka skapa så gynnsamma betingelser som möjligt för sig och sina fränder. som antogs i syftar till att varsamt bruka och utnyttja naturen. Naturresurserna skall inte förödas eller förbrukas utan försörja mänskligheten också under kommande generationer. Avsikten är att åstadkomma vad man kallar ett hållbart brukande. Det finns således ingen motsättning mellan bevarande och brukande. Tyvärr framställs det ofta så i . Det är allvarligt eftersom ett sådant synsätt kan leda till åtgärder som både är onödiga och kostsamma. Ett uthålligt brukande medför ändrad markanvändning när behoven ändras. Så medför t.ex. en ökad produktivitet och ändrade brukningsmetoder i jordbruket minskat behov av mark för livsmedelsproduktion. En fråga man då ställs inför är hur den överflödiga marken skall användas. Utifrån Agenda 21-perspektiv bör man hitta en ny användning som bättre tillfredsställer aktuellt behov. Energiproduktion kan vara ett sådant, odling av skogsråvara ett annat. Anlägger man i stället ett bevarandeperspektiv skall marken fortsätta användas för livsmedelsproduktion eller i vart fall fortsätta att odlas jordbruksgrödor på. Det behöver inte finnas en motsättning mellan de olika synsätten men kommer oundvikligen en brytpunkt. Det är alltid värdefullt att av historiska skäl bevara föremål, byggnader och landskapstyper. På så sätt kan man få ett begrepp om hur verkligheten såg ut tidigare. När det gäller odlingslandskapet finns ytterligare ett skäl, nämligen att bevara genetiskt material som annars helt skulle försvinna. Det gäller såväl domesticerade växter och djur som vilda arter vilka är beroende av kulturlandskapet. Det går däremot inte att bevara allt, och all mark bör inte användas på samma sätt som . En frysning vid nuvarande tillstånd innebär att vi avhänder oss möjlighet att förbättra livsvillkoren för framtiden. 11.2Naturvård till gagn för alla Den svenska allemansrätten är unik och bör bevaras. Den ger människor möjlighet att nyttja mark och skog, även då hon inte äger den själv. Detta ställer även krav på att den enskilde nyttjar denna frihet under ansvar. Det miljöområde som enbart är nationellt är naturvården. Det är viktigt att bevara vissa naturtyper orörda, eller i det skick de är . Ofta är det landskap som påverkats av generationers skötsel som är hotade därför att det ger bättre avkastning att ändra skötselmetoder. Om det offentliga vill bevara ett område mark eller undanta det från gängse markanvändning skall nuvarande markägare ersättas för detta. Vi menar också att om avsikten är att marken skall bevaras är det lämpligt att nuvarande markägare fortsätter att sköta den. Hos många finns redan traditionen att vårda och värna starkt inbyggd. ansvar för bevarande är särskilt starkt när det som hotas har en bas i . Om det däremot finns i större omfattning någon annanstans minskar ansvaret här. Att bevara allting som finns också på regional och lokal nivå är inte befogat. En helhetsbedömning måste göras. Allting som finns måste inte bevaras och nya arter måste tillåtas få fäste i . I dagens undandras stora arealer från produktion. Främst gäller det skogsmark. Det sker också ett önskemål om återgång till improduktiv markanvändning i form av ökade arealer ängs- och hagmark. Enligt vår mening är det inte befogat att undanta så stora arealer från produktion som avsikten är . Urvalet av skogsmark bör göras noggrant och eftersom det i huvudsak är kulturskog som berörs kräver den skötsel. Enligt vår mening är det bäst om hittillsvarande brukare mot ersättning fortsätter sköta sin mark och skog. Det finns inget självändamål i att staten äger mark som skall skyddas. Tillskapandet av ängs- och betesmark måste föregås av en behovsinventering både vad gäller areal och vilka typer som bör bevaras och eventuellt tillskapas. Strandskyddet är absolut. Ingen bebyggelse får ske men det finns möjlighet till dispens från förbudet. Med tanke på att är rikt på sjöar och vattendrag samt har en lång kust är detta en orimlig ordning. Enligt vår mening måste detta ändras. En generell rätt till bebyggelse skall finnas men med möjlighet till förbud. Då ökar möjligheten till exempelvis strandnära bebyggelse i de stora delar av som är glest befolkade. kan skyddet bevaras i de hårt exploaterade delarna. I en avvägning mellan bevarande och brukande måste också ingå vilken påverkan en åtgärd har på människors möjlighet att utöva sin näring och möjligheterna att bo och verka i det område som berörs. Åtgärden måste leda till ett socialt, miljömässigt och ekonomiskt hållbart samhälle. 11.3Avfall som tillgång eller problem Avfall har länge varit en stor miljörisk. Det gäller biologiskt avfall från människor och djur såväl som överskottsmaterial från gruvbrytning och restprodukter vid industriprocesser. Avfall är en av huvudkällorna till miljöförstöringen. Om man tror att alla resurser är ändliga är det ett självändamål att återanvända så mycket som möjligt av avfall och restprodukter. Det kan finnas ekonomiska skäl till återanvändning om det ställer sig billigare än nyproduktion, men detta grundar sig på ett helt annat synsätt. 11.4Kretsloppet mål eller medel Tankemodellen bakom ordet kretslopp är att resurser skall återanvändas eller återföras till naturen i annan form än de togs ut. Detta synsätt kan leda till resursslöseri. Enligt vår mening skall avfall tas till vara på ett så resurseffektivt sätt som möjligt. Det kan innebära återvinning och återanvändning. Det kan innebära förbränning eller rötning där energivärdet tas till vara och i undantagsfall deponering. Detta innebär att den s.k. avfallshierarkin inte skall vara styrande utan att en bedömning från fall till fall måste göras. Hur avfallet tas om hand beror således på flera faktorer. Prisrelationer mellan råvara och returprodukt, energikostnad för såväl transport som värmeproduktion är viktiga parametrar. Viktigt är naturligtvis också att avfallshanteringen sker utan att omgivande miljö påverkas negativt. Återanvändning får inte bli självändamål. En mycket stor del av avfallet är plast eller organiskt material. Det har därför alltid ett bränslevärde. Prisrelationen mellan energivärde och råvaruvärde bör vara avgörande för hur en restprodukt tas om hand. Det går även att tillgodogöra sig avfall på andra sätt. Energivärdet kan tas till vara genom utvinning av gas. Organiskt material borde kunna återföras som gödning till marken. Detta kräver dock långtgående rening. Vi avvisar en skatt på avfallsförbränning vilken kan leda till att avfall inte nyttjas på bästa sätt. 11.5De diffusa utsläppen av långlivade bioackumulerande ämnen och kemikalier Den kanske svåraste miljöutmaningen är att begränsa de s.k. diffusa utsläppen av miljö- och hälsofarliga ämnen. Många produkter och produktionsprocesser leder till många små utsläpp som är svåra att komma till rätta med. Det är därför viktigt att forskning om olika ämnens farlighet prioriteras så att det inte tar innan farliga ämnen kan fasas ut. Det är också viktigt att så långt det är möjligt integrera miljöaspekter i produkternas hela livslängd från produktion till avfallshantering. Detta gäller också tjänsteproduktionen och transporterna av både människor och varor. pågår ett harmonieringsarbete för krav på kemikalier i EU. Detta arbete är viktigt. Det är tillfredsställande att ett gemensamt regelverk kommer till stånd. I avsaknad av detta har företag haft mycket olika villkor beroende på vilket land de verkat i. Detta har varken gagnat miljön eller konkurrensen. REACH som förslaget förkortas kommer att vara till stor nytta. får då samma regelverk som övriga medlemmar. Efter detta bör man inte längre införa nya nationella särkrav i . har varit en föregångare med att införa ekonomiska styrmedel i form av miljöskatter och miljöavgifter. Jämfört med traditionell reglering (t.ex. ) har ekonomiska styrmedel den stora fördelen att de är kostnadseffektiva, dvs. renar en viss mängd till så låg kostnad som möjligt. De verkar också stimulerande på teknikutveckling, och svarar mot en utvecklad form av PPP (principen att förorenaren betalar). En förorenare betalar då inte endast för rening utan även för den skada som utsläppen förorsakar. Ekonomiska styrmedel är också väl lämpade för de utspridda och diffusa föroreningskällor som dominerar problembilden . har s.k. grön skatteväxling genomförts. Innebörden är att skatt på miljöfarlig verksamhet höjs medan skatt på arbete sänks. Avsikten är att högre priser på det som är skadligt skall minska användningen. Om detta blir fallet kommer skatteintäkterna att minska. Är avsikten att skattenivån skall vara densamma måste därför skattehöjningen på miljöstörande verksamhet med nödvändighet bli så låg att någon beteendeförändring inte kommer till stånd. Den gröna skatteväxlingen har blivit ett sätt att i synnerhet höja energiskatter. Då den svenska energiintensiva industrin inte kan få sina villkor alltför mycket försämrade är det hushållen som fått bära bördan av ökade energiskatter. Skatten som sänkts har endast till del kommit hushållen till godo. Därmed har skatterna för hushållen höjts. Vi vill sänka det totala skattetrycket. Inte växla en skatt mot en annan. Därför delar vi inte synsättet om en grön skatteväxling. Det miljöarbete som utförs i EU:s regi har stor betydelse eftersom de gemensamma reglerna omfattar ett stort område. Än viktigare kommer det att bli då de nya medlemsländerna fullt ut kommer med i samarbetet och när kunskapsspridningen ökar. EU bör vara den arena där miljöpolitik huvudsakligen drivs. Förslag till åtgärder får stort genomslag och berör många människor. Därtill skapar gemensamma regler och normer i EU konkurrensneutralitet mellan verksamheter i olika länder. Innebörden är att inte onödigtvis skall införa hårdare krav än vad som överenskoms gemensamt i unionen. På svensk nivå är det viktigt med enhetliga regler i hela landet. Det gäller naturligtvis reglerna i sig men också tillämpningen av dem. brister detta ordentligt. Olika kommuner och länsstyrelser tillämpar det nationella regelverket på olika sätt. Detta är otillfredsställande. I stället för myndighetskontroll som enda bevakningsåtgärd borde man kunna överlämna mer av ansvaret till företag genom egenkontroll. Detta underlättas av att alltfler företag har infört certifierade miljöledningssystem. Hushållens miljöpåverkan är inte skild från andras. Energianvändning och avfall är de två stora källorna till miljöbelastning. Det betyder att den viktigaste metoden för att minska hushållens miljöstörningar är att förbättra infrastrukturen. Avlopp, uppvärmningssystem och kommunikationer är tre viktiga områden där offentliga insatser får stor betydelse för hushållens miljöpåverkan.