ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GT02Ju244 · 2005-09-20 00:00:00 — beslutar i enlighet med vad som anförs i motionen att det subjektiva rekvisitet direkt uppsåt i 4 kap. 1 a § första stycket också skall anses föreligga när det med hänsyn till gärningsmannens faktiska koppling till och samröre med övriga led i människohandeln och till de faktiska omständigheterna i övrigt är rimligt att anta att gärningsmannen vid brottstillfället hade kunskap om att syftet med gärningen var att offret skulle utnyttjas för sexuella ändamål. Människohandel är ett avskyvärt brott och konsekvenserna för offren är förödande. Offren lever ofta under slaveriliknande förhållanden, som de utnyttjas, förödmjukas, skändas och t.o.m. dödas. Detta gäller naturligtvis särskilt i de fall där sexuellt utnyttjande och sexuella perversioner finns med i bilden. Den gränsöverskridande handeln med människor för exploatering är ett ökande fenomen. Här utnyttjas ofta kvinnors och barns särskilt sårbara situation. De rekryteras, transporteras och säljs för att utnyttjas i prostitution och på andra sätt. I värsta fall blir de mördade, antingen för att undanröjas eller som en del i den sexuella perversionen. I dagens lagstiftning krävs det för straffbarhet att handeln skett i direkt syfte att offret skall utnyttjas för sexuella ändamål. Jag är medveten om att det för straffrättsligt ansvar inte krävs att något utnyttjande verkligen har skett, utan att det räcker med syftet. Lika medveten är jag dock om att det i allmänhet är enklare att bevisa en handling än ett syfte. Som jag uppfattar det skall för straffbarhet syftet kunna bevisas i alla led i den kedja som utgör en organiserad människohandel. Detta beviskrav är alldeles för högt ställt. Det kan vara mycket svårt att bevisa att syftet sexuella ändamål är känt och omfattat i hela kedjan. Organisationerna som opererar inom området kan vara uppbyggda på olika sätt, och det är inte alldeles givet att alla led i kedjan känner till det verkliga eller slutliga ändamålet med människohandeln. I varje fall torde detta vara den legala utväg som advokater och klienter kommer att använda sig av vid lagföring och i domstolar. Mot den bakgrunden är det önskvärt att det subjektiva rekvisitet direkt uppsåt 4 i kap. 1 a § första stycket också skall anses föreligga när det med hänsyn till gärningsmannens faktiska koppling till och samröre med övriga led i människohandeln och till de faktiska omständigheterna i övrigt är rimligt att anta att gärningsmannen vid brottstillfället hade kunskap om att syftet med gärningen var att offret skulle utnyttjas för sexuella ändamål. Det torde ankomma på utskottet att utarbeta en författningskommentar med denna innebörd.
mot · GT02Ju245 · 2005-09-19 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag om lag om ett straffrättsligt ansvar för underlåtenhet att bistå nödställd i enlighet med vad som anförs i motionen. Det finns i svensk rätt ingen allmän skyldighet att bistå personer som befinner sig i livsfara eller i allvarlig fara för sin hälsa. Under vissa speciella omständigheter kan den som iakttar ett pågående allvarligt brott och som har möjlighet att larma polis eller annan, men underlåter att göra det, straffas för underlåtenhet att avslöja brott. I speciallagstiftning finns också vissa skyldigheter, t.ex. att varna och larma vid brand och att stanna kvar på plats om man har haft del i uppkomsten av en trafikolycka. Jag anser att det bör införas ett straffrättsligt ansvar för den som underlåter att tillkalla hjälp eller att försöka rädda eller på annat sätt bistå en nödställd person som befinner sig i allvarlig fara för liv eller hälsa. I ringa fall skall dock inte dömas till ansvar och inte heller om ett ingripande inte kunde ske utan fara för den ingripande eller någon annan. Det är viktigt för ett fungerande rättssamhälle att människor inte får vara hur likgiltiga som helst inför andra människors väl och ve. Lagstiftningen behövs därför att det verkar som om likgiltigheten, eller intresset av att inte bli inblandad, ökar i samhället. Jag är övertygad om att en lagfäst skyldighet att bistå kommer att leda till att det blir lättare för en nödställd att få hjälp, inte bara genom en förbipasserandes försorg utan också genom att flera förbipasserande kan förmå varandra att bistå på ett aktivt sätt. I tidigare behandling av motsvarande förslag har justitieutskottet bland annat uttalat att det sannolikt finns ett stöd i det allmänna rättsmedvetandet för att straffrättsligt reglera underlåtenhet att bistå nödställd. Utskottet har också uttalat att det kan finnas ett värde i att samhället bekräftar den allmänna moraliska skyldighet som finns att hjälpa någon som befinner sig i en nödsituation. Utskottet har dock menat att svårigheter föreligger för enskilda att avgöra när de är skyldiga att ingripa samt för domstolar att utan preciseringar tillämpa en sådan lagstiftning. Jag menar att det sannolikt blir enklare att utan preciseringar tillämpa en strafflagsbestämmelse om att bistå nödställd än vad som gäller beträffande huvuddelen av befintlig svensk lagstiftning. Det blir fråga om att i efterhand bestämma händelseförloppet och vad som kan anses vara att bistå respektive att inte bistå. Den aktiva handling som eftersträvas när det gäller att bistå nödställd är av positivt slag. I stort sett varje åtgärd liten som stor som kan vidtas med detta mål i sikte leder ju till straffrihet.
mot · GT02Ju246 · 2005-09-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av information och utbildning inom polis och rättsväsende om skärpningen i djurskyddslagen. är handläggningstiderna inom rättsväsendet alldeles för långa och kunskapen om djurskyddsfrågorna bland berörd personal varierar. Straffbestämmelsen i 36 § djurskyddslagen har höjts från fängelse till maximalt , vilket signalerar att man ser allvarligt på brott mot djurskyddsbestämmelserna. Regeringen har ett ansvar för att klar och entydig information kommer polis och rättsväsende till del. Dessa måste bli medvetna om de skärpta kraven på att djurärenden skall prioriteras, i linje med vad den nya lagstiftningen ger uttryck för. Ärenden som rör brott mot djurskyddsbestämmelserna måste handläggas snabbare och med större kompetens. Det behövs därför både personalförstärkningar och utbildningsinsatser.
mot · GT02Ju247 · 2005-09-19 00:00:00 — beslutar att en ny bestämmelse av följande lydelse införs i 1 a § lagen (1988:609) om målsägandebiträde: Har efterlevande make, sambo, bröstarvinge, fader, moder eller syskon till någon som dödats genom brott med hänsyn till sina personliga förhållanden eller andra omständigheter behov av ett målsägandebiträde skall ett sådant biträde förordnas när förundersökningen har inletts. För ett förordnande enligt denna paragraf gäller i övrigt samma bestämmelser som för ett målsägandebiträde åt en målsägande. Rätten till målsägandebiträde bör utvidgas till att avse även vissa efterlevande som inte direkt intar målsägandeställning. En utveckling mot fler målsägandebiträden för efterlevande, t.ex. i den s.k. Stureplansrättegången, i rättegången efter morden i och i brandrättegången i , är rimlig. Utvecklingen går också hand i hand med den utveckling som skett i rättspraxis vad gäller närståendes rätt till ersättning för psykiska besvär som utgör personskada. Det är rimligt med en utveckling mot att även de närstående till ett brottsoffer är att betrakta som indirekta brottsoffer och att de därmed också har rätt till stöd och hjälp. Jag föreslår mot denna bakgrund att beslutar att 1 a § lagen (1988:609) om målsägandebiträde skall lyda: Har efterlevande make, sambo, bröstarvinge, fader, moder eller syskon till någon som dödats genom brott med hänsyn till sina personliga förhållanden eller andra omständigheter behov av ett målsägandebiträde skall ett sådant biträde förordnas när förundersökningen har inletts. För ett förordnande enligt denna paragraf gäller i övrigt samma bestämmelser som för ett målsägandebiträde åt en målsägande.
mot · GT02Ju248 · 2005-09-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en ny strategi för hur stödet till brottsoffer skall utformas. begär att regeringen lägger fram förslag till sådan ändring i förundersökningskungörelsen (1947:948) att brottsoffrens delaktighet i rättsprocessen ökar i enlighet med vad som anförs i motionen. En viktig del av förtroendet för hur ett rättssamhälle ser ut och hur det utvecklas är hur samhället ser på och behandlar brottsoffer. Den absolut viktigaste grunden för brottsoffrens ställning är hur brott beivras och brottslingar lagförs och döms. Självfallet behövs också stöd och skydd för brottsoffret, en attitydförändring, ökad kunskap och ett utvecklat samarbete. En överslätande och förstående attityd gentemot brottsoffret kan aldrig helt ersätta det samhälleliga stöd som faktiskt uttrycks genom att rimliga straff skall följa på begångna brott. För ett bra arbete med att stärka och stödja brottsoffer behövs ett kraftfullt, rättvist, förutsägbart och pålitligt rättsväsende. På denna avgörande punkt har den socialdemokratiska politiken under framför allt varit förödande. Brottsoffren har inte bara känt sig kränkta av brottet, utan även och kanske ännu mer av samhällets tydliga ointresse för offret och förstående fokus på brottslingen och dennes behov och önskningar. Det är därför viktigt att dagens åtgärder blir konkreta och påtagliga och att de inte bara handlar om prat och en klapp på axeln. Vi måste i det svenska rättssamhället nu göra upp med det förflutna och ge brottsoffren och deras anhöriga ett rejält och ärligt stöd. I en strategi för att arbeta med brottsofferfrågorna måste därför ett mycket tydligt samhälleligt ställningstagande för brottsoffret och mot brottslingens gärning finnas med. I strategin måste också ett helt nytt och bejakande synsätt på ersättningar och skadestånd till brottsoffer anläggas, utan att vi för den skull behöver få en amerikaniserad skadeståndsrätt. Dessutom måste lagstiftningen utformas så att brottsoffer i större utsträckning kan påräkna andra människors stöd vid och efter brott. Jag har t.ex. i en annan motion föreslagit att underlåtenhet att bistå nödställd skall kriminaliseras. Det är viktigt att på alla sätt öka brottsoffrens känsla av trygghet, som det är angeläget att se till att de känner sig delaktiga i den aktuella rättsprocessen. är det mycket vanligt att åklagare varken träffar eller talar med målsäganden innan huvudförhandlingen äger rum. Det borde ankomma på åklagaren att ta initiativ till ett informationssamtal med målsäganden. I detta samtal borde bl.a. ingå att förklara rättsprocessen och de olika aktörernas roller. Mot den bakgrunden föreslår jag att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ytterligare förändringar i förundersökningskungörelsen (1947:948) i syfte att öka brottsoffrens delaktighet i rättsprocessen.
mot · GT02Ju249 · 2005-09-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om andlig vård vid häkten och fängelser. Att hamna i häkte eller fängelse innebär en utsatt situation. Då aktualiseras flera svåra livsfrågor och det finns stora behov av någon att tala med. Sådana samtalspartner finns tillgängliga genom de trossamfund som erbjuder andlig vård. Företrädare för olika religioner och trossamfund gör en viktig insats för de intagna. Staten bidrar genom anslag till en del av finansieringen av dessa insatser. Detta gäller dock inte för präster från utan deras insatser på häkten och fängelser betalas av respektive stift. På grund av den försämrade ekonomiska situationen för har det blivit allt svårare att avsätta medel för fängelseprästernas tjänstgöring. har kyrkans tjänster efterfrågats alltmer. Det förefaller rimligt att präster på häkten och i fängelser finansieras på samma sätt som andra trossamfunds själasörjare. Därmed tar samhället ett ansvar för en likvärdig andlig vård vid häkten och fängelser.
mot · GT02Ju250 · 2005-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lokalisera en fjärde polishögskola till och att befintlig distansutbildning av poliser i ges möjligheter att utvecklas ytterligare. Regeringsföreträdare har uttalat att polisutbildning bör finnas på fler orter än dagens som är /, och . Jag delar till fullo den uppfattningen. En spridning av polisutbildningen i landet breddar rekryteringsunderlaget och innebär att närliggande polismyndigheter lättare kan bemannas med poliser som dessutom sannolikt lättare stannar kvar på trakten efter avslutad utbildning. Detta styrks av erfarenheter från den distansutbildning av poliser som pågår i . Från bl.a. , som är ett gemensamt bolag ägt av kommunerna , har föreslagits att en fjärde polishögskola bör lokaliseras till Mittdalarna. Vidare arbetar de för att befintlig distansutbildning av poliser i ges möjligheter att utvecklas ytterligare. Jag ställer mig bakom förslaget.
mot · GT02Ju251 · 2005-09-20 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag till lagändring så att det blir straffbart att rymma från svenska fängelser. Den socialdemokratiska regeringens inställning till brottslingar är alltför daltande och dumsnäll. Dessvärre påverkar det även den svenska kriminalvårdens agerande. De senaste årens allvarliga händelser på flera anstalter är flagranta exempel på godtrogenhet och slapphet inom de delar av kriminalvården som hanterar våra värsta förbrytare. Det finns mycket att säga om hur den svenska kriminalvården fungerar och vilka åtgärder som bör vidtas. En enkel åtgärd som inte löser alla problemen, men som är principiellt viktig, kan omgående fatta beslut om. Det är att se till att det blir straffbart att rymma från svenska fängelser. får det knappt märkbara konsekvenser för en intagen om han eller hon rymmer i samband med sjukhusbesök eller liknande, vilket är det vanligaste sättet att rymma. Inte heller vid spektakulära rymningar är själva rymningsförsöket straffbart. Det är inte acceptabelt. Regeringen skall därför återkomma med förslag till lagändring så att det blir straffbart att avvika från svenska fängelser. Påföljden bör vara så pass kännbar att den avskräcker intagna från rymningsförsök.
mot · GT02Ju253 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda förutsättningarna för inrättande av en fjärde polishögskola i . Polisens rekryteringsproblem är störst på mindre orter och i glesbygd, som i Bergslagen och skogslänen. Det har visat sig att lokal anknytning är en sak som gör det möjligt att rekrytera poliser till mindre orter och landsbygd efter avslutad utbildning. Det är angeläget att både rekryteringen till polishögskolorna och skolornas lokalisering har god regional spridning. Då kan förutsättningarna för små orters polisbemanning förbättras. borde vara en idealisk plats för inrättande av en ny polishögskola. En sådan utbildning borde passa profil mycket väl, med tanke på det kunnande som finns kring hantering av sprängämnen och närheten till övningsanläggningar för både bilkörning och . I finns en betydande kunskap om säkerhetsfrågor i vid bemärkelse, t.ex. ambulansutbildning. Därför talar mycket för att inrätta en fjärde polishögskola i . När jag 2002 föreslog att en ny polishögskola skulle lokaliseras till län menade justitieministern att idén var bra, men ingenting har hänt. sade : Det behövs fler orter för att underlätta rekryteringen från hela landet men också för att få poliser i hela landet. har vi exempelvis ingen polisutbildning i Väst- och I ett svar på min skriftliga fråga sade : Dagens polisutbildning som sjösattes fungerar bra på många sätt men behöver nu utvecklas vidare för att möta samhällets alltmer ökade krav på polisen. Därför kommer jag att ta initiativ till en utredning som får i uppdrag att utvärdera den befintliga polisutbildningen samt lämna förslag på förbättringar bland annat när det gäller innehållet i utbildningen och var utbildningen bör vara placerad i landet framöver. I en utredning bör möjligheter och förutsättningar att lokalisera en ny polishögskola till ingå. En polishögskola i län skulle kunna locka unga människor från Bergslagen och skogslänen att söka till . Här finns också möjlighet att knyta en sådan till Campus och . Polisen fattar själv beslut om lokalisering av polisutbildningen, men de redan befintliga förutsättningarna talar för en fjärde polishögskola i .
mot · GT02Ju254 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsättningen av högre domare. Vem blir domare i ? President har nominerat en strängt konservativ domare, , till en ledig plats efter en avliden domare. väntar en spännande strid huruvida senaten skall godkänna presidentens favorit. Allt sker inför öppen ridå. Amerikanerna och vi andra får en möjlighet att själva bilda oss en uppfattning om denne är värdig det stora förtroende det innebär att utses till ett av förnämsta ämbeten; att vara en av de nio ledamöterna i the Supreme Court. Varför har vi inte motsvarande möjlighet i ? Här sker regeringens utnämning av domare i och Regeringsrätten undanskymt, tyst och stilla. Hur många svenskar känner namnen på någon av domarna i HD och Regeringsrätten? Ett undantag är troligen som blivit rikskändis inte för sina domaregenskaper utan tyvärr på grund av sina sexköp. Jag menar inte att skall kopiera den amerikanska modellen. Men jag vill förändra sättet att utse högre domare. Låt utse justitieråd i HD och regeringsråd i Regeringsrätten i stället för regeringen. Det skulle leda till större öppenhet och ökad demokrati vid tillsättningarna. För en ordning där utnämner domare talar demokratiska hänsyn. Domarutnämningarnas legitimitet bör hämtas direkt från det organ som representerar landets medborgare. Den inledande beredningen bör göras av ett särskilt beredningsorgan i form av en domarbefattningar som skall var organisatoriskt självständig från såväl riksdag som regering. Nämnden bör bestå av representanter för domarkåren, och allmänheten. Beredningsorganets uppgift skall vara att lämna förslag till regeringen på lämpliga kandidater. Regeringen lämnar förslaget i en proposition vidare till . Detta skulle innebära en öppnare utnämningsprocess. har inrättat en ny oberoende statsrevision. Oberoende måste också prägla utnämningen av landets högsta domare. sker tillsättningarna genom kallelse till vissa utvalda jurister. Ge i stället alla intresserade jurister möjligheter att söka högre domartjänster. För ett ansökningsförfarande talar öppenhets- och demokratihänsyn. Den svenska offentlighetsprincipen innebär att uppgifter om dem som har sökt en anställning som högre domare skulle komma att bli tillgängliga för allmänheten. Detta ger i sin tur möjlighet till såväl granskning som offentlig debatt. Ett ansökningsförfarande kan även ge uppslag på nya kandidater som det inte finns kännedom om eller som av en eller annan anledning glömts bort. Ett sådant förfarande där man ansöker om anställning även till de högre domarbefattningarna skulle säkert innebära att kännedomen om lämpliga kandidater som bor utanför skulle öka. Enligt rekommendation 1994 bör de verkställande och lagstiftande makterna garantera domarnas självständighet och att inga åtgärder vidtas som kan äventyra denna självständighet. Detta tillgodoses bäst, anser jag, genom ett öppet ansöknings- och tillsättningsförfarande där har det avgörande beslutet om vem som bäst uppfyller de stora krav som skall ställas på landets högsta domare.
mot · GT02Ju255 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet till avstängning av polis. Lagen om offentlig anställning () gäller också arbetstagare inom polis och åklagarväsende. Dessutom finns särskilda bestämmelser om handläggningen av anmälningar mot anställda inom polisen. Där är huvudregeln att en sådan anmälan ska överlämnas till åklagare för prövning om åtal ska väckas eller inte. som åklagare och annan polis utreder ärendet är polisen fortfarande i tjänst. Det finns inga lagliga möjligheter att t.ex. stänga av vederbörande utredning pågår. Vår uppfattning är att polis som är misstänkt för viss brottslig verksamhet skall kunna avstängas från sin tjänst . är det möjligt att omplacera vederbörande, men det är inte tillräckligt. Omplacerad polispersonal är fortfarande polis, med rätt till myndighetsutövning. Det är heller inte rätt att, som hänt i en del fall, sjukskriva vederbörande . Sjukförsäkringen skall inte användas som ett instrument för att kunna vara borta från tjänst under utredningstid. Den skall inte betala en persons uppehälle, hans fall utreds utan är ett skydd till personer som är sjuka inte någon form av inkomstförstärkning för den som av någon anledning inte vill eller kan vara på sitt arbete. De hinder som finns i lagstiftningen för att med lagliga medel stänga av polis som anklagas för grov kriminalitet bör tas bort och lagstiftningen ändras.
mot · GT02Ju256 · 2005-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att Datainspektionen ges ett övergripande tillsynsansvar på nationell nivå vad gäller kameraövervakning. Kameraövervakning av medborgarna har fått en allt större omfattning. När vi rör oss utanför vårt hem kan vi snart sagt överallt bli utsatta för kameraövervakning. Starka invändningar kan resas mot denna utveckling ur integritetssynpunkt. Den allmänna brottsutvecklingen och de rättsvårdande myndigheternas misslyckande med att hävda rättstaten har dock gjort att medborgarna har känt sig tvingade att ta till metoder som inte är önskvärda ur ett integritetsperspektiv. Det har visat sig att kameraövervakning är ett effektivt sätt att lösa allvarliga brott. Det är dock mer tveksamt om kameraövervakning har någon större effekt för att förhindra brott. Kameraövervakning har dock kommit för att stanna och det är därför viktigt att vi har lagregler som är tydliga med att dra upp gränser när kameraövervakning är tillåten och hur det insamlade materialet får användas. Det är därför av vikt att tillståndsgivning och tillsyn sker på ett rättssäkert och effektivt sätt. Enligt lagen om allmän kameraövervakning är det landets 21 länsstyrelser som har tillsynsansvaret över allmän kameraövervakning när det avser platser dit allmänheten har tillträde. Är det kameraövervakning av en plats dit allmänheten inte har tillträde har det betydelse om kamerautrustningen är digital eller analog. Är det fråga om digital kamerautrustning så kan det bli fråga om behandling av personuppgifter enligt personuppgiftslagen, som faller under Datainspektionens tillsynsansvar. Detta är inte någon bra ordning. För den enskilde medborgaren torde det inte ha någon avgörande betydelse om kameraövervakning är digital eller analog. En möjlighet för att få en rättssäker och effektiv tillståndsgivning och tillsyn vore att centralisera allt till en myndighet. Det finns dock skäl att låta länsstyrelserna ha kvar ansvaret för tillståndsgivning och tillsyn, men för att få en enhetligare tillståndsgivning och en bättre tillsynsverksamhet bör Datainspektionen ha en större och aktivare roll. Datainspektionen bör ges i uppdrag att: följa länsstyrelsernas tillståndsgivning och tillsynsverksamhet ge råd och utbildning i frågor om kameraövervakning följa och beskriva utvecklingen inom aktuellt område vara den myndighet som företräder vid internationellt samarbete. Genom en sådan reform skulle vi få en enhetligare tillståndsgivning ute på de olika länsstyrelserna och en effektivare tillsyn.