mot · GT02A370 · 2005-10-04 00:00:00 — Familjestabilitet bör vara ett politiskt mål, i första hand för barnens skull. Barn behöver båda sina föräldrar. Detta innebär att de övergripande förutsättningarna för familjer ska vara så goda som möjligt. Lagstiftning och sociala och ekonomiska stödformer bör utformas med utgångspunkt från att stabila familjerelationer är bra och eftersträvansvärt. När krisen i ett förhållande kommer ska man snabbt kunna få hjälp. vill ha en väl utbyggd och kostnadsfri familjerådgivning. Familjerådgivningen bör även ha resurser att erbjuda rådgivningssamtal i förebyggande syfte, inte bara i en krissituation. Enligt SCB har 43000 par ingått äktenskap , vilket är en 10-procentig ökning jämfört med . 19800 äktenskap upplöstes på grund av skilsmässa, vilket positivt nog är en minskning jämfört med föregående år. Vid det internationellt sett ändå stora antalet separationer finns ofta barn med i bilden. Nästan 50000 barn var 2003 med om att föräldrarna separerade. Separationer blir mindre vanliga med barnets stigande ålder. Men trots detta blir det med tiden ändå alltfler som lever skilda från en av sina ursprungliga föräldrar. Risken för separation är betydligt större i samboförhållanden än bland gifta. Det är dubbelt så vanligt att barn till sambor upplever en separation mellan föräldrarna som att barn till gifta gör det. bor 27procent av samtliga barn mellan med sin mamma och styvfar, eller hos sin pappa och styvmor. Minst en fjärdedel av dagens svenskfödda 17-åringar har alltså under sin barndom upplevt en separation mellan föräldrarna. Det är en betydligt större andel än för bara , då andelen uppskattades till . Går vi tillbaka till 1900-talets andra och tredje årtionde var det fråga om . Fenomenet med den frånvarande pappan utgör ett stort problem i med omfattande familjesplittring, något som är mycket olyckligt för såväl barn som pappor. ändrades bestämmelser om vårdnad m.m. (prop. 1997/98:7, bet. 1997/98:LU12). Ändringarna syftar till att bereda vägen för en ökad omfattning av gemensam vårdnad och betona principen om barnets bästa. Negativa konsekvenser av den nya lagstiftningen har synliggjorts, där barnet kommer i kläm. Mycket tyder på att barnens synpunkter och önskemål sällan tillvaratas. Vid vårdnadstvister bör nämndemän av båda könen finnas företrädda vid rättegången. Här kommer ofta olika synsätt till uttryck, och den samlade kompetensen från såväl manliga som kvinnliga nämndemän ger bästa förutsättningen för bra beslut. Avgörande för fortsättningen är ofta hur den efter en skilsmässa gestaltar sig och vilka rutiner som då skapas. Vid tillfällen när livet ställs på kant och kraftigt förändras kan det vara svårt att skapa hållbara strukturer. Ett stödprogram för pappor som stärker dem att bibehålla kontakten med sina barn och att praktiskt kunna genomföra detta, skulle för många utgöra en värdefull insats. Programmet kan organiseras via familjecentrum eller socialtjänst. Regeringen bör initiera en försöksverksamhet i några kommuner. 13Frihet från könsrelaterat våld Bristen på jämställdhet tar sig ytterst uttryck i det ökande våldet mot kvinnor. Även på arbetsplatser utsätts kvinnor (och män) för sexuella trakasserier. EU har en gemensam definition av vad sexuella trakasserier innebär, nämligen oönskat beteende av sexuell natur som uttrycks fysiskt, verbalt eller icke-verbalt. Detta kommer fortsättningsvis att betraktas som könsdiskriminering och därmed flyttas brottet från till jämställdhetslagstiftningen. Via jämställdhetslagen kan den drabbade snabbare få sin sak prövad via fackliga förhandlingar eller genom en anmälan till JämO. välkomnar att EU driver på i denna sak. Det är helt oacceptabelt att kvinnor ska behöva leva med risken att utsättas för våld och övergrepp. I betänkande 1998/99:JuU3 beslutades om en ändring av fridskränkningslagen. Det är uppenbart att denna förändring inte var tillräckliga. hävdade i enlighet med Lagrådets yttrande att lagen om fridskränkningsbrott ger stora tolkningssvårigheter. Det är otillfredsställande att riksdagsmajoriteten stiftar lagar som innehåller uppenbara brister och som inte blir det stöd för misshandlade kvinnor som krävs. anmäldes 67089 fall av misshandel eller grov misshandel. Av dessa var 10419 sexualbrott och 2631 våldtäkter. har antalet anmälda våldtäkter ökat med 819 och antalet sexualbrott med 2740. Föregående års statistik är ett led i en ökning, då fler fall av kvinnomisshandel än anmäldes. Våldtäkterna ökade och antalet fall av sexuellt ofredande . En anledning kan naturligtvis vara att mörkertalen krympt något, men detta kan och bör inte ses som ensam förklaring. Än leder bara var femte anmälan till åtal, och antalet kvinnor som drabbas utan att göra anmälan är fortfarande stort. Polis, åklagare, socialtjänst och hälso- och sjukvård brister fortfarande i rutiner och hantering av ärendena. Samarbetet mellan myndigheterna behöver fördjupas och handläggningen bli effektivare. Hela rättsapparaten måste arbeta snabbare. Polisens över åren kraftigt minskade resurser innebär ett urholkande av rättssäkerheten, och därför anslår betydligt mer resurser till rättsväsendet i sitt budgetförslag. Välutbildade poliser med kunskaper om orsakerna till våldsbrott och om hur våldet påverkar offret kan positivt bidra till kvinnans fortsatta agerande och hennes möjligheter att bli av med det ständiga hotet om misshandel, innan det är . Både polis och åklagare kan fortfarande göra mer i arbetet med att bekämpa våld mot kvinnor. Redovisningen av en inventering gjord i 11 av 21 polismyndigheter, som överlämnat till regeringen, visar bland annat att alltför stort ansvar läggs på den enskilda polisen. Videokamera används endast i vissa polisdistrikt. Detta är en bra metod för att säkra bevis under förutsättning att kvinnan inte motsätter sig att bli filmad. Vikten av att dokumentera misshandelsskador kan inte nog understrykas. anser att videofilmning för att dokumentera misshandel bör användas i alla polisdistrikt. Drogintag och alkoholkonsumtion, som ökar, utgör ofta katalysatorer i våldet mot kvinnor. Två tredjedelar av våldsbrotten mot kvinnor begås inomhus av en för kvinnan tidigare bekant person. Flera misshandelsfall sker när krogarna stänger. Det svenska dryckesmönstret innebär generellt att storkonsumtionstillfället är förlagt till veckoslut och helgdagar. Denna typ av konsumtion medför en ökad benägenhet för våldsbrott och annan kriminalitet. Resultatet av en ökad tillgänglighet innebär en ökning av misshandel som till stor del drabbar kvinnor. Innan försöksperioden med lördagsöppet var slutgiltigt utvärderad drog regeringen slutsatsen att alkoholforskarna som utvärderat försöket inte funnit någon större ökning av alkoholrelaterade brott. Forskarna underströk dock att uppgifterna om misshandel fortfarande var osäkra. Trots den ofullständiga utvärderingen föreslog regeringen att införa lördagsöppet i systembutikerna i hela landet. Efter att propositionen lagts fram kom säkerställda uppgifter om att misshandeln ökat i . röstade dock för att försöket skulle permanentas. Agerandet från regeringens sida har visat på en oroväckande nonchalans och respektlöshet för den verklighet som många kvinnor och barn lever i. Läs mer i motion om kvinnofrid (2005/06:Ju306). I förekommer ett slags förmedlingsverksamhet där svenska män för in utländska kvinnor i landet för att leva som gifta eller sambor. Många av dessa kvinnor ser i erbjudandet en möjlighet till ett nytt liv. Man flyr kanske från fattigdom i hopp om att få leva ett liv med högre materiell standard. Ungefär 300 av dessa kvinnor hamnar på kvinnojourer efter att ha misshandlats av sina män. Vissa av kvinnorna som kommer hit lever i en utsatt situation. De kan inte tala svenska, de känner inte vår kultur och de har ingen vänskapskrets. Risken att de ska leva ett isolerat liv är överhängande och beror till stor del på mannens vilja att hjälpa kvinnan att integreras i samhället. Uppehållstillstånd för att leva med sin make eller sambo beviljas till en början för en tvåårsperiod. Om förhållandet inom tvåårsperioden tar slut beviljas normalt inte fortsatt uppehållstillstånd utan personen får lämna landet. Den här regeln medförde att kvinnor som blev offer för våldsmän tvingades välja mellan att bryta med mannen, vilket skulle få den följden att hon utvisades, eller stanna hos den man som misshandlade henne. Det fanns alltså ett incitament inbyggt i systemet att stanna hos den man som slår. När man insåg att det fanns män som utnyttjade detta till att ta hit kvinnor för att sedan bryta med dem inom tvåårstiden ändrade man lagen så att kvinnor som misshandlats skulle kunna få en möjlighet att stanna i . Enligt för kvinnojourer i har den nya lagen dock inte inneburit någon förbättring i verkligheten. Kvinnor som borde fått stanna har inte fått det. Dessutom kan lagen indirekt anses etniskt diskriminerande. Praxis har nämligen utvecklats som innebär att invandringsmyndigheterna vid bedömningen tar i beaktande om våldet varit grovt. Om man bedömer att våldet inte varit grovt kan kvinnan således utvisas, vilket tydligen innebär att utländska kvinnor, i motsats till svenska, får utsättas för ett visst mått av våld. I ett fall, som valt som vägledande praxisfall i tolkningen av lagen, har en kvinna blivit misshandlat, hotad och våldtagen av sin man upprepade gånger. Trots att mannen dömts för våldtäkt sex gånger och för olaga hot två gånger bedömde inte dessa övergrepp som tillräckligt allvarliga för att bevilja uppehållstillstånd. Det finns exempel på män som fört in inte mindre än tolv utländska kvinnor till . En sådan man har varit gift med åtta av dem och sambo med fyra. Han har suttit i fängelse för kvinnomisshandel och anmälts för misshandel ett flertal gånger av olika kvinnor, men utan att dömas. En annan man har tagit hit en kvinna . Tre av dem har bott hos kvinnojourer sedan de misshandlats och hotats av mannen. När en man ansöker om att få ta in en kvinna till som ska bli hans hustru har ingen befogenhet att granska mannens förflutna för att se om han är dömd för sexualbrott eller liknande. Har fått kunskap om att något inte står rätt till i mannens liv kan verket ändå inte gå in och förhindra tillståndet, möjligtvis fördröja det. Lagstiftningen måste förstärkas för att skydda kvinnor som flyttar till för att gifta sig. borde ha en skyldighet att dels kontrollera hur många kvinnor den aktuella mannen tidigare fört in i , dels kontrollera i polisregistret om mannen tidigare misshandlat någon av dessa. Det är också viktigt att det finns specialkompetens hos personal som ska handlägga utvisningsärenden av kvinnor som kommit till för att leva med en man, vilka trots anmälan om misshandel utsätts för utvisningshot. har den nya lagen om utökat besöksförbud börjat gälla. Vi anser att det är bra att det nu är mannen som vid misshandel av kvinnan kan förbjudas att vistas såväl inom ett geografiskt område som i det gemensamma hemmet. Det är också vår mening att överträdelse av besöksförbud ska kunna ge strängare straff och att inskränkningar i mannens rörelsefrihet ska kunna göras med hjälp av elektronisk fotboja. En sådan övervakning ökar möjligheterna att säkerställa att besöksförbudet verkligen efterlevs genom att mannen ska kunna förbjudas att vistas såväl inom ett visst geografiskt område som i hemmiljön. På så sätt kan den hotade kvinnans trygghet och livskvalitet höjas. Regeringen bör återkomma med lagförslag härom. Det behövs radikala förändringar och större insatser för att hjälpa brottsoffren. Effektivitet, snabbhet och hög kvalitet vid handläggningen av brottsskadeärendena är nödvändigt för att garantera det enskilda brottsoffrets rätt till ersättning och behov av trygghet och stöd. I regleringsbrevet fick myndigheterna i uppdrag att handläggning ska ske . 2003 tog man bort kravet på att handläggning ska ske . Istället säger regeringen i regleringsbrevet att ärendena ska handläggas så snabbt som möjligt med hänsyn till den utredning som ärendet kräver. avgjordes av ärendena . är kritiska till att regeringen tagit bort kravet på handläggningstid. Målet för vår politik är att människor som drabbats av brott ska erhålla all den kvalitativa och kvantitativa hjälp de behöver för att kunna återgå till ett normalt liv. Bland annat behövs hjälpmedel som kan underlätta för den hotade kvinnan om hon råkar ut för ett överfall. Många kvinnor som vill ha överfallslarm har inte fått det. anser att hotade kvinnor ska få använda pepparsprej i självförsvar. Vi anser att man bör komma till beslut när det gäller hjälpmedel för kvinnor som lever med överfallshot och tillföra resurser för att tillgodose dessa behov. Alltför många män som förgriper sig på kvinnor får aldrig någon dom för de brott de begår. Ett hinder är de bristfälliga rättsintygen. Ska någon kunna dömas krävs att det finns bevis. Rättsintygen är ett sätt att säkra bevis. Knappt en tredjedel av rättsintygen är användbara. Resten är av för dålig kvalitet. Då kravet på objektivitet styr åklagarens arbete framstår betydelsen av att kunna säkra bevis som avgörande. I början av läkarutbildningen ingår ett avsnitt om rättsintygen. Det finns skäl att repetera detta när studenten har nått en högre medicinsk utbildningsnivå och har en reell möjlighet att kunna göra en bedömning av misshandelsskador, som kan vara svårtolkade. Vid Rikskvinnocentrum, RKC, bedrivs forskning om sexualiserat våld. Där finns ett unikt material samlat om kvinnor som utsatts för våld. Ett flertal kvinnor kan följas under sjukhusvård och rättsprocess. Resurser bör ges för att undersöka rättsintygens betydelse för utfallen i domstol. En kvinna som utsatts för misshandel eller våldtäkt upplever ofta en mycket svår psykisk press under en eventuell rättegång. Detta resulterar ofta i att hon inte orkar fullfölja den utan tar tillbaka sin anmälan. Kvinnor behöver därför stöd i sin utsatta situation. Kvinnan bör ges tillgång till juridiskt biträde under hela förundersökningen och rättegången. Kvinnan ska också erbjudas professionell psykolog- eller kuratorshjälp för att bearbeta sina ofta traumatiska upplevelser. Samhället måste tydligt markera att våld mot kvinnor är ett allvarligt brott. Mannen som misshandlat eller våldtagit kvinnan måste få behandling, psykoterapi/ gruppterapi, så att misshandeln eller våldtäkten inte upprepas. menar att farmakologisk behandling ska kunna användas på våldtäktsmän som återfaller i brott under den sista tredjedelen av straffet, då vederbörande är villkorligt frigiven. Vi anser också att pedofiler och våldtäktsåterfallsförbrytare måste delta i programverksamhet för sexualförbrytare om dessa ska få möjlighet till villkorlig frigivning. anser att personer inom rättsväsendet som dömts för brott inte ska få behålla sina arbeten. En kvinna som misshandlats av sin man ska inte behöva konfronteras med en polisman som själv misshandlat. Instanser som är satta att upprätthålla rättstryggheten och mot allmänheten representera den, bör inte ha enskilda anställda dömda för brott mot sexköpslagen eller för misshandel av kvinna. En sådan dom ska leda till direkt avsked. Detta omfattar såväl domare som poliser. Regeringen bör tillkalla en utredning för att klargöra hur en sådan reglering bör se ut och hur den kan genomföras. Samhället ska inte döma någon person för alltid. Det är en viktig kristdemokratisk princip att alla människor ska få en ny chans. Därför är det rimligt att ha en tidsgräns på exempelvis varefter det kan bli möjligt att åter erhålla tjänster inom rättsväsendet. 13.5Stöd till lokala kvinnojourer betalar staten bidrag till landets kvinnojourer på flera olika sätt. Dels fördelas bidrag till centralorganisationerna ROKS och SKR via , dels kan lokala kvinnojourer tillsammans med kommunen söka bidrag hos . Det har funnits många anledningar att kritisera regeringens stöd av den starkt politiserade centralorganisationen istället för att stödja de lokala kvinnojourerna. Vi kristdemokrater menar exempelvis att det stöd staten betalar ska gå till dem som behöver hjälp och inte till kontroversiell, tvivelaktig åsiktsproduktion och central administration. En granskning av centralorganisationernas årsredovisningar visar att det bara är en tredjedel av statsbidragen som betalas ut via som går vidare till den lokala verksamheten som syftar till att hjälpa utsatta kvinnor. Kommunerna ska ha ett ansvar att ekonomiskt stödja kvinnojoursverksamhet. drivs kvinnojourerna av ideella föreningar, vilket sänker tröskeln för utsatta kvinnor att våga ta en kontakt. Vi ser positivt på att det civila samhället tagit så stort ansvar för kvinnojoursverksamheten, men vi anser att kommunerna och staten måste ta ett större ekonomiskt ansvar. 13.6Hedersrelaterat våld och kvinnlig könsstympning Situationen för flickor och unga kvinnor som hotas och kontrolleras av sina anhöriga behöver särskilt uppmärksammas. Hedersrelaterat våld är inget hedersamt; det är fruktansvärda brott. Det behövs större resurser för skyddat boende så att de flickor och unga kvinnor som är i behov av skyddat boende kan få tillgång till det omgående. Men långt viktigare är att vi lär oss bemöta de traditioner och strukturer som återfinns bakom den så kallade hederskulturen, och att vi med en större effektivitet beivrar dessa brott. Orsakerna till brotten står inte enbart att finna i olika invandrargruppers kulturer. Regeringens misslyckade integrationspolitik bär ett stort ansvar för flertalet unga kvinnors lidande. ges många invandrare aldrig en riktig chans att komma in i det svenska samhället och får på så sätt inte heller möjlighet att ta del av de värderingar som präglar vår syn på kvinnor och män. Regeringen har låst fast generationer av invandrare i bidragsberoende som man med pekpinnepolitik försöker förmå familjer och enskilda att bli försvenskade och ge upp sina rötter. Invandrare måste ges möjlighet att snabbt komma in på arbetsmarknaden genom en högre grad av individualisering av svenska undervisningen där en del av utbildningen sker i arbetslivet. På detta sätt knyts också kontakter mellan svenskar och invandrare som kan fungera som norm- och värdeförmedlare och vara berikande för alla parter. Samhället måste på ett tydligare sätt stödja familjen. Det blir lätt spänningar i en invandrarfamilj där föräldrarna har rötterna i det gamla hemlandet som barnen alltmer blivit en del av familjens nya hemland. Dessa konflikter måste uppmärksammas av sociala myndigheter, i familjerådgivning och i skolans samlevnads- och sexualundervisning. Att uppmärksamma familjen är minst lika viktigt som att bereda plats på arbetsmarknaden för att få en fungerande integration där normer och värden överförs och så att vi kan bekämpa problematiken med hedersmord. Ett annat område som behöver uppmärksammas mer är problemet med kvinnlig könsstympning. Trots att det är förbjudet i , och att inte har några regler om dubbel straffbarhet vad gäller kvinnlig könsstympning, förekommer det fortfarande att svenska flickor stympas och att ingen straffas för det fruktansvärda brott som begås. Det är oacceptabelt att den lagskärpning som beslutade om ännu inte har fått något genomslag vad gäller att förbättra situationen för de flickor som lever under hot om att utsättas för könsstympning. Regeringen bör omgående utreda vilka åtgärder, vare sig det rör sig om ytterligare skärpt lagstiftning eller om förbättrad utbildning av poliser och handläggare hos de sociala myndigheterna, som måste till för att förbättra de utsatta flickornas situation. Den snabbt accelererande handeln med fattiga kvinnor och barn, allt oftare från till storstäder, måste betecknas som en sexualiserad slavhandel. Så kallad trafficking är en internationell handel med bland annat sexuellt utnyttjande i prostitution, bordellverksamhet och framställning av pornografi. Polisen i uppskattar att det förs in 400600 kvinnor till för prostitution och att varje kvinna genererar en omsättning på . blir det , pengar som till största delen går till kvinnornas hallickar. visar att antalet prostituerade kvinnor från och har ökat markant i . har i en rapport granskat problemen med trafficking i . Där påpekar man att de reguljära färjeterminaler som har trafik från , och är observanta på denna typ av handel, och ensamma unga kvinnor utfrågas om de har pengar och vem de skall besöka. Någon dokumentation görs dock inte, och informationen går således inte vidare till andra gränskontroller. Kvinnorna kan sedan smugglas vidare via andra gränsövergångar. Vid till exempel , och är kontrollen av handel med kvinnor inte en prioriterad uppgift. infördes en ny lag i som omfattar personer som organiserar handel med människor. Enligt den nya lagen kan personer som organiserar, transporterar, tar emot eller håller någon inlåst för sexuell exploatering, dömas till mellan två och fängelse. Straffsatserna för den som döms är fortfarande relativt lindriga jämfört med exempelvis för narkotikahandeln, därför föreslår vi att minimistraffet för människohandel för sexuella ändamål höjs från två till fängelse. Vi menar att detta brott är att likna vid människorov, det vill säga att bortföras mot sin vilja. För människorov döms till mellan fyra och fängelse, eller livstid. Det finns ingen anledning att se mildare på människohandel. har i en rapport granskat problemen med människohandel i och påpekat flera brister som borde åtgärdas. har i ett direktiv (KOM [2002] 71) föreslagit att offer för människohandel beviljas uppehållstillstånd vid samarbete i rättsliga förfaranden mot personer som exploaterar och utnyttjar andra människor. har i en gemensam resolution välkomnat detta förslag. anser att kvinnor och barn som utnyttjats som sexslavar ska kunna söka och få uppehållstillstånd som skyddsbehövande eller på humanitär grund ser mycket allvarligt på den förnedrande människohandel som pågår och anser att snara insatser bör ske på olika nivåer. Målet ska vara att skydda och hjälpa offren och upptäcka och straffa förövarna. För detta krävs det bland annat mer resurser till polisen som ska utreda människohandelsbrott. Trots att regeringen hävdar att polisen tillförts mer resurser och fått förstärkt kompetens menar de poliser som arbetar med frågorna att så inte har skett. För att kunna komma i kontakt med, förstå och hjälpa offer för människohandel krävs att man i större utsträckning tillvaratar frivilligorganisationers erfarenhet och kunskap om dessa offer. Ett ytterligare verktyg för att bekämpa den internationella handeln med människor är tilläggsprotokollet till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn. Detta protokoll antogs av och ratificerades av . Den smutsiga hanteringen med barnpornografi måste motverkas även genom innehavskriminalisering. har länge kämpat för detta. Vi välkomnar att regeringen gått oss till mötes med skärpt lagstiftning på detta område. Barn som utsätts för sexuella övergrepp, av det slag som produktion av barnpornografi innebär, skadas allvarligt i sin utveckling av den egna könsidentiteten och synen på det motsatta könet. 13.8Sexualiseringen av det offentliga rummet Ett samhälle som erkänner alla människors lika och okränkbara värde måste reagera när kvinnor systematiskt kränks och utnyttjas. De sexklubbar som finns i utgör i det sammanhanget ett mycket allvarligt, konkret problem. Bilar, försedda med stora reklamskyltar med lättklädda kvinnor, gör reklam för klubbarna. Den bild av kvinnor som sprids är kränkande. Vi har en lag som förbjuder sexköp som reaktioner och åtgärder uteblir helt vid reklam som bjuder ut kvinnor till försäljning. Alltfler medborgare har reagerat på sexualiseringen av det offentliga rummet och på den objektifiering av kvinnan och hennes kropp det medfört. Det är dags att se över regleringen för könsdiskriminerande reklam.