mot · GT02U290 · 2005-10-03 00:00:00 — Med bättre villkor för tjänsteföretagen, såsom en förenklad och förkortad pappersexercis för företagsetablering i andra medlemsländer, förbättras konkurrensen på den inre marknaden, vilket gynnar konsumenterna i form av ett större och bättre utbud och lägre priser. Att ett större ansvar läggs på ansvariga nationella myndigheter som måste samarbeta i större utsträckning kommer att göra reglerna mer samstämmiga och dubbla kontroller och krav undviks. I av ökad globalisering och mer rörlighet över gränserna är det rimligt att regelverket inte motverkar de möjligheter som detta ger. Utgångspunkten skall vara öppenhet, med ökat utbyte mellan människor och bättre förutsättningar för välståndsutveckling, som baseras på tydliga regelverk. Vi vill därför förverkliga ett tjänstedirektiv som klargör reglerna för tjänstehandel över gränserna. Den svenska eller nordiska arbetsmarknadsmodellen skulle med fördel kunna bidra till att EU:s lagstiftning på arbetsmarknadens område, däribland i tjänstesektorn, begränsas till att garantera rörligheten och skapa en grundläggande skyddsnivå för arbetsmiljö och arbetstagares hälsa. På samma sätt som en nordisk arbetsmarknad har etablerats borde möjligheten att utvidga denna och samverka kring ett gemensamt regelverk kring prövas, som ett första steg och inspiration för EU:s fortsatta ansträngningar. Gemensam lagstiftning måste dock med nödvändighet ha ett stort mått av flexibilitet för att värna enskilda medlemsländers traditioner och lösningar på arbetsmarknadens område. Det är rimligt att svensk arbetsrätt och kollektivavtal skall gälla i . Det är en del av avtalsfriheten i en marknadsekonomi. Sympatikonflikter, såsom det uppmärksammade fallet i , prövas nu av . Det är välkommet med ett klargörande i detta sammanhang. Utbildning är en nyckel till ekonomisk tillväxt och välstånd. Det utbildningssamarbete som finns i EU har varit mycket framgångsrikt och många har använt möjligheten att studera på universitet runt om i . Men samarbetet måste utvecklas ytterligare. bör i större utsträckning ta del i europeiska utbytesprogram och på så sätt bidra till att öka intresset för och kunskapen om europeiska språk och europeisk integration. Det är viktigt att är en attraktiv kunskapsnation, som unga studenter och forskare söker sig till, och inte från. Utmaningarna och möjligheterna för EU är stora. I EU satsas inte lika mycket på utbildning och forskning som i , vilket innebär att EU-länderna kommer att ha en långsiktigt svagare produktivitetsutveckling än . Med ökade satsningar i EU-länderna, och ett förbättrat samarbete mellan och samt med andra länder på utbildnings- och forskningsområdet, skulle fler goda idéer, nya impulser och ökad tillväxt kunna nås. Det europeiska universitetssystemet måste även reformeras och universiteten ges en friare ställning och större oberoende från statsmakten. Unionens forskningsprojekt bör därför kanaliseras av fristående forskarnämnder till den avancerade forskning som bedrivs vid de europeiska universiteten. skall även ha en möjlighet att genom sin egen verksamhet och konkurrenskraft internationellt kunna rekrytera de bästa lärarna och forskarna. Detta är en nationell fråga men har ett gemensamt europeiskt intresse. Oberoendet bidrar till kreativitet och nytänkande liksom utbildning och forskning som inte begränsas av de gamla nationalstaternas gränser. Den gemensamma forskningspolitiken måste syfta till att vi i skall ha universitet som med sin utbildning och forskning är världsledande. I detta sammanhang är tillämpning av excellenskravet en viktig förutsättning. Det är även av vikt att EU:s forskningsprojekt inriktas på att ge stöd till den forskning som har betydelse för europeisk konkurrenskraft och som kan ge europeiska universitet en världsledande ställning. Genom att verka för en rörlighet över gränserna inom utbildningsområdet stärks förutsättningarna för europeiska universitet att genom kvalitet och framstående forskning nå världsledande positioner. Därigenom stärks konkurrenskraft gentemot dynamiska ekonomier, såsom den amerikanska och kinesiska. Forskningsresultaten och möjligheterna att omsätta dem i företag och arbete är avgörande för vår världsdels förmåga att växa och därmed trygga välståndsbildningen. 5.3Återhållsamhet och prioritering i EU:s budget I de fortsatta diskussionerna om EU:s finansiella perspektiv för perioden 20072013 måste utgångspunkten ligga i att värdera var och hur gemensamma resurser används på bästa sätt. Det är även viktigt att kunna säkerställa oförutsedda utgifter, genom tydliga prioriteringar och tillräckliga marginaler till utgiftstaken. Tydligare kopplingar mellan unionens politiska prioriteringar och den gemensamma budgeten skulle ge ökad transparens och legitimitet. För ett nettobidragsbetalande land som är det av grundläggande betydelse. Kommissionens ambition att öka satsningarna inom området för rättsliga och inre frågor, externa förbindelser samt tillväxt och sysselsättning är positiv. Satsningar för en fortsatt utvidgning är även prioriterat. bör vid de pågående förhandlingarna om nästa fleråriga budgetplan aktivt i EU-kretsen driva på för en sådan inriktning. behöver EU:s regionalpolitik reformeras efter många års biståndsflöden med oklara effekter och koncentreras till att övergångsvis utgå till de nya medlemsländerna med lägre BNI per capita än genomsnittet. Det är inte rimligt att utifrån ett sammanhållningsperspektiv satsa generösa stöd till relativt välmående medlemsländer. Istället bör de kunna finansiera sin egen regionalpolitik. EU har ingen beskattningsrätt och skall inte ha det heller. EU skall istället fortsatt finansieras av medlemsländerna genom en medlemsavgift. Det ger en tydlig och skarp kontroll över de gemensamma utgifterna, understryker vikten av att EU noggrant prioriterar vilka uppgifter unionen skall ägna sig åt samt motverkar en växande byråkrati. Den gemensamma jordbrukspolitiken är den i särklass enskilt största budgetposten inom EU. Den motsvarar av utgifterna och står för en avsevärd del av byråkratin. Tillsammans med utgör den drygt tre fjärdedelar av EU:s budget. Jordbrukspolitiken är under reformering, men processen går för långsamt. Grundläggande reformer av jordbrukspolitiken är en förutsättning för att kunna begränsa och effektivisera EU:s budget samt minska byråkratin. Övergångsvis behövs också en omläggning av stödformerna, bort från de mest skadliga handelshindren som exempelvis exportsubventioner och produktkvoter. EU bör ta initiativ i () genom att för egen del avskaffa de låga tullsatserna, stegvis sänka de högre tullsatserna, direkt avskaffa exportsubventionerna samt stegvis minska jordbrukssubventionerna . Såväl inom ramen för den pågående Doharundan i WTO som i det arbete som kommer att följa efter WTO-ministermötet i skall genom EU driva frågan om en avveckling av tullar och handelshinder. Fri handel med jordbruksprodukter bör prioriteras liksom en liberalisering av tjänstemarknaderna och de finansiella marknaderna. EU:s nuvarande jordbruks- och handelspolitik är inte bara orättvis då den slår hårt mot redan fattiga och högt skuldsatta länder där jordbruket ofta är en huvudnäring och bristen på kontakter, handel och ekonomiskt utbyte försvårar en välståndsutveckling. Den är även kontraproduktiv. Protektionismen och stödet till jordbruket motverkar utvecklingen av den europeiska ekonomin till den mest konkurrenskraftiga i världen. Detta är särskilt allvarligt i många av de nya medlemsstaterna där jordbruket utgör en väsentligt större del av ekonomin. finns införselavgifter som försvårar import av jordbruksprodukter. Kostnaderna för den gemensamma jordbrukspolitiken bör successivt avvecklas på ett sätt som ger välskötta jordbruksföretag goda förutsättningar och som säkerställer livsmedelssäkerhet och god kvalitet. Livsmedelsproduktion skall ske med hänsyn till såväl miljö som djurskydd. Detta i kombination med bra konkurrensvillkor ökar möjligheterna för svenska jordbrukare och svensk livsmedelsindustri. Tyvärr bedriver regeringen en politik som förhindrar konkurrens på lika villkor. Den speciella skattebelastning som drabbar jordbruksnäringarna, kombinerat med ett omfattande regelverk, riskerar att slå ut svenskt jordbruk och livsmedelsproduktion. Regeringen har ett ansvar att på den gemensamma jordbruksmarknaden slå vakt om svenska intressen och inte låta svenskt jordbruk konkurreras ut genom ojämlika villkor. Tillsammans med övriga EU-länder kan driva på det globala och regionala miljöarbetet och inom internationella miljökonventioner är EU:s agerande av stor vikt. Genom samordning kan EU bli en stark aktör i förhandlingarna. Ett tydligt exempel är klimatkonventionen och Kyotoprotokollet där EU:s agerande har varit avgörande. Det är viktigt att medlemsländerna följer de internationella konventionerna om neddragning av olika former av utsläpp. Unionen bör kunna ge stöd till framför allt de nya medlemsländer som saknar tillräcklig kompetens eller ekonomiska förutsättningar för att kunna genomföra rening och miljösäker produktion. EU bör verka för att fler länder ratificerar dessa konventioner och protokoll. Fler bör vara med och dela bördan av utsläppsminskningar av t.ex. koldioxid. Det får både en större global miljöeffekt och utjämnar konkurrenssituationen mellan de länder som finns inom Kyotoområdet och de som finns utanför. Vidare bör EU i större utsträckning utnyttja de s.k. flexibla mekanismerna. används främst handel med utsläppsrätter. Men de andra två verktygen bör användas mera frekvent. Dessa är: Clean Development Mechanism, CDM vilket innebär att länder med åtagande enligt Kyotoprotokollet kan genomföra åtgärder i länder som är anslutna till protokollet men som inte har några kvantitativa åtaganden (i allmänhet ). Investeringar skall bidra till hållbar utveckling i värdlandet samt Joint Implementation, JI som innebär samarbetsprojekt mellan länder med åtaganden enligt Kyotoprotokollet. En investering enligt JI bedöms ge värdefulla bieffekter genom överföring av teknik från ett land till ett annat. Liksom för CDM är målsättningen att insatserna även skall bidra till modernisering och effektivisering av industri- och energisektorn i värdlandet. Ett problem har varit att utsläppsminskningarna först kommer att kunna tillgodoräknas mot utsläppsåtagandena. skall i EU verka för en gemensam fördelningsplan av utsläppsminskningarna inom unionen (är den nationell). Som det ser ut , , har beslutat om en hårdare plan för den svenska energisektorn medan många andra medlemsländer har valt att ge en vidare utsläppstilldelning till sina energiföretag. Detta gör att svensk miljövänlig industri måste köpa på sig utsläppsrätter från andra länders företag, vilket är problematiskt ur ett konkurrensperspektiv. 6.2Gränsöverskridande miljöproblem i EU och dess närområde Med gemensam lagstiftning och gemensamma åtgärder mot luftföroreningar och förorenat vatten kan kraven successivt skärpas och de gränsöverskridande miljöproblemen bekämpas mer effektivt. EU kan genom forskning och utveckling bidra till att miljöföroreningarna begränsas, inte minst i form av förutsättningar för säker kärnkraft och minskade koldioxidutsläpp. Vi måste också skydda våra hav mot de miljökatastrofer som stora oljeutsläpp orsakar. måste fortsatt driva på för ett genomförande av gemensamma regler för sjöfarten inom EU. måste också vara pådrivande i internationella organ för att strängare säkerhets- och miljökrav införs för sjöfarten. Strängare regler måste till för att åstadkomma säkrare fartyg. Det gäller inte minst dubbelskrov för fartyg med miljöfarliga laster. bör i EU verka för skärpta regler för fartygsleder genom känsliga havsmiljöområden samt för att ett system med miljölotsar för övervakning och kontroll av lastfartyg som trafikerar skall upprättas. Vikten av att besättningarna har hög kompetens och erfarenhet av de speciella krav som ställs bör understrykas. Övergödningen av är ett stort problem. De omfattande algblomningarna kan vara ett bevis för de konsekvenser som övergödningen innebär. Vi har alla, länder runt om och de som trafikerar havet, ett ansvar att komma till rätta med problemen. Ytterligare ansträngningar för att minska de gödande, men också de försurande, utsläppen bör göras. Arbetet med att rena avloppsvatten, minska jordbrukets negativa miljöeffekter är några åtgärder som vi måste arbeta hårdare med. Vi bör avvakta genomförandet av ramdirektivet för vatten, vilket borde innebära en bättre översyn av våra avrinningsområdens problem. Dessa floder, älvar och åar för med sig mycket föroreningar. EU:s utsläppsdirektiv bör ses över och vi bör undersöka möjligheten att införa bättre harmoniserade regler för luftutsläpp, t.ex. skulle ett utsläppshandelssystem för kväveoxid och/eller kolmonoxid kunna vara intressant. Förslaget till ny gemensam kemikalielagstiftning, Reachregistrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier, lämnades av kommissionen för vidare behandling. Vi är generellt sett positiva till en gemensam kemikalielagstiftning och är måna om att ett beslut nås . Därmed kan en gemensam kemikaliemarknad och ett likvärdigt konsumentskydd garanteras. Genom att registrera farliga ämnen och kemikalier är det lättare som konsument att få reda på vad man använder. I den pågående beslutsprocessen hävdar vi att likvärdiga regler och bedömningar skall gälla över hela unionen, att registreringen av ännu ej registrerade kemikalier skall utföras i en takt som är möjlig att genomföra för myndigheter och företag, samt att de farligaste ämnena skall behandlas först. På den europeiska kontinenten finns betydande skillnader i såväl klimat som miljö. , med vidsträckta skogar och , kan inte jämföras med , som har en helt annan vegetation och ett betydligt torrare klimat. Detta förhållande måste göra avtryck i EU:s miljöpolitik. Det är inte möjligt att ha en och samma skogspolitik eller en och samma markpolitik i alla delar. I är ett rationellt skogsbruk miljövårdande, till skillnad från som har andra förutsättningar. Det är viktigt att äganderätten ligger till grund för de miljöbeslut som fattas i EU. Människor som äger skog, mark eller vatten förstör inte värdet på sina tillgångar, de arbetar ofta med stort tålamod och lång framförhållning för att öka värdet på tillgångarna. EU är det bästa instrumentet för att få genomslag för en bättre miljö. Beslut som fattas gemensamt påverkar alla EU-medborgare. Att fatta beslut som enbart rör och svenska medborgare är relativt sett ofta av marginell betydelse. bör därför koncentrera sig på att i huvudsak driva miljöfrågor genom EU. 7Ett säkert och rättstryggt EU EU har ett ansvar för att ge den enskilde medborgaren en fri rörlighet och rätt att utan diskriminering ta del av de olika friheterna över gränserna. Det förutsätter dock att medborgarnas säkerhet kan skyddas genom gemensamma insatser mot den gränsöverskridande brottsligheten i alla dess olika former samt genom ömsesidig respekt för varandras nationella rättssystem. I synnerhet gäller det brottslighet som riktar sig mot människors grundläggande fri- och rättigheter och mot mänsklig värdighet. Det slaveri som tar sig uttryck i handel med kvinnor och barn är ett exempel på en brottslighet som står i direkt strid med varje medlemsstats förpliktelse att skydda människors värdighet. Unionen skall därför samordna medlemsstaternas resurser för att bekämpa och stoppa handeln med människor. En stor del av den organiserade brottslighet som de europeiska länderna konfronteras med har internationell bakgrund och förgreningar. Ofta har den sitt ursprung utanför EU. Det rör sig om människohandel, narkotikahandel, internationell terrorism, korruption, bedrägeri och penningtvätt. Den organiserade brottsligheten har blivit mer finmaskig och mer svårutredd. De enskilda medlemsländerna får allt svårare att var för sig bekämpa den grova, organiserade internationella brottsligheten. För att motverka en brottslighet som riktar sig mot medborgarnas trygghet och rätten att fullt ut som individ ta vara på friheten över gränserna måste det till ett kraftfullt, gränsöverskridande polissamarbete mot brott. Detta får emellertid aldrig ske på bekostnad av centrala rättsprinciper och skyddet för den enskildes rättigheter. Det är viktigt att EU verkligen förmår bygga upp ett effektivt samarbete mellan nationella polismyndigheter i Europol och mellan nationella åklagarämbeten i Eurojust. Att polisen kan hävda sig i bekämpningen av brottslighet är av central betydelse för förtroendet för rättsstaten som blir alltmer ifrågasatt i . Det svenska åklagarväsendet skall ges erforderliga resurser för att fullt ut kunna delta i detta samarbete. straffnivåer för gränsöverskridande brottslighet skall ligga i nivå med övriga medlemsländers. får aldrig bli en för terrorister. Ett förenklat utbyte av information mellan medlemsländernas polismyndigheter bör främjas, förutsatt att det löses med stöd i lag och med beaktande av integritetsaspekten. Schengens informationssystem måste vara effektivt. I finns brister i kunskap och kompetens om hur informationssystem skall användas. Den kontinuerliga utbildning som behövs är eftersatt, vilket försämrar svenska förutsättningar att uppfylla åtagandena inom ramen för och riskerar att undergräva principen om den fria rörligheten för människor. Regeringen måste tillse att uppfyller kraven, för vår egen säkerhet men också för den gemensamma trovärdigheten i kampen mot organiserad brottslighet och internationell terrorism. Vid frysning av tillgångar är det av största vikt att detta görs inom ramen för de lagar som utgör grunden för rättsstater och frihet i demokratier. Redan efter terrorattackerna i formulerade EU en gemensam strategi en aktionsplan mot internationell terrorism. I kölvattnet av terrordåden i och har EU antagit uppdaterade åtgärdspaket mot internationell terrorism. Gemensamt fattade beslut och verktyg är på plats, men utnyttjas fortfarande inte till fullo på grund av en saktfärdig tillämpning. bör i EU verka för att existerande institutioner fungerar och att gemensamt fattade beslut efterlevs. bör även verka för att EU inom ramen för befintliga planer och åtaganden utvecklar en mer långsiktig strategi rörande grogrunden och radikaliseringen till internationell terrorism. är straffnivåerna för människohandel, miljöbrott och narkotikabrott för låga eller obefintliga i vissa länder. De måste höjas om brottsbekämpningen skall bli effektiv. Narkotikahandeln tar inte hänsyn till nationella gränser och ett europeiskt samarbete är därför nödvändigt. Genom att anta gemensam strafflagstiftning för narkotikahandel skapas likvärdiga straffsatser och gemensamma definitioner för narkotikahandel i EU. Därmed görs straffsatserna i medlemsländerna mer likvärdiga, vilket minskar risken för att vissa medlemsländer blir härbärgen för narkotikahandeln. Polisresurserna är dock det viktigaste verktyget för att bekämpa narkotikan. Polissamarbete i EU är en nödvändighet men resurstilldelningen sker och skall ske på nationell nivå. I syfte att komma åt narkotikans ursprung och för att skapa försörjningsalternativ till narkotikaodling, kan samarbetet med regeringarna i de narkotikaproducerande länderna förbättras. I ett sådant samarbete är frihandel och marknadsekonomi på lång sikt ett bättre instrument än tillfälligt bistånd. Synen på personligt bruk av narkotika går så starkt isär att detta bör förbli en nationell fråga. måste kunna fortsätta att straffbelägga personlig konsumtion och konsumtion av narkotika av typen cannabis. Likaså skall vård och rehabilitering av narkotikamissbrukare beslutas i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Utgångspunkten för allt rättsligt samarbete skall vara att det är de enskilda ländernas myndigheter som agerar inom det enskilda landet. EU bör mot denna bakgrund inte ha en gemensam gränsstyrka. De länder som behöver ett stöd för gränsövervakning skall få detta genom ett stöd till det enskilda landets ansvariga myndighet. Den ökade handeln över gränserna och ett ökat utbyte mellan länderna kommer att ställa ökade krav på de enskilda medborgarnas dataskydd. Det är medborgarnas integritet som skall vara utgångspunkten för den gemensamma lagstiftningen. Det är av stor vikt att beslutad lagstiftning implementeras i respektive stat. Det tämligen omfattande arbete som har genomförts inom ramen för EU har givit de brottsbekämpande myndigheterna betydligt bättre möjligheter att bekämpa gränsöverskridande brottslighet. Emellertid har den höga takten medfört att beslutade åtgärder inte har kommit i fullt bruk. För svensk del återstår tämligen omfattande lagstiftningsförändringar innan kan leva upp till de rambeslut som har antagits av , t.ex. reglerna om utvidgat förverkande. I detta sammanhang är det nödvändigt att regeringen klart förankrar nya initiativ innan dessa läggs fram i EU. 7.2En human asyl- och migrationspolitik EU skall ha en gemensam asyl- och invandringspolitik. Gemensamma regler för asyl och invandring är en logisk följd av fri rörlighet för människor inom unionen, liksom av en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Innehållsmässigt skall de gemensamma asylreglerna hålla en god kvalitativ standard. Med en god kvalitativ standard avses att reglerna måste svara mot högt ställda humanitära krav. Meningen är inte att skall frånträda dagens ambitionsnivå, utan tvärtom att EU-länderna skall ta ett gemensamt ansvar för människor som behöver skydd. skall vara öppet mot omvärlden, vilket måste verka för. Utvecklingen av en gemensam asyl- och invandringspolitik kommer sannolikt att ta eftersom det handlar om ett mycket komplicerat område, där de olika medlemsstaternas förhållningssätt väsentligt skiljer sig åt. Medlemsstaterna bör inte ges rätt att fastställa hur många som skall beviljas inresa för arbete eftersom det strider mot idén om en gemensam politik. Istället måste målet vara ett gemensamt modernt regelverk för arbetskraftsinvandring till EU. 8.1En starkare utrikes- och säkerhetspolitik och EU skall i sina förbindelser med andra länder och multilaterala institutioner värna om och framhäva demokratins och rättsstatens utveckling, respekt för de mänskliga fri- och rättigheterna samt frihandel och ekonomiska reformer som grund för samhällelig utveckling. Inte minst i EU:s utrikesrelationer till länder i närområdet som västra , , det östligaste och måste unionen kunna bidra till en sådan utveckling. principer och folkrätten skall hävdas i syfte att värna individens rätt lika väl som staters. Det är även viktigt att EU och Nato kompletterar varandra. En stark transatlantisk länk ligger i såväl som intresse. Genom vårt medlemskap i och genom Nato- och EU-utvidgningen till våra grannländer har utrikes- och säkerhetspolitiska situation förbättrats. Vi är som medlem en del av en politisk och ekonomisk union, grundad på värdegemenskap och ömsesidig solidaritet. Europasamarbetet ger möjlighet att agera tillsammans med övriga länder inom EU, vilket rätt använt ökar vårt inflytande. Trots att är fritt och EU skapar ökad sammanhållning kännetecknas den säkerhetspolitiska situationen i och i världen av många osäkerheter, som inte nödvändigtvis har sin grund i att stater står mot varandra. Konflikter sprungna ur etniska, ekonomiska och/eller geografiska motsättningar är alltjämt en utmaning, inte minst då de skapar grogrund för dagens mer diffusa, gränsöverskridande och nätverksorganiserade hot. Det handlar särskilt om den internationella terrorismen och den organiserade brottsligheten. Globala och gränsöverskridande hot avvärjs bäst med utökat internationellt samarbete. Gemensamma insatser måste samordnas och ske i militär, juridisk och civil samverkan och alltid på rättsstatens grund. Genom att EU bidrar till att lösa kriser och konflikter kan ökad säkerhet nås, respekten för människors grundläggande fri- och rättigheter stärkas samt välståndsutveckling främjas.