mot · GS02So37 · 2005-05-12 00:00:00 — Om ett blod- eller urinprov av en intagen på kriminalvårdsanstalt visar positivt resultat för narkotika, leder detta som ovan sagts dock endast till disciplinpåföljd som kan innebära senareläggning av villkorlig frigivning. menar att det behövs en skärpning av dessa regler. Ett konstaterat uppsåtligt bruk av narkotika i anstalt bör alltid leda till polisanmälan och exempelvis att den intagne endast får ta emot besök under bevakning eller träffa besöket med en glasruta emellan för att minimera risken att besökaren kan föra in preparaten. Varje anstalt bör ha tillgång till narkotikahund som skall tillåtas söka efter narkotika hos människor. Det har visat sig att narkotikahundar ofta även hittar andra olagliga varor, såsom mobiltelefoner. Hunden tillbringar större tiden på en anstalt men används också på andra ställen i regionen. Det finns tio narkotikahundar i kriminalvårdens tjänst. Målet måste vara att alla anstalter skall ha narkotikahund. Allmän inpasseringskontroll måste skyndsamt införas. Anstalter med ett tydligt behov av inpasseringskontroll skall inte, såsom lagen säger , behöva ansöka om tillstånd för kontroll . Inpasseringskontroll skall vara huvudregeln. Detta måste utvidgas till att omfatta samtliga slutna anstalter och häkten. Rätten att ta in föremål utifrån bör i högre utsträckning begränsas, i syfte att förhindra att nya brottsverktyg förs in på anstalterna. I flera uppmärksammade fall har polisen tvingats lämna tillbaks narkotika till missbrukare eller langare därför att ämnen ännu inte klassificerats som narkotika eller hälsofarlig vara. Vi menar att det är uppenbart orimligt. Regeringens arbete med att klassificera nya preparat går uppenbarligen alldeles för långsamt. Regeringen tar även alltför stor hänsyn till de mindre problem som kan uppstå vid narkotikaklassning av läkemedel. Ämnen som GBL, BD och ketamin har cirkulerat länge i missbrukarkretsar utan att regeringen har agerat. Förverkande av oklassificerad narkotika Om en langare till exempel står utanför en skola med en dunk GBL eller liknande måste polisen kunna beslagta dunken även om regeringen har varit långsam i sitt arbete med klassificeringen. Därför bör narkotikalagstiftningen vidgas. Alla ämnen som är beroendeframkallande och stimulerande, lugnande eller hallucinogena samt ämnen som har motsvarande effekt som de ämnen som redan är klassificerade bör kunna förklaras förverkade, om situationen då de påträffas motiverar det. Tveksamma fall skulle behandlas i domstol. På det sättet fungerar lagen för vissa hemmatillverkade sprängmedel. Regeringen bör utreda frågan och återkomma med förslag. Utbyte av narkomaners sprutor på en sjukvårdsklinik kan ha en plats i narkomanvården. Det är då inte avsett som ersättning för vård utan som ett sätt att dels hindra spridning av bland annat hiv och gulsot, dels ge kontakter som motiverar till och leder vidare till vårdinsatser som kan bryta missbruket. Varje landsting skall kunna besluta om sprututbytesverksamhet skall förekomma, på två villkor. Verksamheten måste utformas så att den kan utvärderas vetenskapligt, och den måste ha tydlig koppling till vård och erbjudanden om avgiftning och behandling. har det narkotikapolitiska arbetet på EU-nivå inriktats på att försöka stoppa införseln av droger till unionen. Tyngdpunkten har legat på att anpassa de nya medlemsländernas lagstiftning till unionen. Men ingenting eller mycket lite har gjorts för att stoppa missbrukets utbredning inom länderna. Givetvis är det också så att det bland medlemsländerna finns olika uppfattningar om narkotikaproblemet, men lyckades EU-länderna enas om ett beslut om gemensamma påföljder för narkotikahandel. Tyvärr finns det kryphål i lagstiftningen, som innebär att handel för privat bruk, exempelvis i nederländska "coffee shops", fortfarande kan vara tillåtet i vissa medlemsländer. anser att handel med små mängder av narkotika inte är ett problem. Det skall inte kunna anses olagligt eller straffas. Landet har tidigare ställt till problem i EU:s arbete mot narkotikan. Exempelvis kan innehav av narkotika inte förbjudas genom minimiregler i EU, eftersom sätter sig på tvären. Det är viktigt att den svenska ståndpunkten blir mycket tydlig i det här fallet. Det finns goda skäl att motarbeta den holländska uppfattningen. De nya medlemsländerna måste försöka att göra det som det tagit övriga EU-länder att lära sig: behandlingsmetoder, vård av missbrukare, smittövervakning, allt måste byggas upp från början. Men då behövs det hjälp. Länderna behöver pengar och hjälp med att ställa krav på sina egna politiker. måste kraftfullt förorda den restriktiva linjen i narkotikabekämpningen och driva på för ett totalförbud mot narkotikahandel och innehav. Det är en av våra viktigaste uppgifter i EU-samarbetet.