mot · GS02MJ38 · 2005-06-15 00:00:00 — För övrigt bör delmål 3 ändras så att det omfattar ämnen i alla produkter oavsett om avsikten är att de inte kommer ut i kretsloppet. Den nuvarande formuleringen att Nyproducerade varor skall så långt det är möjligt vara fria frånövriga cancerframkallande, arvsmassepåverkande och fortplantningsstörande ämnen, samt sådana ämnen som är hormonstörande eller kraftigt allergiframkallande, om varorna är avsedda att användas på ett sådant sätt att de kommer ut i kretsloppet (vår kursivering) lämnar alldeles för stora kryphål. Varor är t.ex. inte avsedda att användas på ett sådant sätt att de går sönder, ändå händer det. Handlingsprogram för avveckling av bekämpningsmedel i jordbruket, skogsbruket och trädgårdsnäringen bör fastställas av regeringen. Vi vill även se ett handlingsprogram för avveckling av impregneringsmedel som klassas som bekämpningsmedel. Bekämpningsmedel och impregneringsmedel förtjänar extra fokus eftersom det rör sig om väldigt stora mängder gifter som används. Det är viktigt att få fram mer miljöanpassade alternativ till de giftigaste kemikalierna. Ett avvecklingsprogram driver på denna utveckling. En stor andel av de cancerframkallande ämnen som förekommer i samhället finns i de petroleumbaserade bränslena. I begränsningsdirektivet görs undantag för motorbränslen. Dagens regler omfattar således inte försäljning av bensin och andra bränslen till privatkonsumenter. För att en giftfri miljö skall kunna nås behöver dock användningen eller sammansättningen av petroleumbaserade bränslen ändras. Regeringen uppdrog i samband med propositionen Kemikaliestrategi för giftfri miljö 2001/01:65 till att tillsammans med Kemikalieinspektionen och utreda frågan om förändringar av användningen och sammansättningen av petroleumbaserade bränslen i syfte att få fram underlag för fortsatt agerande inom EU och nationellt. Arbetet måste nu leda till konkreta åtgärder. bör i större utsträckning spela en aktiv roll för att fasa ut farliga ämnen i enlighet med försiktighets- och produktvalsprincipen. Vi bör testa och utnyttja möjligheter att gå före EU och andra länder i kemikaliearbetet. Detta behövs för att genomdriva den kemikaliepolitik som beslutat om. I propositionen lutar man sig i stället mot ett alltmer urvattnat och osäkert europeiskt regelverk som i vissa delar redan är betydligt svagare än det gamla svenska, nämligen Reach. Det är naturligtvis bra att regeringen försöker rädda vad som räddas kan inom Reach. Genom att gå före har EU redan innan Reach antagits påverkat den miljöpolitiska utvecklingen i andra delar av världen. är det nu uppenbart att Reach inte blir det sameuropeiska regelverket som det kunde ha blivit, och att en svensk anpassning till Reach på många områden kommer att innebära en försämring av miljö- och hälsoskyddet. Det är viktigt också i ett globalt perspektiv att vi i gör det vi kan för att gå vår egen väg och uppnå våra egna miljömål. På motsvarande sätt som Reach inspirerat i andra delar av världen kan svenskt agerande inspirera andra. Genom att införa förbud kan vi påverka kemikaliepolitiken internationellt. kan statuera exempel och på så sätt driva miljöarbetet framåt. Exempel på ämnen där bör gå före är bromerade flamskyddsmedel. Vid nästa utvärdering är det klart i vilken omfattning Reach kommer att bidra till målens uppfyllelse. Det är då lämpligt att utifrån detta identifiera brister och föreslå lämpliga åtgärder att vidta på nationell nivå. Det är viktigt att utnyttja möjligheten att gå före när det gäller att uppnå miljökvalitetsmålet giftfri miljö. Det måste klart framgå som en ambition inför nästa utvärdering för att ta fram åtgärder där kan gå före. har de största ozonhålen och de tunnaste ozonskikten någonsin uppmätts, detta trots att utsläppen av ozonnedbrytande ämnen har minskat nationellt och internationellt. Återhämtningen tar tid, och vi kommer därför att se strålningsskador på människor, djur och växter ännu . Internationellt samarbete för minskad användning av ozonnedbrytande ämnen måste ges hög prioritet. förordar ett tillägg till delmål 1 så att detta även omfattar export av varor: ska utsläppen av ozonnedbrytande ämnen liksom exporten av varor innehållande ozonnedbrytande ämnen till största delen ha upphört. Ändringen avser att förhindra att exempelvis utrangerade vitvaror säljs utomlands. Uppfyllande av vårt svenska delmål betyder inget om problemet bara har flyttats utanför våra gränser. 13.2Användningsförbud för CFC och HCFC har föreslagit användningsförbud för HCFC . Vi anser att förbudet bör träda i kraft . Utvecklingsländerna bör få en generösare tidsplan för avveckling än industriländerna som en utbyggnad i dessa länder måste undvikas. Vad gäller metylbromid som är förbjudet i är det oacceptabelt att år ge industriländer, framför allt , undantag från Montrealprotokollet för fortsatt produktion. Det är dessutom till stor skada och ingen nytta att EU för egen del söker större undantag än det är möjligt att använda enligt det egna regelverket. 13.3Riktlinjer för kretsloppsanpassad avfallshantering Riktlinjer för kretsloppsanpassad avfallshantering vid byggnad och rivningar måste tas fram för produktgrupper innehållande CFC och HCFC. En mängd isoleringsmaterial innehåller CFC/HCFC vilket vid rivning ofta inte omhändertas på rätt sätt. Vi människor utsätts för en mängd antropogena strålningskällor av olika styrka och våglängd. Den mest erkända effekten av strålning är en ökad cancerrisk, men det finns även mer diffusa ohälsoproblem förknippade med strålning. Den största radiologiska miljöstörningen vi kan förutse är den som skulle bli fallet vid ett kärnkraftverkshaveri. En höjning av den termiska effekten för våra kärnkraftverk knaprar på säkerhetsmarginalen och motverkar därmed målet Säker strålmiljö vilket är ett starkt skäl varför den bör avvisas. anser det märkligt att problemen och riskerna med nationell och internationell kärnteknisk verksamhet inte nämns under detta miljökvalitetsmål. 14.1Nytt delmål avseende kärnteknisk verksamhet Rutinutsläppen från kärnkraft och annan kärnteknisk verksamhet ger små risker för enskilda individer, men då vissa av nukliderna är långlivade kan dessa utsläpp ge väldigt många cancerfall bland människor långt in . Därmed försämras framtida generationers hälsa. Egentligen är det tveksamt om man kan göra en avvägning mellan denna framtida cancer och nyttan av den el som kärnkraften ger , eftersom det är olika människor som får nyttan respektive skadan. Det är dock av stort värde att ha ett uppföljbart, kvantitativt mål, och vi föreslår därmed följande delmål: skall de årliga emissionerna av radioaktiva ämnen orsakade av kärnteknisk verksamhet i ge en global kollektivdosintegral på totalt högst 10 man-Sievert, vilket ungefär motsvarar ett cancerfall per års drift av kärnteknisk verksamhet, exempelvis 30 cancerfall drift av kärnkraft m.m. Verksamhetsutövare såsom kärnkraftsägare skall ha fullt kostnads- och försäkringsansvar för sin kärntekniska verksamhet. Dagens situation där staten har åtaganden när det gäller kärnavfallshanteringen och ger garantier för täckning av kostnader i samband med olyckor över en viss nivå innebär subsidier som strider mot FN-beslut på konferensen i . 14.3Öka resurserna till SSI för slutförvarsprojektet Kärnkraftsindustrins arbete med att utveckla ett säkert slutförvar för använt kärnbränsle kommer att kräva ytterligare åtgärder. I samband med ansökan om medel ur Kärnavfallsfonden bedömde SSI att myndigheten behöver mer medel för att slutförvarsprocessen inte skall fördröjas. Denna önskan har inte hörsammats av regeringen. Det finns också all anledning att anta att nedmontering av kärnkraftverk, oavsett när denna sker, för med sig mycket stora kostnader. Inte minst erfarenheter från visar att kostnaderna blir större än projekterat. Vi anser det vara oansvarigt att tillåta verksamheter som inte täcker sina egna kostnader kostnader som i stället hamnar hos någon annan längre fram. Vi anser därför att kärnkraftsindustrins avgift till Kärnavfallsfonden skall höjas, så att bl.a. SSI:s behov i anslutning till slutförvarsprocessen kan tillgodoses. 14.4Strålning från sol och solarier När solarier introducerades trodde myndigheterna att de, rätt använda, var ofarliga för människor. vet vi bättre. Informationsinsatser behövs för att nå delmålet om minskad förekomst av hudcancer. Framför allt viktigt är att nå föräldrar och dem som arbetar med barn för att skydda dessa känsliga små. Under vårvintern när ozonskiktet är extra tunt bör upplysningar om detta utgå lokalt, ungefär som man tillhandahåller pollenrapporter. Det krävs även informationsinsatser kring riskerna med solarier. Vi anser att det sänder fel signaler när kommuner erbjuder solarier i gymnastik, sim- och fritidsanläggningar. Det är olyckligt att det offentliga erbjuder hälsofarlig verksamhet inom verksamheter som förknippas med hälsa. Då ingen tidsgräns finns i delmålet om elektromagnetiska fält riskerar målet att inte prioriteras. Målet måste inför nästa fördjupade utvärdering formuleras mät- och uppföljbart. För att ändå förtydliga innebörden av målet vill vi göra ett tillägg i delmålet enligt följande: Riskerna med elektromagnetiska fält skall kontinuerligt kartläggas och nödvändiga åtgärder skall vidtas i takt med att sådana eventuella risker identifieras. Försiktighetsprincipen skall vara vägledande i tillämpningar, riktlinjer och information. Fortsatt forskning om elektromagnetiska fält är oerhört viktigt. Trots misstankar om att elektromagnetiska fält kan ha negativa effekter ökar exponeringen i samhället kontinuerligt. Alltfler barn och ungdomar, de känsligaste individerna, förses med mobiltelefoner. Eftersom exponeringen i samhället, vald och dold, förändras och ökar kommer forskningen att ligga efter. Det är därför viktigt att ha en försiktig hållning och inte tona ner eventuella risker. Försiktighetsprincipen bör därmed vara vägledande i information och riktlinjer från verk och myndigheter. anser dock att den tolkning av försiktighetsprincipen som ansvarig myndigheter torgfört bör skärpas i linje med vad som är gängse inom miljöpolitiken. Det finns människor som har besvär eller upplever obehag av strålning och elektromagnetiska fält. För att dessa och andra skall kunna välja att inte utsätta sig för förhöjd bakgrundsstrålning skall varje kommun ha skyldighet att upprätta minst en lågstrålande zon. Området bör vara lämpligt för boende, och skyddet mot strålning måste vara långsiktigt. Att sluta näringskretsloppen fyller två huvudsyften. Dels är det nödvändigt från resurshushållningssynpunkt, dels är det viktigt för att minska övergödning av mark, grundvatten, sjöar och hav. anser att man måste gå över till ett systemtänkande i stället för att fokusera på end-of-pipe. Dagens avloppssystem där allt blandas försvårar återföring av närsalter. Det behövs ett systemskifte på avloppssidan. Även inom jordbruket behövs krafttag för att minska näringsläckaget. En väg är att öka andelen ekologisk odling då denna förordar en bra gårdsbalans. På behöver strukturen i jordbruket förändras, med mer allsidiga växtföljder och djurhållning mer jämnt spridd över landet. anser att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att föreslå åtgärder som syftar till att åstadkomma en sådan förbättring av jordbruksstrukturen. Vilka fosforhalter som kan anses betyda övergödning varierar från sjö till sjö och mellan limniska och miljöer. I miljöer är det framför allt kväve som är begränsande medan det i limniska miljöer ofta är fosfor. På grund av stora regionala skillnader måste delmålet få olika tyngd regionalt. Inom vissa avrinningsområden är inte minskning tillräckligt för att nå en biologiskt säker nivå. 15.2Delmål för fler närsalter än P och N Vi anser att man bör ha ett delmål kring återföring av NKS till 2010. Och till nästa utvärdering bör man närmare belysa om en höjning av delmål kring återförande av P respektive NKS eller andra ämnen behövs. Termen avloppsslam som används på flera ställen i propositionen bör ersättas med avloppsfraktion, precis som gjort i Aktionsplan för återföring av fosfor ur avlopp. Att hitta sätt att tillvarata näringsämnen ur fekalier och/eller urin är viktigt för att kunna sluta näringskretsloppen och för att minska utsläppen till miljön. Det rationellaste och mest kostnadseffektiva sättet att göra detta torde vara att skilja näringsfraktioner från övrigt avloppsvatten vid källan. På kort sikt är urinsortering en lämplig metod då urin är rent och innehåller alla de ämnen som avses. Det finns goda skäl till att utveckla och investera i källsorterande teknik såväl som i storskaliga reningslösningar. Därför bör den källsorterande tekniken liksom teknik som renar ut näringsämnen direkt ur avloppsvattnet och inte ur slammet stimuleras. Staten bör stödja storskaliga anläggningar med alternativa metoder. Flera tekniker finns som är mogna att testas i stor skala, det är orimligt att lägga denna utveckling på enskilda kommunala reningsverk. Arbete bör göras i samarbete med det nya centret för miljöteknikutveckling och miljöteknikexport då dessa tekniker har stora exportmöjligheter när de är färdigutvecklade. För en långsiktig lösning bör ett program tas fram för ökad urinsortering, vilket minskar behovet av att separera fosfor ut slam. Särskilt vid ny bebyggelse bör möjligheterna till urinsortering tas till vara. Vi utvecklar frågan närmare under miljömålet God bebyggd miljö. Enskilda avlopp står för en stor del av de samlade utsläppen. Ett statligt startstöd för inventering och kunskapsuppbyggnad kring problematiken kring enskilda avlopp behövs. Detta startstöd utformas med fördel som ett lån som kan betalas av i takt med att intäkter från avgifter inkommer. Under kretsloppsstrategin utvecklar vi förslag för att ge kommuner styrmedel att minska utsläppen från bl.a. enskilda avlopp. Mängden kväve som cirkulerar inom jordbrukssystemet avgör storleken på kväveläckaget. Oavsett odlingssystem har det stor betydelse vilken intensitet jordbruket har och hur väl man lyckas anpassa gödselmängd och spridningstidpunkt till grödans behov. Flera europeiska undersökningar visar att utförsel och införsel av kväve i högre grad är i balans på ekologiska gårdar än på konventionella. Detta innebär att en övergång från konventionellt till ekologiskt lantbruk är viktig för att minska övergödningen. Balans mellan näringsproducerande och näringskonsumerande gårdar är viktig även på ett regionalt plan. För att minska föroreningar av fosfor- och kväveföreningar från jordbruksmark, är det nödvändigt att det blir möjligt att i åtgärdsprogram ställa krav på jordbruksnäringen att lämna skyddszoner kring vattendrag där så är miljömässigt motiverat. Inom vattenskyddsområden vid dricksvattentäkter som är känsliga för bekämpningsmedel samt inom områden som är känsliga för närsalter bör krav på övergång till ekologisk odling ställas. 16Levande sjöar och vattendrag Vi anser det vara tveksamt att se vattenförsörjningsplaner som något som bidrar till att uppnå miljömålet Levande sjöar och vattendrag. Delmål 3 om vattenförsörjningsplaner bör därmed utgå. Respekten för strandskyddet enligt är på vissa håll urholkad. anser att sjöar och stränder har stora värden för natur- och kulturupplevelser. Det finns emellertid inget nationellt delmål som berör denna fråga. Det pågår en debatt om skyddet av stränder som rör både tätbebyggda områden och landsbygd. Mot bakgrund av detta vill vi omgående ha en skärpning så att det vid dispensgivning från strandskyddsreglerna skall krävas synnerliga i stället för som särskilda skäl. Vattendragen bör åter bli miljöer för vandrande fiskarter som lax, laxöring och ål. råder brist på strömmande vatten. Många arter som är beroende av biotopen strömmande vatten återfinns bland hotade arter. Vi anser att det skall finnas förbiflöde vid alla kraftverk. Det innebär att de utbyggda älvarna bör förses med erforderliga och ändamålsenliga laxtrappor och vandringsvägar för ål, i de fall det inte redan finns. I de fall anordningar för fiskens vandringar inte finns anlagda förutsätter tillkomsten av sådana att den vattendom som reglerar den aktuella vattenkraftsanläggningen kan omprövas. Det finns anledning att skyndsamt se över frågan om hur behovet av förbiflöden i befintliga vattenkraftverk kan tillgodoses och, som en del i detta, hur ändamålsenliga reglerna för omprövning av vattendomar är i sammanhanget. är intresset för restaurerande av sjöar eller vattendrag ibland stort, men kostnaden för att upphäva vattendomen kan vara större än den för restaureringen. 17Grundvatten av god kvalitet anser att delmål 1 skall revideras så att målet även innebär ett skydd mot föroreningar enligt följande: Grundvattenförande geologiska formationer av vikt för nuvarande och framtida vattenförsörjning skall ha ett långsiktigt skydd mot föroreningar och exploatering som begränsar användningen av vattnet. Ett första led i detta är att identifiera grundvattenförekomster där mänsklig aktivitet förorenar desamma i sådan utsträckning att det utflödande grundvattnet påtagligt försämrar livsmiljön för växter och djur. Denna identifiering bör vara klar . Kunskaper om bekämpningsmedel i grundvatten, deras väg dit och hur man undviker att bekämpningsmedel förorenar grundvatten behöver förbättras. Vi anser att en miljökvalitetsnorm för bekämpningsmedel i dricksvatten bör införas. Det är oacceptabelt att vägar saltas på sådant sätt att saltet riskerar att hamna i grundvattnet och därmed förorena det. bör omgående skärpa reglerna för vägsaltning i känsliga miljöer. Saltning bör även göras restriktivt i andra känsliga miljöer såsom vid rika vägrenar eller intill naturreservat. 18Hav i balans samt levande kust och skärgård anser att kraftfulla åtgärder måste vidtas för att skyddsmålet ska kunna nås 2005. Ambitionsnivån vad gäller att inrätta områden med fiskeförbud måste höjas; detta bör uttalas i delmålet. Vi anser att förslag både avseende fiskeförbud och utflyttad trålgräns skall verkställas. 18.1Nytt förvaltningssystem för och zonindelning föreslog att omgående skulle påbörja ett arbete för att förbereda ett gemensamt initiativ av regeringscheferna i , syftande till en revidering av Helsingforskonventionen. Initiativet avsågs resultera i ett nytt förvaltningssystem för . I detta ingår en procedur för antagandet av juridiskt bindande beslut. Kommissionen föreslog att blir modell för ett nytt transnationellt förvaltningssätt, där länderna ger upp en del av sin nationella suveränitet över de resurserna inom territorialgränsen för att ställa dem under den gemensamma förvaltningsmyndigheten. Syftet skulle vara att skapa ett effektivt instrument till skydd för den miljön. Kommissionen föreslog också att en reviderad Helsingforskonvention bör ta sin utgångspunkt i en zonindelning av . Denna indelning bör enligt kommissionen innehålla en kärna av skyddsområden där inga resursuttag skulle få göras. Ett större nätverk av skyddade områden med olika typer av brukande samt övriga områden med preciserade hänsynsregler för olika verksamheter skulle också ingå. anser att förslag angående nytt förvaltningssystem och ny zonindelning bör genomföras. Övervakning och åtalsmöjligheter för fartyg som bryter mot regler måste öka. Det är fortfarande för billigt att rena tankar till havs; speciellt behövs bättre regelverk för internationellt vatten. Aktörerna i transportkedjan skall ha skadeståndsansvar i händelse av olycka. Dessutom vill vi ha förbud av enkelskroviga fartyg i . För att konsumenter och rederikunder skall kunna utöva konsumentmakt bör kriterier för goda sjötransporter tas fram i samarbete med näringen. Sanktioner mot oljeutsläpp måste skärpas. Redare som begått miljöbrott skall kunna få trafikeringsförbud inom svenska vatten. I och med att klassas som särskilt känsligt havsområde (PSSA) av FN:s internationella sjöfartsorganisation finns bättre möjligheter att ställa krav på sjöfarten i . Det gäller att ta vara på de möjligheterna. anser att skall lyfta arbetet kring PSSA på regeringsnivå (i stället för myndighetsnivå) och agera kraftfullt för verkningsfulla skyddsåtgärder. Ytterligare exempel på sådana kan vara krav på välutbildad besättning, obligatoriska trafikövervakningssystem för hela och miljöinspektörer ombord på större fartyg och fartyg med farlig last. 18.4Utfasning av gamla tvåtaktsmotorer Gamla tvåtaktsmotorer står för en orimligt stor del av utsläppen till hav och sjöar. Förslag som fasar ut dessa motorer, miljözoner, krav på alternativt bränsle eller åtgärder som leder till att ägarna till motorerna får betala de fulla miljökostnaderna bör omgående tas fram och verkställas. föreslår att delmål som syftar till levande bottnar tas fram. Ett första sådant bör inriktas mot kartläggning av tillståndet hos våra bottnar. I nästa skede bör detta delmål ersättas av delmål för friskare bottnar. Vad som finns under vattnet är i de flesta fall okänt och dolt. Som exempel på bottenproblem kan nämnas dumpade stridsfartyg, trålning och döda hamnbottnar till följd av gifter. Många av de värsta dumpningsplatserna i landet ligger under vatten, att de inte syns ger dem tyvärr låg prioritet. Läckaget från dessa platser är i stort okänt men kan mycket väl vara en bidragande orsak till nedgång i fiskproduktion. På finns ett drygt 20-tal fartyg, som innehåller bl.a. stridsgas, dumpade utanför , i har svenska marinen dumpat stora mängder krigsmateriel. I många småbåtshamnar och vanliga hamnar finns sliprester m.m. med TBT tributyltenn (extremt giftiga bottenfärger som är förbjudna). Dagens kärnkraftsreaktorer använder havsvatten till att kyla ned reaktorerna. Detta är ett stort resursslöseri då upp till en tredjedel av bränslets energivärde går bort denna väg. Vidare innebär uppvärmningen en stor lokal påverkan på havsmiljön. Uppvärmningen påverkar hela ekosystemen lokalt. En eventuell effektökning vid dagens verk kommer att innebära ytterligare påfrestningar på den lokala miljön, effekter om vilka man har otillräckliga kunskaper. Vi anser att krav på att uppvärmning av havsvatten skall ligga inom säkra ekologiska gränser skall införas. 19.1Strategi för skydd och skötsel av våtmarker Delmålet om framtagande av en strategi bör ersättas med delmål kring genomförandet av denna strategi. Strategin skall vara klar , och för att inte tappa fart i det viktiga arbetet med skydd av våtmarker och sumpskogar bör delmål för skydd och skötsel av dessa formuleras för perioden . Vi vill uppmärksamma de vägar som skotrar och fyrhjulingar skapar i känsliga våtmarksområden. Terrängkörning på icke tjälade marker leder ofta till stora körskador som fungerar som diken som effektivt avvattnar våtmarker. Effekten kan alltså bli densamma som anläggning av en skogsbilväg. Delmålet om skogsbilvägar bör därför formuleras: Skogsbilvägar skall inte byggas över våtmarker med höga natur- eller kulturvärden eller så att dessa våtmarker påverkas negativt på annat sätt, inte heller skall terrängkörning förekomma så att våtmarksområden skadas eller avvattnas. Med terrängkörning avses fyrhjulingar och skotrar som kör över våtmarker så att spår görs som avvattnar och skadar funktionen på våtmarkerna. Vi återkommer till frågan om terrängkörning under miljömålet Storslagen fjällmiljö. Frågan om generell samrådsplikt för byggande av skogsbilvägar utvecklas under miljömålet Levande skogar. Arbetet går för långsamt samt brister ofta i kvalitet när det gäller anläggning och återställning av våtmarker. Vi anser att vid bidragsfinansierade projekt måste större krav ställas på fungerande våtmarker och ekologiska system. skapas ofta artificiella dammar snarare än funktionella våtmarker. Kraven för stöd bör vara strikta utifrån måluppfyllelse. Utbildningsinsatser samt informationsmaterial om vilka krav som kan ställas på en fungerande våtmark måste tas fram. Detta material bör även belysa vinsterna med våtmarker och hur dessa kan skötas och restaureras för bästa effekt.