ip · GS10580 · 2005-05-11 00:00:00 — Interpellation 2004/05:580 av () till statsrådet om kvinnors skyddsbehov Personer som enligt utlänningslagen inte definieras som flyktingar men ändå är skyddsbehövande kan få uppehållstillstånd i . Skyddsbehövande är enligt utlänningslagen till exempel en person som på grund av sitt kön eller homosexualitet känner välgrundad fruktan för förföljelse i sitt hemland. Vid en bedömning av om man har skyddsbehov ingår det att se till den sökandes egna berättelser och upplevelser. Därutöver behöver man ha kunskap om dennes hemland, hur lagstiftningen ser ut och hur situationen i praktiken är i hemlandet. Kritik har länge riktats mot såväl ovannämnda lagstiftning som kunskapen hos invandringsmyndigheterna om kvinnors skyddsbehov. redovisade en rapport om praxis för asylsökande kvinnor. Under 1997@2000 hade endast 29 kvinnor fått uppehållstillstånd på grund av könsrelaterad förföljelse och i samtliga fall har det handlat om risk för könsstympning. I övrigt har paragrafen inte använts. Asylprövningen har, enligt författarna, utgått från manliga utgångspunkter och värderingar. Man har bland annat ifrågasatt kvinnor som inte anmält övergrepp, när en kvinna kan ha goda skäl för att inte ha anmält ett övergrepp till myndigheterna eller att inte ha fått ett övergrepp dokumenterat. En del menar att dagens lagstiftning leder till att kvinnor diskrimineras om de får skydd enligt könsbestämmelsen, eftersom tortyrbestämmelsen ger ett starkare skydd, och flyktingparagrafen bättre rättigheter. Beviskraven är dock lika oavsett vilken paragraf som används. krav från bland annat tillsattes en utredning för att se över frågan om att stärka kvinnors skyddsbehov. Betänkandet Flyktingskap och könsrelaterad förföljelse (SOU 2004:31) presenterades . I betänkandet föreslås flera författningsändringar som stärker skyddet för kvinnor, men någon proposition har ännu ej lagts fram. I riktlinjer för utredning och bedömning av kvinnors skyddsbehov står det: "Könsrelaterad förföljelse av kvinnor kan knappast definieras på ett entydigt och uttömmande sätt. Den kan också förekomma i mycket skilda former. Somliga fall kan hänföras till den officiella sfären till exempel våld mot kvinnor från polis, militär eller häktespersonal. Andra former knyter an till den privata sfären till exempel tvångsäktenskap och våld inom familjen." Vidare hänvisas till FN-deklaration om avskaffande av våld mot kvinnor. Där definieras våld mot kvinnor som "varje könsbetingad våldshandling som resulterar i eller sannolikt kommer att resultera i fysisk, sexuell eller psykisk skada eller sådant lidande för kvinnor innefattande hot om sådana handlingar, tvång eller godtyckligt frihetsberövande vare sig det sker offentligt eller privat." Ett aktuellt exempel på att frågan om kvinnors skyddsbehov fortfarande inte tas i beaktande är en kvinna som flytt från med sina barn efter att blivit hotad till döden och misshandlad av sin man. Hon har upprepade gånger sökt skydd på olika orter i men inte lyckats undkomma mannen och slutligen flytt till där hennes mor bor. Invandringsmyndigheterna har avslagit hennes ansökan med hänvisning till att hon kan få skydd i hemlandet. Detta trots att det i riktlinjer står att: "Statsmaktens möjligheter till skydd bör ses utifrån ett realistiskt perspektiv". Myndigheterna har även kallat de dödshot som kvinnan utsatts för för "trakasserier". Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att kvinnors rätt till skydd i realiteten tas i beaktande?