ip · GS10352 · 2005-02-03 00:00:00 — Interpellation 2004/05:352 av () till vice statsminister om rätten att inneha politiskt uppdrag Det finns såvitt jag kunnat utläsa ingen direkt lagparagraf som garanterar rätten för en valbar person att inneha ett offentligt politiskt förtroendeuppdrag i kommunala organ, landstingsorgan och riksdagsanknutna organ. Men genom annan lagstiftning är det möjligen så att den rätten är underförstådd eftersom det finns en rätt till ledighet för att utöva sådant uppdrag. När det gäller riksdagsuppdrag finns bestämmelsen i 4 kap. 6 § regeringsformen som säger att riksdagsledamot och ersättare får fullgöra uppdrag som ledamot utan hinder av tjänsteuppgift eller annan förpliktelse som åligger honom. Den väsentliga innebörden av bestämmelsen är att en arbetsgivare inte får vägra en ledamot ledighet för att utöva uppdraget. På den kommunala sidan finns följande bestämmelse i 4 kap. 11 § kommunallagen: "11 § Förtroendevalda har rätt till den ledighet från sina anställningar som behövs för att de skall kunna fullgöra sina uppdrag. Ledigheten skall omfatta tid för 1.möten i kommunala organ, 2.andra möten som är nödvändiga för uppdragen, 3.resor till och från mötena, och 4.behövlig dygnsvila före eller efter mötena. Rätt till ledighet enligt första stycket skall gälla även av fullmäktige utsedda styrelseledamöter, styrelsesuppleanter och lekmannarevisorer eller motsvarande andra revisorer och deras suppleanter i sådana juridiska personer som avses i 3 kap. 17 och 18 §§." Arbetsrätten har följande bestämmelse om grund för avsked. LAS 18 § säger bland annat följande: "18 § Avskedande får ske, om arbetstagaren grovt har åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren. Avskedandet får inte grundas enbart på omständigheter som arbetsgivaren har känt till antingen mer än underrättelse lämnades enligt 30 § eller, om någon sådan underrättelse inte lämnats, före tidpunkten för avskedandet. Arbetsgivaren får dock grunda avskedandet enbart på omständigheter som han har känt , om tidsöverdraget berott på att han på arbetstagarens begäran eller med dennes medgivande dröjt med underrättelsen eller avskedandet eller om det finns synnerliga skäl för att omständigheterna får åberopas. Lag (1993:1496)." Eftersom lagen ger rätt till ledighet för utövande av politiska förtroendeuppdrag i kommunfullmäktige, landsting, riksdag och EU-parlament kan ju knappast ett sådant uppdrag innebära att "arbetstagaren grovt har åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren". En diakon i har uppdrag som ersättare i socialnämnd och som nämndeman i tingsrätt. Skulle hennes arbete som diakon i någon mån krocka med enskilda ärenden i nämnd eller tingsrätt finns ju jävsbestämmelser att följa. Som diakon har hon sin vigningsuppgift från men utövande och arbetsgivaransvaret sker inom den lokala kyrkliga samfälligheten. Skulle hon fråntas sin vigningsuppgift skulle hon inte kunna utöva sitt arbete i den lokala samfälligheten. Diakonen i fråga har utsatts för påtryckning att lämna sina politiska uppdrag, både muntligen och i skrift har biskopen i fråga fastslagit följande: "Biskopen och i stiftet har tillsyn över hur innehavarna av den kyrkliga vigningstjänsten @ prästerna och diakonerna @ utövar sitt ämbete. När det gäller en diakon är det min bestämda uppfattning att det är klart olämpligt för en diakon att i samma kommun som där man innehar sin diakontjänst utöva politiska uppdrag inom den sociala eller rättsliga sektorn. Hur skall en församlingsbo kunna hålla isär om diakonen gör sitt hembesök i egenskap av diakon eller i egenskap av företrädare för socialnämnden? Hur skall en församlingsbo kunna vara förvissad om att det förtroende man ger diakonen inte hamnar på bord? Hur skall den åtalade kunna anförtro sig åt den som varit med och dömt henne i tingsrätten? Det handlar alltså inte om huruvida diakonen anser sig själv kunna skilja på sina uppgifter utan om hur omgivningen kan uppfatta det hela. Jag anser saken vara så allvarlig att jag @ om inte NN avsäger sig sina politiska uppdrag @ kommer att be pröva hennes behörighet att utöva kyrkans vigningstjänst." Innebörden av detta är att jävsbestämmelserna inte anses tillräckliga för att skydda enskilda människor i sammanhanget utan att diakonuppgiften inte i sig kan förenas med offentliga politiska förtroendeuppdrag av viss art. Av 32 kap. 11@12 §§ kyrkoordningen för som är aktuella vid prövning av vigningstjänsten för en diakon framgår följande: "Obehörighet att utöva kyrkans vigningstjänst 11 § En diakon skall förklaras obehörig att utöva kyrkans vigningstjänst om han eller hon 1.har övergett lära, 2.genom en egen ansökan begär det, eller 3.har utträtt ur . Första stycket 3 gäller inte den som enligt 4 § har förklarats behörig att utöva uppdraget som diakon för ett visst tillfälle eller för . 12 § får förklara en diakon obehörig att utöva kyrkans vigningstjänst, besluta om prövotid för fortsatt behörighet eller tilldela diakonen skriftlig erinran, om diakonen 1.har brutit de löften som han eller hon har givit vid vigningen, 2.har brutit sin tystnadsplikt i fråga om sådant som han eller hon har fått veta under själavårdande samtal, 3.på grund av sjukdom eller av annan liknande anledning har förlorat förmågan att rätt utöva vigningstjänsten, eller 4.genom brottslig gärning, på grund av sitt levnadssätt eller på annat sätt i avsevärd mån har skadat det anseende en diakon bör ha. Om beslutar om prövotid skall den pågå . Om diakonen på nytt visar sig olämplig för sitt uppdrag skall han eller hon förklaras obehörig. (SvKB 2003:9)" Även av denna interna ordning framgår att inte heller kyrkoordningen står i konflikt med innehav av offentligt politiskt uppdrag. Det framgår inte heller av förarbetena till kyrkoordningen. Den aktualiserade frågeställningen är av stort principiellt intresse: Kan en arbetsgivare eller indirekt arbetsgivare genom hot eller vädjanden om indragen tjänst förmå enskilda personer att avstå från offentliga politiska uppdrag? Föreligger det en generell rätt att inneha sådana uppdrag? Statsrådet kan givetvis av principiella skäl inte avge synpunkter på enskilda ärenden, men min fråga till statsrådet är: Avser statsrådet att vidta åtgärder i syfte att garantera enskilda människor rätten att inneha offentliga politiska uppdrag utan risk för repressalier från arbetsgivare eller andra?