ip · GS10563 · 2005-04-29 00:00:00 — Interpellation 2004/05:563 av () till utrikesminister om situationen i @ ett land söder om staten @ var en gång en spansk koloni. Det var det . Det västsahariska folket hade då länge bekämpat den spanska kolonialmakten, särskilt under den fascistiske generalen tid. Men riktigt välorganiserade former antog motståndskampen inte . Då bildades motståndsrörelsen Polisario. lämnade spanska myndigheter . som överhöghet i förhållande till upphörde. Men det skedde inte som i andra afrikanska kolonier något överlämnade av makten till det folk som kolonialherrarna härskat över. Kolonialmakten som härskat i reste helt enkelt hem. Någon klar avkoloniseringsprocess som i andra delar av genomfördes aldrig. var inte närvarande. Någon ny statsledning utsågs inte. Några val av en sådan avhölls inte i samband med att lämnade sin koloni. I stället inträffade något som i avkolonialiseringssammanhang måste anses vara fullständigt regelvidrigt. organiserade under militärt beskydd en massinvandring av marockaner till . Operationen gick under namnet Den gröna marschen. Marockanerna slog sig ned i kustområden. Västsaharierna tvingades att fly österut. Vad det handlade om var en folkfördrivning och en annektering som i alla avseenden stred mot internationell rätt. I samband med en avkolonialisering ska det ske någon form av överlämnade av makten, där befolkningen i landet fattar beslut om hur framtiden ska gestalta sig och utser en ledning som efterträder den gamla kolonialmakten. Så skedde inte i fall. I stället blev landet erövrat av en annan makt, en annan stat @ . Motståndsrörelsen Polisario som formades har sedan bildandet fört en befrielsekamp i . Polisario behärskar fortfarande halva landet. har aldrig lyckats att skaffa sig herraväldet över hela . fördes kampen mellan och med militära medel. har under hela sin långvariga ockupation haft omfattande militära styrkor i de västra delarna av landet. 1991 kom man överens om vapenstillestånd och 1997 kom och Polisario överens om att framtid skulle avgöras genom en folkomröstning. Flera sändebud från har sedan vapenstilleståndet ingående avlöst varandra och prövat olika lösningar för att få en folkomröstning till stånd. Det är uppenbart att det är Polisario som gjort olika eftergifter för att få till stånd en lösning av konflikten. ett konkret förslag om hur en folkomröstning ska gå till har först förhalat diskussionerna för att sedan när man kommit till avgörande avslagit förslaget. Detta uppträdande från sida har upprepats . I det sist framlagda förslaget gick Polisario med på att skulle fungera som ett autonomt område med en uppdelning av olika ansvarsområden mellan marockanska och sahariska myndigheter. Först därefter skulle en folkomröstning avhållas i . Det var ett steg som låg långt bort från vad man kommit överens om i och innebar stora fördelar för den marockanska sidan och en avsevärd eftergift för den sahariska. Polisario gick till och med så långt att man accepterade de marockaner som bott stadigvarande i till . De skulle ha rätt att delta i folkomröstningen om framtid. Likafullt avfärdade förslaget, medan Polisario accepterade det, trots att det låg långt bort från vad man önskade sig. Det torde vara uppenbart för vem som helst att aldrig haft för avsikt att på något sätt bidra till en demokratisk och en med internationell lag överensstämmande lösning av frågan om framtid. Det torde också stå klart att inte haft för avsikt att förverkliga de utfästelser som gjorde i . Det enda man har gjort från den marockanska regimens sida har varit att bedriva en ren obstruktionspolitik och avfärda alla förslag som skulle kunna leda fram till en folkomröstning. avsikt har varit att genom ett ständigt avvisande av varje konstruktivt förslag till lösning tvinga världsopinionen och världssamfundet att frångå sina grundläggande principer. mål är inget annat än en ren och skär annektering av den gamla spanska kolonin och att inkorporera den i utan att folk får någon möjlighet att yttra sig om saken. Avsikten med politik är att få det folkrättsbrott man begick då man marscherade in i godkänt av världssamfundet. Inom EU och FN finns det dock krafter, som utifrån egna intressen hoppas på och verkar för att ska lyckas i dessa sina strävanden @ främst , som har stora ekonomiska intressen i och av att annekteras av . har anfört folkrättsliga argument mot USA-alliansens angrepp på . Men när det gäller frågan om lyser förverkligandet av folkrättens principer och folkens självbestämmanderätt med sin frånvaro. I EU understöder den marockanska ståndpunkten. Därför finns det all anledning för att starkt och med eftertryck verka för att folkrättsvidriga ståndpunkt inte blir EU:s ståndpunkt. Andra som har ekonomiska intressen i är det amerikanska oljeföretaget , vilket även svenska banker och fonder som , och Första och Sjunde AP-fonden samt Öhmans fonder har intressen i. prospekterar efter olja utanför @ en verksamhet som balanserar på gränsen vad som är kan anses legalt. Internationell rätt tillåter ingen utvinning av olja på sahariskt område. Prospektering är formellt inte förbjuden. bör svenska banker och fonder se över sitt delägarskap i olika företag med intressen i . I måste likaså energiskt verka för att ståndpunkter liknande de intagit bemötes. Det är ohållbart att det, som skedde vid det senaste tillfället då Västsaharafrågan behandlades i FN, blir så att som EU-medlem @ i likhet med @ inte deltar i omröstningen i . Även om EU:s ordförandeland på EU-ländernas vägnar avgav en röstförklaring i frågan har ställningstagande genom det gemensamma EU-agerandet likafullt kunnat uppfattats som att intar en vacklande hållning till det sahariska folkets rätt till självbestämmande. Voteringsteknikaliteter kring ett beslut kan aldrig tillåtas gå före innehållet i själva besluten. Det olyckliga agerandet i FN har skadat anseende som en stat som värnar om folkens självbestämmanderätt. ställningstagande i och Europeiska unionen har stor betydelse i ett annat sammanhang. är väl känt för att ha varit ett av de länder som starkt understött avkoloniseringen i i allmänhet, understött den antikoloniala befrielsekampen i de portugisiska kolonierna och givit kampen mot apartheid i ett långvarigt stöd. ingår dessa avkoloniserade och befriade länder i Afrikanska unionen (tidigare OAU). erkänner Afrikanska unionen Polisario som rättmätiga statsledning. Likaledes har erkänt Polisario som rättmätiga statsledning. däremot är inte medlem av Afrikanska unionen. Anledningen till att de inte kan vara medlemmar är att de inte respekterar folkens rätt till självbestämmanderätt. När det gäller ställningstaganden i EU och FN handlar det följaktligen om att leva upp till vad folkrätten stadgar samt de principer för avkolonialisering som i hyllat och tillämpat. måste agera på ett sådant sätt att man hamnar på rätt sida när det gäller att ta ställning mot kolonialism och att man blir konsekvent i detta avseende även när det gäller . När det gäller Polisarios kamp har en viktig del i dess verksamhet varit demokratisk organisering, respekt för demokratiska principer och kvinnors rättigheter. Kampen har inte bara bestått i en enkel nationell frigörelse utan varit förbunden med att inför ett framtida fritt etablera en demokratisk tradition och att förbereda befolkningen på ett bygge av ett samhälle med lika rättigheter för kvinnor och män. Polisario har enträgen arbetat för att undvika att de kvinnor som är aktiva i kampen efter en befrielse inte återinträder i en traditionell kvinnoroll. Några likartade omdömen kan inte göras när det gäller som har en dålig tradition när det gäller respekten för mänskliga rättigheter. Landets styrelseskick lider av allvarliga demokratiska brister. Regimens arroganta uppträdande gentemot sin motpart i förhandlingarna, oförmåga att uppfylla ingångna överenskommelser och brist på respekt för världssamfundet och dess representanter torde visa att den som eftersträvar demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och respekt för folkens självbestämmanderätt måste ge sitt konsekventa stöd till Polisario. lever en stor del av den sahariska befolkningen i flyktingläger i . Många av dem har levt där . De har kunnat göra det med hjälp och stöd från humanitärt stöd utifrån från WFP och UNHCR samt en rad frivilligorganisationer. är situationen i dessa läger sämre än på mycket . Befolkningen i lägren lider av tbc, gulsot, blodbrist och diabetes. Hjälpen till lägren har minskat under den allra . Situationen håller på att bli desperat. Det är av största vikt att man råder bot på denna bristsituation då den kan få allvarliga följder för möjligheterna att uppnå en rättfärdig och fredlig lösning av konflikten. Detta är dock inte tillräckligt. Om en rättfärdig och fredlig lösning ska uppnås krävs även kraftfullt politiskt agerande till stöd till för Polisario i FN och EU. Det duger inte att passivt hänvisa till att FN sköter den saken. måste tydligt visa och tydligt verka för att respekterar det västsahariska folkets rätt till självbestämmande och följer ingångna överenskommelser. Polisario företräder ett folk vars rätt till självbestämmande kränks av en annan stat. Det är en organisation med mycket små resurser företräder ett fördrivet folk, medan motparten besitter alla tänkbara resurser när det gäller att verka sin sak. Det vore rimligt att , som tidigare gjort, i likartade sammanhang gav ett konkret stöd till västsaharisk representation i . Jag vill fråga utrikesministern: 1.På vad sätt avser utrikesministern att i och Europeiska unionen verka för att en avkolonialisering av sker? 2.På vad sätt avser utrikesministern att i och Europeiska unionen verka för att det sahariska folkets självbestämmanderätt och internationell rätt respekteras genom att en folkomröstning genomförs? 3.På vad sätt avser utrikesministern att verka för att den svenska ståndpunkten i västsahariska frågan EU och FN formuleras utan möjligheter till missförstånd? 4.Avser utrikesministern att verka för att den akut kritiska och hälso- och livsmedelssituationen som uppstått i västsahariska flyktinglägren avhjälps? 5.Vilka åtgärder avser utrikesministern att vidta för att understödja sahariska demokratiska institutioner så att de erfarenheter som gjorts i Polisarios demokratiska utvecklings- och uppbyggnadsarbete tillvaratas?