ip · GS10350 · 2005-02-02 00:00:00 — Interpellation 2004/05:350 av () till statsminister om landsbygdens utveckling I då stora delar av landsbygden i är hårt drabbade av de skador som stormen den 8@9 januari ställde till med har osäkerhet uppstått om regeringens syn på landsbygdens utveckling och framtid. Har regeringen rentav övergett alla ambitioner om att hela ska ges möjligheter att leva och utvecklas? På annat sätt kan man knappast tolka statsministerns uttalande i partiledardebatten . Vid ett meningsutbyte med anledning av att 28 000 företag lagts ned eller flyttat ut ur landet under Socialdemokraternas senaste vid makten svarade statsministern: "Det är i huvudsak jordbruk och småbutiker @ @ @ Vi har den typen av förändring i vårt samhälle. Jag beklagar den i och för sig inte, även om landsbygden blir lite dystrare och fattigare" (citat ur riksdagsprotokollet). Ett minst sagt häpnadsväckande uttalande av landets statsminister. Han har uppenbarligen inget emot att jordbruk och småbutiker försvinner på landsbygden, att livskraften förtvinar och servicen blir allt sämre. Uttalandet blir än mer anmärkningsvärt i ett känsligt läge där många småföretag inte minst inom jord- och skogsbruket i det stormdrabbade området utsätts för ytterst svåra påfrestningar. Det är dessvärre sannolikt att ett betydande antal konkurser kommer att följa i stormens spår. I ljuset av det som drabbat stora delar av landsbygden i framstår statsministerns uttalande som särskilt olyckligt. Utöver statsministerns uttalande i partiledardebatten finns ytterligare ett antal händelser som bidrar till bilden av en regering som steg för steg överger tanken på att hela ska ges möjligheter att leva och utvecklas. har regeringen dragit ned statsbidraget till @ byarörelsen med sina över 4 000 lokala utvecklingsgrupper över hela landet, från till 6 miljoner . Det innebär påtagligt sämre förutsättningar att verka för dessa grupper med stor betydelse för att bygderna ska kunna leva och utvecklas. Att ge anslag till är enligt min mening väl använda pengar ur samhällets synvinkel. Dessa medel fungerar som smörjmedel för ett mycket omfattande ideellt arbete lokalt. Verksamheten stärker självtilliten och betyder mycket för att en positiv utveckling ska vara möjlig. Det är människor tillsammans lokalt som kan göra stordåd för att bibehålla och utveckla såväl service som sysselsättning. Ett annat exempel på regeringens syn på landsbygden är att regeringen valt att inte fullt utnyttja EU:s miljö- och landsbygdsutvecklingsstöd, vilket också lett till att dessa stöd minskats för svensk del. Om väljer att inte använda alla stödpengar som vi har rätt till för miljö, skogsbruk och landsbygdsutveckling innebär det självfallet att man missar möjligheter som skulle kunna förbättra förutsättningarna för företagande, jobb och utveckling. Som lök på laxen valde regeringen att senarelägga utbetalningen av EU-stöd till de svenska jordbrukarna till /05 vilket bidrog till en ännu besvärligare ekonomisk situation för redan hårt ekonomiskt pressade bönder. Ytterligare ett exempel på regeringens landsbygdssyn är att regeringen i regleringsbrevet till tar bort 40 av de 700 miljoner som beslutat om i planeringsramen för det enskilda vägnätet. Detta vägnät som kan liknas vid det finmaskiga blodomloppet i samhällskroppen omfattar mer än dubbelt så många kilometer som det statliga och kommunala tillsammans. Men de enskilda vägarna som sköts av vägföreningar i en tätort eller samfälligheter på landsbygden nonchaleras nu av regeringen, trots att en stor del av dessa vägar kan trafikeras av flera tusen fordon och har större betydelse än många allmänna vägar. Det som förenar de enskilda vägarna är dock att de bekostas av dem som bor utmed vägarna @ enskilda individer. Mitt sista exempel är den indragning av för bredbandsutbyggnad som regeringen blåst kommunerna på . Det drabbar främst landsbygdskommuner där "marknaden" inte byggt bredbandsnät som i större städer och tätorter. Svenska Kommunförbundets ordförande betraktar regeringens indragning som ett avtalsbrott. På många håll avstannar nu bredbandsutbyggnaden och i de kommuner där man väljer att ändå fullfölja utbyggnaden så tvingas man ta pengar från vård, omsorg och skola. Enligt min mening finns det anledning att känna stor respekt för det värdefulla arbete som utförs av många människor runtom i landet för att hela ska kunna leva. Det är lätt att se vilka betydelsefulla insatser de tiotusentals ideellt arbetande människorna i folkrörelser och föreningar utför. Detta är ett arbete som regering och riksdag, tvärtemot regeringens agerande , bör öka sitt stöd till. Utan lokal och regional tillväxt blir det heller ingen tillväxt för nationen . Därför bör hela landet ges möjligheter att leva och utvecklas och därför bör vi stödja byarörelsens arbete liksom alla vägföreningar och samfälligheter som håller vägnätet farbart och framkomligt. Inte minst jord- och skogsbruket som på många håll är motorn i den lokala utvecklingen måste ges rimligare villkor. Mot bakgrund av vad som ovan redovisats vill jag fråga statsministern: 1.Vilket synsätt har statsministern på landsbygdens framtid och möjligheter? 2.Ser statsministern något mönster i de ärenden som redovisas ovan? 3.Vilka förslag avser statsministern att lägga fram för att ge landsbygden rättvisa möjligheter att utvecklas?