ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GS10611 · 2005-05-19 00:00:00 — Interpellation 2004/05:611 av () till samhällsbyggnadsminister om barns inomhusmiljö Inomhusmiljöerna där barn vistas är ofta alltför undermåliga, framför allt i skolor och förskolor. Problemen spänner över radon, mögel och andra allergener, buller och trängsel. Per Kling på arbetsmiljöinspektionen i har skrivit en rapport över arbetsmiljön i skolorna i . Han drar där ett antal viktiga slutsatser: Skyddsronderna ute på arbetsställena har en tendens att bli "fastighetsunderhållsronder". nämns brister i målningsunderhåll @ färgen flagnar på väggen @ i skyddsrondsprotokollen. Det är alltför ofta den tekniska avdelningen som ska lösa (läs: bygga bort) problem i arbetsmiljön. Endast ett begränsat antal kommuner har försökt lösa problemet på organisatorisk väg. På grund av organisatoriska problem tar det ofta att åtgärda brister. har uppmärksammat bullerproblemen i förskolan. Bullret i flera skånska förskolor var långt större än vad som anses tillåtet för till exempel trafikbuller i bostadsområden. Bullernivån beskrevs i vissa fall som högre än det som uppstår vid hårdrockkonserter. Gränserna för buller i bostadsområden har satts med utgångspunkt från att barns förmåga till inlärning störs vid högre bullervärden. Det finns därför all anledning att ta problemen på allvar. Trots att problemen är kända har hälften av de 105 kommuner som svarat på en enkät om barns inomhusmiljö som genomfört, inte någon systematisk uppföljning eller undersökning av inomhusmiljön på skolor och förskolor. Skälen till att arbetet inte görs tillräckligt systematiskt kan vara många. Följande förklaring, från en av de tillfrågade, speglar situationen i många kommuner: "Tyvärr har inte mycket gjorts från vår sida, inte systematisk tillsyn i alla fall, på grund av bristande resurser. I kommande verksamhetsplanering är det tyvärr också lågprioriterat. Vi har inte pengar och hinner inte med tillsynen med nuvarande personalstyrka. Tyvärr ser det nog likadant ut i många kommuner." Problemen kan inte avhjälpas enbart med åtgärder i själva byggnaderna. Buller och dålig luft måste också åtgärdas genom att studera verksamheten. För att ta ytterligare ett citat ur undersökningen: "Vad som är ett stort problem från vårt perspektiv är att skolornas nya pedagogik inte stämmer överens med de gamla skolbyggnaderna. Elever sitter ofta och grupparbetar ute i korridorer eller i förråd. Det är miljöer som inte är anpassade för undervisning när det gäller ventilation och bullerdämpning." Det finns trots allt åtgärder som kan åtgärdas också byggnadstekniskt. Mina frågor blir därför: Är ministern beredd att låta barns inomhusmiljö bli ett särskilt delmål inom miljömålet God bebyggd miljö? Vad avser ministern att vidta för åtgärder för att förbättra inomhusmiljön i skolor och förskolor? Vad avser ministern att vidta för åtgärder för att öka det kommunala engagemanget och kunskapen kring inomhusmiljön i skolor och förskolor?
ip · GS10612 · 2005-05-19 00:00:00 — Interpellation 2004/05:612 av () till jordbruksminister om förändrade regler för skyddsjakt antog propositionen om en sammanhållen rovdjurspolitik. En rovdjurspolitik i ständigt blåsväder och utan förankring till de människor som lever i vargens närhet. Rovdjurspolitiken måste bygga på förståelse mellan människor. känner sig många invånare i bygder med varg inte delaktiga i rovdjurspolitiken. Det är inte hållbart utan leder enbart till ilska och frustration, risken finns att människor tar lagen i egna händer. Det är viktigt att ta de många oroande signalerna om den växande klyfta mellan beslutsfattare och människor vars vardag påverkas av rovdjurens närhet på allvar för att inte varghatet åter ska växa sig stort ute i vargbygder. har föreslagit förändringar och tagit problematiken på allvar. De menar att enklare regler för skyddsjakt ska öka acceptansen för rovdjur. Vi i delar denna åsikt, det är nu upp till regeringen att agera i frågan. är nödvärnsrätten vid anfall från varg utformad så att djurägaren inte får skjuta om vargen anfallit hans djur. Djurägaren måste avvakta till dess vargen återvänder för ett andra angrepp. Det är fullständigt orimligt att man ska tvingas invänta ett andra angrepp. Vid planerad skyddsjakt på enskild individ av varg är det som beslutar. Vid skyddsjakt av vargar som uppvisat avvikande beteende, anser vi att besluten ska ligga hos länsstyrelserna, eftersom de har lokala kontakter med jägare och lokala kunskaper om viltvård, naturvård och naturskydd. För att bedriva en målinriktad och aktiv rovdjurspolitik måste folket känna sig trygga med vargen. Vi anser att vargens överlevnad i är beroende av att skyddsjaktsparagrafen i jaktförordningen förändras, så att det blir möjligt att värna tamdjur. Det är den enda vägen att få acceptans i hela för en livskraftig vargstam. Mina frågor till statsrådet är: Vad avser statsrådet att göra för att skapa en rovdjurspolitik som uppfyller kravet på förtroende och delaktighet för människor som bor nära vargen? Vad avser statsrådet att göra för att få till stånd en förändring av 28§ i jaktförordningen för att åstadkomma en ökad acceptans för rovdjur?
ip · GS10613 · 2005-05-19 00:00:00 — Interpellation 2004/05:613 av Rocío () till statsrådet om upphandling av tjänster i statliga myndigheter Regeringen har misslyckats med att förhindra att svartarbete sprider sig in i statsförvaltningen. I SVT:s framkom att även statliga myndigheter använder sig av svart och illegal arbetskraft. Det här är upprörande och reser en rad frågetecken kring hur den offentliga upphandlingen fungerar. Jag blir arg och upprörd över att det verkar så lätt för företag, som profiterar på människors utsatthet, att få uppdrag även i statsförvaltningen och att det inte upptäcks förrän SVT granskar detta. Staten bidrar till att försätta människor i en ohållbar situation, utan rätt pension, sjukvård med mera. Vilket annat företag som helst som anlitar svart arbetskraft kan åtalas. Vem åtalar staten? Jag blir också rädd för vad det kan innebära i ett vidare perspektiv som säkerhet. Vet vi vilka som rör sig i våra statliga korridorer? Kan våra medborgare och anställda känna sig säkra på att känsliga uppgifter inte är tillgängliga för vem som helst, att de kan känna sig trygga på sin arbetsplats? En policy för upphandling är verkningslös utan rutiner för kontroller och uppföljningar. Vad mer är det som missas vid upphandlingar? Hur viktar man vad som är avgörande för vilket anbud som vinner upphandlingen? Stirrar man sig blind på priset? undrar jag hur det ansvariga statsrådet ska hantera situationen. Det är oacceptabelt att statliga myndigheter bedriver olaglig verksamhet och det innebär en fruktansvärd situation för den svart anställde som är helt oförsvarbar. Vilka åtgärder kommer statsrådet att vidta för att åtgärda de svagheter som dagens offentliga upphandling har?
ip · GS10614 · 2005-05-19 00:00:00 — Interpellation 2004/05:614 av () till statsrådet om Europaväg6 @ då jag har suttit i @ har väg E6 diskuterats åtskilliga gånger. Statsrådet företrädare har uttalat löften om att vägen ska vara färdigställd eller "i varje fall påbörjad" vid visst datum. Som vi kan se, vi som regelbundet åker på vägen, har dessa löften regelmässigt svikits. Men regeringen sviker inte bara löften avgivna i , utan också överenskommelser gentemot EU och . har nämligen ett åtagande gentemot övriga länder i EU att färdigställa återstående, planerade delprojekt i den nordiska triangeln före utgången av 2010. I det svensk-norska samarbetet om den nya Svinesundsförbindelsen har den norska regeringen och den svenska uttalat en gemensam ambition om att E6 mellan och ska byggas ut till en sammanhängande väg med fyra körfält . Om man ser hur det ser ut kan det inte råda annat än tveksamhet om dessa tidsplaner kommer att kunna hållas. En annan förskjutning som smugit sig in i efterhand är att regeringen numera talar om "sammanhängande väg med fyra körfält" i stället för den tidigare ambitionen "motorväg". Det är mot denna bakgrund svårt att se regeringens handlingskraft när det gäller ett snabbt färdigställande av väg E6. Detta är till förfång för näringslivets utveckling i norra . Det är också ett hinder när det gäller turismens utveckling @ de timslånga bilköerna under senaste helgen är ingen säljande reklam. Dessutom är trafikolyckorna på de vägavsnitt som har motorvägsstandard praktiskt taget noll @ medan olyckorna är förfärande många på de ännu inte utbyggda avsnitten. Mycket mänskligt lidande förorsakas av denna dåliga väg. Vilka konkreta åtgärder avser statsrådet att vidta för att skynda på färdigställandet av motorvägen mellan och ?
ip · GS10615 · 2005-05-19 00:00:00 — Interpellation 2004/05:615 av () till näringsminister om kvinnligt företagande Under perioden 1998@2003 har det startats mellan 34000 och 38000 företag . Det som är slående är att för varje kvinna som startar ett företag så går det två män. startades ungefär 25000 företag av män, och bara knappt 12000 av kvinnor. Statistiken håller i sig om man ser bakåt i tiden. Situationen var liknande. 22000 företag startades av män medan kvinnorna inte ens kom upp i 11000. Detta är naturligtvis bekymmersamt ur flera aspekter. Det är lätt att konstatera att om kvinnor startade företag i samma grad som män skulle vi ha betydligt fler företag och därmed jobb i landet. Nedbruten statistik visar också att kvinnor startar den absoluta merparten av sina företag inom tjänstesektorn. Samma tjänstesektor som är det område som förväntas öka mest och där det därför finns en stor potential för nya företag startade av kvinnor. Många kvinnor som är potentiella egenföretagare jobbar inom vårdsektorn. Där motarbetas nya företag aktivt av regeringen som upprätthåller vårdmonopolet med stopplagar och landstingsprotektionism. Kvinnor inom vårdsektorn skulle som egenföretagare få en helt annan möjlighet att styra sin arbetssituation och få fler alternativa arbetsgivare. Undersökningar visar att en stor andel av de sjukskrivna kvinnorna skulle kunna tänka sig att gå tillbaka i arbete om de bara kunde välja en annan arbetsgivare eller arbetsplats. inom vårdsektorn, antingen av dem själva eller av någon annan skulle där vara ett bra alternativ. Ett införande av avdrag för hushållsnära tjänster, så kallat "Rutavdrag" skulle också kunna bidra till kvinnligt företagande på två olika sätt. Dels genom att nya företag för hushållsnära tjänster skapas och därmed leder till fler nya jobb. Det skulle också kunna bidra till att kvinnor och män som vill starta företag kan få en avlastning i hemmet och därmed ha mer tid till främst de första arbetssamma åren som egenföretagare. I som är ett mindre land än har avdrag för hushållsnära tjänster snabbt skapat många nya jobb. Det är rimligt att anta att det skulle bli ännu fler i det nästan dubbelt så stora landet . har i en rapport beräknat andelen till minst 20000. Dessa jobb uteblir helt eller bedrivs av den svarta sektorn med dagens svenska skattesystem. För att klara den gemensamma välfärden och pensionerna krävs att fler av de 1,4 miljoner människor som står utanför arbetsmarknaden får ett jobb. Ett ökat antal nystartade företag och möjligheten för redan befintliga företag att växa måste vara en del av lösningen på det problemet. Om kvinnor hade startat nya företag i samma utsträckning som män hade ytterligare ca 12000 företag skapats. Det räcker med att dra ut den utvecklingen för att inse att vi går miste om hundra tusen nya företag om vi inte kan stimulera det kvinnliga nyföretagandet mer. Det har inte råd med. Mina frågor till näringsministern är därför: 1.Hur avser näringsministern att agera för att stärka det kvinnliga nyföretagandet? 2.Avser näringsministern att komma till med ett konkret förslag på skatteavdrag för hushållsnära tjänster och, i så fall, när?
ip · GS10616 · 2005-05-19 00:00:00 — Interpellation 2004/05:616 av () till finansminister om fastighetsskatten kom det braskande rubriker om att fastighetsskatten chockhöjs. I min hemkommun ökar enligt uppgift taxeringsvärdet på ett småhus med i genomsnitt . En beräkning från visar att skatten för den genomsnittliga småhusägaren ökar med i 24 av kommuner. handlar det inte längre om kommunerna runt , säger . Den största skattehöjningen får man i . I höjs till exempel taxeringsvärdet . Enligt har taxeringsvärdet på småhus i många fall höjts med . Det är inte märkligt att många människor känner sig helt förtvivlade. Jag har mottagit ett brev med rubriken Jag citerar ur brevet: "Vi fastighetsägare känner en stor sorg och tomhet. Liksom en stor uppgivenhet och vanmakt över reglerna för att kräva in beskattning för något som inte ger intäkter. Åtminstone inte så länge man använder sitt hus för att bo i. Det är mycket vi inte förstår. Vi förstår inte varför vi skall drabbas av ökad skatt bara för att några av våra grannar sålt. Vi får inte mer pengar att betala skatt med för det. Vi förstår inte varför vi skall tvingas att leva under ständig otrygghet och rädsla för att inte kunna bo kvar i våra hem. Vi förstår inte varför flera av oss skall behöva bli uppryckta med sina rötter, att våra barn skall tvingas byta skola och kamrater och att vi själva kan tvingas söka ny arbetsplats. Hur länge ska vi tvingas acceptera en skatt vars storlek är helt omöjlig att förutse?" Mot bakgrund av ovanstående ställer jag följande frågor till finansministern. 1.Vad avser finansministern att göra för att förhindra att familjer tvingas flytta när grannarna säljer? 2.Är finansministern beredd att fasa ut fastighetsskatten så att tryggheten för de boende återställs?
ip · GS10617 · 2005-05-19 00:00:00 — Interpellation 2004/05:617 av () till justitieminister om utredningsstöd vid bidragsfusk Det har visat sig att det är mycket svårt att följa upp misstankar om fusk i bidragssystemen. Möjligheter finns att ställa frågor mellan myndigheter som betalar ut bidrag men det finns små möjligheter att följa upp ärenden om det inte gäller uppgifter som är registrerade hos andra myndigheter som betalar ut bidrag. För noggrannare utredningar av misstänkt fusk med sjukpenning och förtidspensionering är tjänstemän begränsade till att göra hembesök, ringa på dörren och fråga till exempel om en sjukskriven person arbetar. Tjänstemän vid arbetslöshetskassor och länsarbetsnämnd har samma begränsade möjligheter till utredning och har dessutom haft mindre möjligheter än att ställa frågor till andra myndigheter. För att göra utredningar krävs att bidragsbetalande myndigheter får hjälp av polisen. Denna hjälp går emellertid inte att få om brottsmisstankarna redan kan beläggas. Konsekvenserna blir att de utredningar och polisanmälningar som görs i de allra flesta fall inte kan leda till rättsliga åtgärder utan att fallen får avskrivas. Mot denna bakgrund vill jag fråga justitieministern vilka åtgärder han har vidtagit eller ämnar vidtaga för att polisen ska kunna ge ett förbättrat stöd i utredningar om bidragsfusk.
ip · GS10619 · 2005-05-20 00:00:00 — Interpellation 2004/05:619 av () till justitieminister om rånbrott Antalet grova rån mot penninginrättningar, värdetransporter och affärsverksamhet runtom i ligger på en oacceptabelt hög nivå. Gärningsmännens allt råare behandling av offren visar också på en brutal och hänsynslös likgiltighet inför människors liv och hälsa som är mycket oroande. De drabbade företagen och deras anställda betalar ett högt pris för brottsligheten och rånen utgör i förlängningen ett hot mot kontantförsörjningen i samhället. Bankerna och värdetransportföretagen har på grund av att minskat antalet depåer fått ta ett ökat ansvar för kontantförsörjningen. Detta har lett till fler och längre transporter vilket ökat rånrisken. För alla företagare som drabbas av ett rån innebär det givetvis ett ekonomiskt bortfall. För näringsidkare i branscher där det är svårt att teckna en försäkring kan ett enda rån få förödande konsekvenser. Men för de allra flesta är inte det ekonomiska avbräcket den svåraste konsekvensen utan den psykiska påfrestning rånet inneburit. Hotet mot de anställdas trygghet får inte underskattas @ ofta används vapen vid rånen. Även attrapper av vapen eller bomber används för att hota eller skrämma bank- och butikspersonal samt väktare. måste ett rån som skett med vapen, för att bedömas som grovt, i de flesta fall ha varit skarpladdat. Men för brottsoffret är det av mindre betydelse i rånsituationen om vapnet varit skarpladdat eller inte @ rädslan och ångesten är ändå lika stor och därför måste större hänsyn tas till den rånades upplevelse. Straffskalan för icke-fullbordat rån måste också höjas. är skillnaden mellan straffet för ett fullbordat rån och förberedelsebrott orimligt stor. Ett närmande i straffvärde mellan dessa skulle ha en återhållande effekt på brottsbenägenheten eftersom riskpremien för en strängare påföljd ökar även . Straffen för vapenbrott bör också skärpas, då vi kan se att antalet vapenbrott stadigt ökat. Det räcker dock inte med en hårdare lagstiftning @ det krävs också mer resurser och bättre styrning av de brottsbekämpande myndigheterna i stort. Polisen svettas i sin ekonomiska tvångströja som kritiken för dåligt politiskt ledarskap är återkommande. Med anledning av ovanstående vill jag fråga justitieministern: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att minska antalet rån i samhället? Avser ministern att vidta åtgärder för att möjliggöra att döma till grovt rån även när rånet skett utan skarpladdat vapen? Avser ministern att vidta åtgärder för att höja straffskalan för icke-fullbordat rån? Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att möjliggöra för de brottsbekämpande myndigheterna att bättre bekämpa denna typ av brottslighet?
ip · GS10621 · 2005-05-20 00:00:00 — Interpellation 2004/05:621 av () till statsrådet om lärarnas status Enligt en ny undersökning bland 1200 svenska lärare ägnar fyra av tio lärare en betydande del av sin arbetstid till att skapa lugn och ro i klassrummet. Svenska elever kommer , de får ingen arbetsro, lärare och annan personal blir utsatta för våld på jobbet. Alltfler lärare @ särskilt kvinnliga lärare @ går in i väggen, knäckta av åratal av slit och långsamt men stadigt försämrade möjligheter att utföra sitt yrke. Detta är larmsignaler som måste tas på allvar. Trots att av samtliga läraranställda, det vill säga närmare 35000 personer, var obehöriga 2004 utannonseras få lärartjänster på arbetsmarknaden. Arbetslösheten har ökat bland utexaminerade lärare, främst grundskollärare. De obehöriga lärarna har börjat tränga ut de behöriga från arbetsmarknaden. Vid en jämförelse med övriga nordiska länder, eller med genomsnittet för , kan noteras att är sämst på att anställa behöriga lärare. Ett system som väljer bort lärarutbildad personal är svårmotiverat och riskerar att i sig ytterligare minska rekryteringen till lärarutbildning, vilket naturligtvis bidrar till en ännu högre andel läraranställda utan lärarexamen. Det är helt otillständigt. För att elever, föräldrar och samhället i övrigt ska ha förtroende för skolan måste skolan vara fylld av kompetent professionell personal. De som examineras från lärarutbildningarna framöver kommer enbart att räcka till att ersätta dem som går i pension, inte avhoppen, sjukskrivningarna eller utökade behov. Med ambitionen att alla lärare i ska ha lärarexamen kommer behovet av lärare inte att kunna tillgodoses om inga ytterligare åtgärder vidtas. En rad insatser behövs för att öka attraktiviteten hos lärarutbildningarna och läraryrket. Mot bakgrund av det ovan anförda vill jag fråga skolministern: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att öka läraryrkets attraktivitet och status? Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att säkerställa att skolan har lärare med rätt utbildning? Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att minska antalet sjukskrivna och utbrända lärare?
ip · GS10622 · 2005-05-20 00:00:00 — Interpellation 2004/05:622 av () till statsrådet om VFU-lärares villkor Den nya lärarutbildningen betonar den verksamhetsförlagda utbildningen, VFU. Övergången från praktik till VFU har drabbats av en del barnsjukdomar, till exempel att studerande som tänker bli gymnasielärare fått VFU i förskolor. Lärarutbildningen reformerades och handledarna har fått en utökad arbetsbörda. Det krävs bland annat en mer individuell anpassning än tidigare av det som förr kallades praktik och är verksamhetsförlagd utbildning (VFU). Den relativt låga statliga ersättningen, som inte justerats , är självfallet ett hinder för detta. Staten och träffade 1993 en överenskommelse om statens ersättning till kommunerna för kommunernas medverkan i lärarutbildningen. Då uppgick statsbidraget för handledararvode till för två studenter. Förhandlingarna om ett nytt avtal skulle ha varit avslutade . meddelades dock att det inte blir något nytt centralt avtal om kommunernas medverkan i VFU utan att frågan ska lösas lokalt. På flera håll hade man väntat på det nya centrala avtalet innan man befattade sig med VFU. Också lärarna ville se var nivån på ersättningen hamnade. har olika lärosäten olika avtal med kommunerna, både villkor och ersättning varierar. Det förekommer att lärarfacken inte vet vad avtalet med deras kommun innehåller. I en del kommuner ska lärarna få tid till arbetsuppgiften men alla rektorer följer inte avtalet. En del VFU-lärare ("handledare") får arvode i stället för tid. Avtalen omfattar heller inte alltid alla lärarkategorier. I en kommun har en VFU-lärare i plus fem timmars nedsättning och student. Men det gäller inte för förskollärare. Där förekommer ersättning bara i enstaka fall och aldrig nedsättning av tid i barngruppen. För många VFU-lärare saknas fortfarande avtal. Där det ändå finns avtal uppger cirka en tredjedel att VFU-uppdrag ses som en karriärväg. Det är mer än så många som utan avtal. Det är därför viktigt att avtal kommer till stånd och att skolorna följer dessa. VFU-lärarnas roll behöver stärkas genom ökad kontakt med lärosätena: möjlighet att delta i seminarier på högskolorna och universiteten när studenterna kommer tillbaka dit. VFU-lärarna borde också få mer fortbildning och tid att planera tillsammans med . Mot bakgrund av det ovan anförda vill jag fråga skolministern: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att VFU-lärarskap ska få en likvärdig ersättning i landet, så att detta kan utvecklas till ett karriärsteg och ökad professionalisering för lärare i hela landet? Kan statsrådet ställa sig bakom att VFU-lärare bildar en egen yrkesgrupp som på så sätt kan ges likvärdiga förutsättningar i hela landet? Vad avser statsrådet att göra för att inkludera förskollärarna i VFU:n på samma villkor som andra lärargrupper?