ip · GS10587 · 2005-05-13 00:00:00 — Interpellation 2004/05:587 av () till statsrådet om fallet Maarouf Bakgrund - fallet Maarouf fick ett barn 1986, . Efter skilsmässan fick föräldrarna gemensam vårdnad. åkte till 1991. Han hade ett uppehållstillstånd som skulle förnyas var sjätte månad. I satt i fängelse och när han efter fängelsevistelsen skulle söka visum till fick han avslag utan att av den svenska ambassaden få veta varför. Han sökte ett flertal gånger visum till . 1993 lyckades komma till och fick där ett skriftligt avslag, där det framgick att han inte hade vårdnaden om sitt barn. Då sökte visum igen och informerade svenska ambassaden om att hans syfte är att polisanmäla ett falskt intyg, där påstås avsäga sig vårdnaden. nekades återigen visum. Han sökte minst en gång i kvartalet och lyckades efter Arlandavistelsen få visum. samt de påstådda vittnena till intyget polisanmälde mamman. Då var frågan preskriberad. drev frågan om vårdnaden i domstol. Domstolsförhandlingen flyttades fram i tiden, då Nabils visum gick ut. När domstolen äntligen tog upp frågan och kunde närvara, tog det . Domstolen beslöt 2002 att inte pröva yrkandet om vårdnad, då domstolen hävdade att hade vårdnaden. informerade om att han måste söka uppehållstillstånd från , så han åkte dit. Väl i sökte han uppehållstillstånd, men nekades för att han inte hade vårdnaden. JK konstaterar 2005 att domstolen gjorde fel som inte prövade yrkandet. När då söker uppehållstillstånd får han avslag, då dottern hunnit fylla och då inte anses ha tillräcklig anknytning för att kunna få uppehållstillstånd. förvägrades någon som helst kontakt med dottern, som 1994 placerades i fosterfamilj. Såväl som hans dotter har fallit offer för flera övergrepp. 1.Mammans förfalskning av intyg. Det har staten inget ansvar för. 2.Nabils svårigheter att få visum. Här kan man hävda att staten har ett ansvar att underlätta för familjer att kunna mötas. borde ha fått visum för att kunna kolla upp uppgifterna om att han inte hade vårdnaden om sin dotter. Det faktum att han inte fått visum gjorde att mammans förfalskning av intyget var preskriberat. Även om han inte hade vårdnaden, så borde han ha rätt att få visum för att ha umgängesrätt med sin dotter. Även detta nekades honom. Ambassadens förvägran att ge honom visum har hindrat honom från att få tillbaka både vårdnaden och uppehållstillstånd. 3.Domstolens vägran att behandla yrkandet. Hade domstolen gjort det de borde, så skulle ha fått uppehållstillstånd, då dottern endast var . Enbart det faktum borde vara tillräckligt för att borde få uppehållstillstånd. har avslagit Nabils förnyade ansökan om uppehållstillstånd. Både svenska ambassadens agerande gällande visum och information, samt svenska rättsväsendets av JK konstaterade misstag, samt tidsfördröjning, kan inte vara Nabils eller ansvar. Denna rättsskandal måste ta ansvar för. hade utan tvekan hade haft svenskt uppehållstillstånd, samt förmodligen även svenskt medborgarskap. Staten har ett ansvar att i efterhand ge de rättigheter han enligt svensk rätt, skulle ha haft. Är det inte rimligt ur människorättsperspektiv att någon som på felaktiga grunder berövats rätten att umgås med sin dotter och dottern med fadern, återfår sina rättigheter? Frågor till statsrådet : Hur avser statsrådet att agera för att se till att människor med utländsk bakgrund inte diskrimineras i sin egenskap som förälder, om man hamnar i en situation liknande fallet Maarouf? Hur avser statsrådet att agera för att se till att fundamentala mänskliga rättigheter försvaras i fall liknande Maarouf? Avser statsrådet att vidta några åtgärder för att tillse att utländska medborgare inte diskrimineras och deras rättigheter inte kränks i svenska domstolar särskilt med avseende på svenska barn med utländska föräldrar?