ip · GS10355 · 2005-02-03 00:00:00 — Interpellation 2004/05:355 av () till utrikesminister om stöd till demokratiaktivister på beslutade ministerrådet att upphäva den gemensamma position gentemot som unionen antog efter att 75 demokratiaktivister dömts till sammanlagt i fängelse. Positionen innebar att medlemsländerna på sina nationaldagar bjöd in representanter för demokratirörelsen till mottagningarna på sina respektive ambassader. Det var det främsta erkännandet EU givit den kubanska demokratirörelsen någonsin och innebar att demokraterna stärkte sin position gentemot såväl det kubanska folket, som den kubanska regeringen och gentemot omvärlden. Äntligen visade EU att man stod på demokraternas sida, och att man förstått att de är en förutsättning för demokratisering på . Sedan regeringsskiftet i har den nya spanska regeringen arbetat för att förändra EU:s position. De hävdar att den är kontraproduktiv, trots att den bara varit i kraft . För att ge understöd till den spanska regeringens argumentation lät den kubanska regeringen ett dussin av samvetsfångarna avtjäna straffen i sina hem @ officiellt på grund av hälsoskäl @ i stället för i fängelserna. De har dock inte släppts fria i betydelsen att straffen upphävts, utan kan närsomhelst fängslas igen. Och fortfarande sitter ytterligare ett åttiotal samvetsfångar i kubanska fängelser. Det har alltså inte skett någon som helst förändring av det genomgripande förtrycket av mänskliga rättigheter i det kubanska samhället, eller den totala avsaknaden av demokrati. Förtrycket är lika skoningslöst som någonsin, men ändå har EU beslutat byta politik och har varit ett av de länder som ställt sig positivt till detta. ingår flera före detta kommunistländer i EU, och såväl som har aktivt arbetat emot en förändring av unionens politik gentemot . förre president skrev dagen efter beslutet i ministerrådet i Dagens nyheter att han svårligen kan tänka sig: "ett bättre sätt för EU att vanhedra de nobla idealen frihet, jämlikhet och mänskliga rättigheter som unionen omfattar. För att försvara europeiska företags vinster, kommer unionen att sluta att bjuda in fritänkande människor till sina ambassader och kommer att dra slutsatser om vilka dessa är utifrån ansiktsuttrycken hos diktatorn och hans bundsförvanter. Det är svårt att tänka sig en mer skamlig överenskommelse." vet vad han pratar om, han har upplevt det själv. I en brevväxling med den kubanske demokratiaktivisten och Sacharovpristagaren i argumenterar han för att EU ska komma till ett gemensamt åtagande om praktiskt stöd till demokrater. Han delar också med sig av en viktig erfarenhet från sin tid som dissident, och hur han behandlades av omvärlden: "Oavsett era meriter, och hur modiga och respekterade ni är som dissidenter, och även om ni har tillbringat år i fängelse, eller skrivit intelligenta böcker, kan pragmatiska politiker i den demokratiska världen misstänka att ni är grälsjuka, beklagar er för mycket, är smått galna, och ständigt klankar ned på allt. Den misstanken kan leda till följande åsikt: "Vi skulle kunna stödja dem symboliskt, men utifrån ett realistiskt politiskt perspektiv behöver vi inte lita på dem: de är inte våra riktiga partners'. Men det är motsatsen som är sann. Det är viktigt att övertyga politiker i demokratiska länder om detta, vilket jag har försökt göra ." sätter här fingret på precis det som är fel i den svenska och europeiska politiken gentemot : avsaknaden av förtroende för de kubaner som arbetar för demokrati. Det är endast genom att lita på demokraterna på och aktivt bidra med såväl moraliskt som politiskt stöd som vi kan bidra till att de är tillräckligt starka för att ta över den dag kommunismen faller. Om demokratirörelsen inte är tillräckligt stark så kan övergången innebära att dagens totalitära system bara övergår i ett annat auktoritärt system, som i . vet vilket stöd demokraterna behöver och han vet att det inte blir någon demokrati utan demokrater. Med anledning av ovanstående vill jag fråga utrikesministern: Varför har utrikesministern så hastigt bytt politik gentemot , och kommer den svenska ambassaden i , trots att den gemensamma positionen är upphävd, att bjuda in representanter för demokratirörelsen på på nationaldag ? Varför har utrikesministern inte lyssnat på de politiska ledare i som har erfarenhet av att arbeta för demokrati under kommunistiska regimer? På vilket sätt avser utrikesministern att stödja demokratiaktivisternas arbete på ?