frsrdg · GT04JO1 · 2005-12-01 00:00:00 — I skollagen finns det bestämmelser som tillåter avsteg från denna huvudregel. I 4 kap. 8 § skollagen stadgas sålunda att en kommun i sin grundskola även skall ta emot en elev för vars grundskoleutbildning kommunen inte är skyldig att sörja, om eleven med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den kommunens grundskola. Enligt 4 kap. 8 a § skollagen har en kommun också rätt att, efter önskemål av vårdnadshavare, i sin grundskola ta emot en elev från en annan kommun. Bestämmelserna i 4 kap. 8 § och 8 a § skollagen är endast tillämpliga när fråga uppkommer om en kommun är skyldig respektive har rätt att ta emot en elev vars grundskoleutbildning kommunen inte är skyldig att sörja för. Bestämmelserna saknar således intresse i detta ärende. I 3 kap. 7 § skollagen stadgas att skolplikten inträder höstterminen det kalenderår då barnet fyller . Enligt 8 § i samma kapitel skall, om ett barns vårdnadshavare begär det, barnet redan höstterminen det kalenderår det fyller jämställas med skolpliktiga barn i fråga om rätten att börja skolan. Som har framgått ovan är beslut i frågan om barns skolgång ett sådant beslut som vårdnadshavarna har att fatta gemensamt. JO har uttalat att skolan måste känna till och kunna belägga de förhållanden som ligger till grund för att barnet skall tas emot i skolan. Detta innebär bl.a. att en skola, genom att inhämta besked från folkbokföringen, måste kontrollera uppgifterna om vem eller vilka som är vårdnadshavare för barnet. Vidare måste vårdnadshavarens respektive vårdnadshavarnas inställning till inskrivning i en viss skola klarläggas (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2001/02 s. 397). I förevarande fall gäller frågan mottagande i av ett barn som under det aktuella kalenderåret fyllde , dvs. som inte var skolpliktigt. Som har nämnts följer det av 3 kap. 8 § skollagen att sexåringar skall tas emot i bara om deras vårdnadshavare begär det. Rektors beslut att ta emot V. i grundades på att V. var folkbokförd i kommun. När beslutet fattades kände rektor till att även fadern var vårdnadshavare samt att han motsatte sig både V:s ändrade folkbokföring och att hon skulle tas emot i skola i kommun. Det förhållandet att V. inte var skolpliktig vid den aktuella tidpunkten har över huvud taget inte uppmärksammats av kommunen. I en skrivelse till faderns ombud har rektor tvärtom åberopat att V. är enligt skollagen skolpliktig. Jag delar uppfattning att det inte förelåg förutsättningar för att ta emot V. eftersom fadern inte samtyckte till att hon skulle börja i . Den omständigheten att vårdnadshavarna i och för sig var överens om att V. skulle börja i ändrar inte den bedömningen. Av utredningen framgår att delegationsordningen inte medger rektor att besluta om inskrivning av barn i (6 kap. 1 § grundskoleförordningen [1994:1194]). För det fall så inte redan har skett förutsätter jag att nämnden ser över delegationsordningen i det avseendet. Avslutningsvis vill jag tillägga följande. Som har anfört har både JO och utrett ett flertal ärenden som rört skolors agerande i fall där vårdnadshavare har varit oeniga om barns skolgång eller deltagande i barnomsorgsverksamhet. Jag har tidigare överlämnat kopior av beslut rörande val av förskola, förskoleklass samt grundskola till respektive den kommitté som utreder vissa frågor om vårdnad, boende och umgänge (Ju 2002:09). Jag finner det lämpligt att kommittén får ta del även av förevarande beslut. En kopia av det överlämnas därför till kommittén för kännedom. Med den kritik som framgår av det anförda avslutas ärendet. Kritik mot för att rådet i ett anställningsärende överlämnat till ett bemanningsföretag att svara för annonsering och urval av de kandidater som kunde komma i fråga för anställning. Fråga om de uppgifter som överlämnats till bemanningsföretaget innefattar myndighetsutövning (Dnr 4803-2003) I en anmälan till JO klagade . I anmälan anfördes i huvudsak följande. sökte hon en utannonserad tjänst som chefssekreterare hos . I enlighet med anvisningarna i annonsen sände hon in ansökan via e-post (till rekryterings- och bemanningsföretaget , nedan , JO:s anm.). efter det att ansökningstiden gått ut, kontaktade hon för att få bekräftat att hennes ansökan hade kommit in. Hon fick då besked att 140 personer hade sökt tjänsten och att en urvalsprocess hade påbörjats. Då hon inte hade hört något om ärendets utveckling kontaktade hon registrator. Hon fick då beskedet att hennes ansökan inte fanns registrerad (diarieförd) hos . Hon blev hänvisad till personalchefen , som uppgav att tjänsten hade tillsatts men att hon inte hade haft något med ärendet att göra, eftersom det var som skött detta. hänvisade henne dit. Hon sökte då kontakt med administrative chef , som kontaktade henne och inledde samtalet med Du hade några frågor. Hon uppgav att hon nu hade fått veta att tjänsten var tillsatt men att hon inte hade fått något skriftligt besked härom med överklagandehänvisning, vilket hon nu önskade. Hon upplevde samtalston som mycket obehaglig och att han ifrågasatte hennes begäran att få veta vad som hänt i ärendet och ta del av de handlingar hon önskade. fick hon ett brev från med en kopia av anställningsbeslutet och meritförteckning för den som hade fått tjänsten. Av brevet framgick att någon överklagandehänvisning inte hade lämnats. Av brevet framgick vidare att endast ett fåtal av de till inkomna ansökningarna hade lämnats över till . Genom detta förfarande hade, enligt hennes uppfattning, principen om allmänna handlingars offentlighet åsidosatts. Bland annat hennes ansökan hade aldrig registrerats hos rådet. Vidare hade , genom att låta göra en gallring av sökandena och därefter lämna över endast ett litet antal av ansökningarna till rådet, uraktlåtit att göra den prövning av ansökningarna som följer av 4 § lagen (1994:260) om offentlig anställning, . Hon hade inte några synpunkter i sak på anställningsbeslut. Det som föranledde hennes anmälan till JO var handläggning av anställningsärendet och det sätt på vilket hon hade blivit bemött när hon hade bett om att få upplysningar om ärendets avgörande. Till anmälan hade C.T. fogat en kopia av brev till henne med bilagor. I brevet, som är daterat , anges bl.a. följande. Som jag sade i telefon så anlitade vi en extern konsult för att gå igenom de ca 150 ansökningar som kom in till befattningen som GD-sekreterare på . Efter deras genomgång så lämnade de över fem ansökningar från kandidater som de ansåg bäst matchade de krav vi hade. Efter det att vi intervjuat tre av de fem sökande så bestämde sig GD för att erbjuda E.P. Det formella anställningsbeslutet togs och anslogs på vår anslagstavla. Tyvärr saknades överklagandehänvisning. Överklagandetiden är som Du vet från det att beslutet anslagits. Anmälan remitterades för utredning och yttrande till . I yttrandet, som var undertecknat av generaldirektören , anfördes i huvudsak följande (bilagorna här uteslutna, JO:s anm.). Rekryterings- och bemanningsföretaget utannonserade på uppdrag av en anställning som chefssekreterare till generaldirektören. Annonseringen skedde dels via egen hemsida dels via Arbetsförmedlingen. , som är specialiserade på rekrytering av bl a kvalificerade sekreterare, genomförde också sökningar i sin egen CV-databas samt via eget nätverk (Jfr 6 § AF ang information om anställningar). Anledningen till att anlitade i detta rekryteringsärende var dels att nå rätt målgrupp, dels att spara egen tid genom att låta dem göra en första gallring bland dem som anmält intresse för befattningen utifrån den arbetsanalys och sökprofil som upprättats för anställningen. Det fanns anledning att anta att det skulle vara många som var intresserade av befattningen, vilket det också visade sig bli (ca 150 st). Rekryteringsarbete är resurskrävande och i detta fall bedömde den administrative chefen på förslag från den personalansvariga tjänstemannen att ta hjälp av med rekryteringsprocessen, dock ej vad gäller slutligt urval och beslut, vilket ansvarade för själva. Hur uppdraget till såg ut beskrivs närmare i en redogörelse som begärt in från dem, vilken biläggs. Det beslut att anställa sökanden E.P., som sedermera fattades av administrative chefen med stöd av 22 § i förordning (2000:1199) med instruktion för och intern delegationsordning, meddelades som i sin tur meddelade dem som valts ut till den första urvalsgruppen. Beslutet anslogs på anslagstavla. Den som så önskade kunde under rekryteringsprocessen ta del av de intresseanmälningar som lämnats in till . Något meddelande till övriga sökande om att anställningen tillsatts med annan sökande skickades dock inte ut vare sig av eller . Någon överklagandehänvisning skickades inte heller ut till de sökande. Handläggningen av ärendet i övrigt Den som handlade rekryteringsprocessen vid var personalansvarig . Enligt vad hon sagt i ärendet var det till henne som C.T. först ringt för att få veta hur långt ärendet hade kommit. Hon fick då besked att anställningen var tillsatt och hänvisades för övriga frågor till . Betr bemötandet från den administrative chefen sida har han lämnat följande redogörelse: hade sökt mig på telefon utan att få tag på mig och uppträtt ganska bryskt mot min sekreterare som tagit emot telefonsamtalet. När jag kom tillbaka till mitt rum hade jag en lapp från där det stod att jag skulle ringa den här personen, vilket jag gjorde. Då jag inte visste riktigt vad saken gällde inledde jag som hon skriver med att fråga henne själv. Hon var ganska spänd och forcerad och började tala om de brister som varit i handläggningen och att hon inte fått någon överklagandehänvisning. Då hon ville ha kopia på alla de ca 150 intresseanmälningarna, trots att anställningen var tillsatt och beslutet därom anslagits på myndighetens anslagstavla och överklagandetiden räknat från anslagsdatum för länge sedan hade gått ut, frågade jag henne vad hon egentligen ville. Syftet var att hjälpa henne tillrätta. Jag försökte uppträda vänligt men bestämt för att samtalet skulle leda någon vart. Det slutade med att jag föreslog henne att hon skulle få handlingarna på den som fått anställningen för att hon skulle kunna göra en bedömning av om hon skulle ha haft någon framgång i ett överklagande. Handlingarna översändes till henne med ett följebrev. Dessa handlingar finns bilagda i C.T:s skrivelse till JO. kan för egen del inte bedöma hur tonen i samtalet varit mellan C.T. Av den senares egen utsaga och det brev han sänt till henne framgår dock att han försökt tillmötesgå hennes önskemål så gott det i efterhand var görligt och också oreserverat tillstått och beklagat att det funnits brister i informationen om tillsättningsbeslutet. Det råder oklarheter om vad statliga myndigheter numera får och inte får göra när det gäller val av rekryteringsmetoder för att på effektivaste sätt finna kompetent personal. Den information som lämnas av i Cirkulär 1997:A8 är så pass gammal att det är tveksamt om den fortfarande kan anses vara helt överensstämmande med hur situationen är vad gäller nyttjandet av externa konsulter i rekryteringsprocessen. När t.ex. frågan har ställs till huruvida alla intresseanmälningar måste finnas tillgängliga hos myndigheten har svaret, enligt uppgift från vår personalansvariga tjänsteman, varit att det inte krävs numera men att de måste finnas tillgängliga på bemanningsföretaget. Denna uppfattning har också och andra bemanningsföretag såvitt vi har förstått. Huruvida detta innebär att statliga myndigheter, vid anlitande av konsulthjälp i rekryteringsprocessen, inte för egen del behöver diarieföra intresseanmälningar vid myndigheten kan behöva klargöras. I det här fallet har alltså använt sig av extern professionell hjälp för att göra ett första urval utifrån den arbetsanalys och sökprofil som tagit fram i samverkan med . Att detta förfaringssätt skulle stå i strid med bedömningsgrunderna i 4 § finner för sin del inte troligt. Det slutliga urvalet och det formella anställningsbeslutet har vi fattat själva. Det som blev fel är att inte de andra som anmält intresse för anställningen fick något individuellt besked om beslutet och därmed inte heller någon överklagandehänvisning. Denna rutin skall förstås säkerställas inför vårt framtida rekryteringsarbete. kommenterade remissyttrandet, varvid hon bl.a. uppgav att uppgiften om att hon vid sitt telefonsamtal med skulle ha begärt att få del av samtliga ansökningshandlingar måste bero på en missuppfattning. I den redogörelse från som hade bilagts yttrande angavs bl.a. följande. Efter det att annonserat ut tjänsten mottogs ca 150 intresseanmälningar för tjänsten. Mer än hälften av sökandena uppfyllde i stora drag de kompetenskrav som ställdes. Urvalsprocessen styrdes efter avtalad kravprofil. Åtta personer intervjuades varav fem stycken kallades till djupintervjuer. Ur denna grupp presenterades sedan tre kandidater för intervjuer hos . Såväl som genomförde därefter parallella referenstagningar. Efter två intervjusteg hos och referensutlåtanden erbjöd E.P. De kandidater som kvalificerat sig till första urvalsgruppen kontaktades muntligen av för att erbjudas feedback på intervjuer m.m. I beslut anförde JO följande. För ärendet aktuella bestämmelser Enligt 11 kap. 9 § andra stycket RF skall vid tillsättning av statlig tjänst avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Enligt 4 § lagen (1994:260) om offentlig anställning, , skall vid anställning avseende fästas bara vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Skickligheten skall sättas främst, om det inte finns särskilda skäl för något annat. I 45 §§ anställningsförordningen (1994:373) ges vissa bestämmelser om bedömningsgrunder vid anställning som kompletterar bestämmelsen i 4 § . Enligt 6 § anställningsförordningen skall en myndighet, som avser att anställa en arbetstagare, på något lämpligt sätt informera om detta så att de som är intresserade av anställningen kan anmäla det till myndigheten inom . I 7 § anställningsförordningen anges som huvudregel att information om myndighetens beslut om anställning skall lämnas på myndighetens anslagstavla. Av 8 § framgår att ett anslag enligt 7 § bl.a. skall innehålla uppgifter om vilken dag som det sattes upp på anslagstavlan och vad som gäller i fråga om överklagande. Av 3 § anställningsförordningen jämförd med 22 § förordningen (2000:1199) med instruktion för framgår att det är som anställer personal av i ärendet aktuellt slag. Bemanningsföretaget medverkan i tjänstetillsättningsärendet Tjänstetillsättning vid statliga myndigheter betraktas som myndighetsutövning. Den myndighet som fattar beslut om anställningen har att själv enligt 4§ pröva sökandenas inbördes förtjänst och skicklighet. Den prövningen måste göras i förhållande till samtliga sökande. Myndigheten kan således inte överlåta åt någon annan att göra ett urval av inkomna ansökningshandlingar i ett tjänstetillsättningsärende och därefter för egen del ta ställning till endast detta begränsade urval. Det finns emellertid inte något hinder mot att en myndighet, som överväger att initiera ett tjänstetillsättningsärende, anlitar ett bemanningsföretag eller något annat privat rättssubjekt som hjälp i ett förberedande rekryteringsarbete (jfr JO:s ämbetsberättelse 1989/90 s. 415 f.). Det är emellertid viktigt att själva ansökningsförfarandet med ansökningar till myndigheten hålls åtskilt från bemanningsföretagets förberedande rekryteringsbefrämjande åtgärder. Intresseanmälningar till bemanningsföretaget skall inte likställas med ansökningar till myndigheten. Myndigheten skall inleda ett ansökningsförfarande genom att informera om den lediga tjänsten på sedvanligt sätt, även om detta har föregåtts av en rekryteringskampanj via bemanningsföretag, och förfarandet skall vara öppet även för sökande som inte har varit i kontakt med bemanningsföretaget. Av handlingarna i förevarande fall framgår att bemanningsföretaget fick uppdraget av att annonsera ut tjänsten som chefssekreterare, utvärdera inkomna ansökningshandlingar och därefter välja ut särskilt intressanta kandidater för att sammanföra dessa med i ett första möte. Enligt platsannonsen skulle ansökningshandlingarna ges in till . Såvitt framgår presenterade endast 3 eller möjligen 5 stycken av de ursprungligen ca 150 sökandena för . Myndigheten beslöt efter intervjuer att anställa en av dessa personer. har således på ett påtagligt sätt varit involverat i själva tillsättningsärendet. Eftersom inte för egen del har tagit ställning till samtliga sökande har myndigheten inte på ett korrekt sätt fullgjort den prövning som myndigheten enligt 4§ har haft att göra av sökandenas inbördes förtjänst och skicklighet. kan inte undgå allvarlig kritik för dessa brister i handläggningen. Underlåtenhet att lämna besvärshänvisning Förvaltningslagens bestämmelser skall endast tillämpas om det inte finns specialbestämmelser i annan lag eller en förordning (se 3 § förvaltningslagen, 1986:223). har i fråga om hur information om anställningsbeslutet skulle lämnas haft att tillämpa de ovan redovisade bestämmelserna i 78 §§ anställningsförordningen. Dessa bestämmelser anses sätta ur spel bestämmelsen i 21 § förvaltningslagen, i vilken anges en skyldighet för myndigheten att individuellt underrätta bl.a. en sökande i ärende som avser myndighetsutövning om beslut som går honom eller henne emot. har således inte haft någon skyldighet att skicka ut underrättelser om beslutet att anställa E.P. till de övriga sökandena. Det skall dock framhållas att det självfallet inte har funnits något hinder för myndigheten att ändå göra så. Den kopia av anställningsbeslutet som anslogs på anslagstavla innehöll inte, på sätt som föreskrivs i 8 § anställningsförordningen, någon uppgift om vilken dag som beslutet sattes upp på anslagstavlan eller någon information om hur beslutet kunde överklagas. Detta är naturligtvis inte tillfredsställande. Frågan om ansökningshandlingarna borde ha infordrats till och diarieförts där De ansökningshandlingar, som kom in till efter det att företaget hade utannonserat tjänsten vid , måste i formellt hänseende anses som inkomna till och förvarade hos . Handlingarna har därigenom blivit allmänna (jfr RÅ1996 ref. 25). har i sin anmälan till JO ifrågasatt huruvida har varit skyldigt att registrera ansökningarna. Enligt 15 kap. 1 § första stycket sekretesslagen (1980:100) skall allmänna handlingar som har kommit in till eller upprättats hos en myndighet registreras utan dröjsmål. Emellertid får, i fråga om allmänna handlingar för vilka sekretess inte gäller, registrering underlåtas om handlingarna i stället hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats. En ovillkorlig registreringsskyldighet omfattar således bara handlingar för vilka sekretess gäller. När det gäller andra handlingar har myndigheten själv att avgöra om registrering skall ske eller det alternativa tillvägagångssättet skall väljas. Av 7 kap. 11 § tredje stycket sekretesslagen framgår att sekretess inte gäller hos myndighet i ärenden om anställning. har således inte haft någon skyldighet att registrera ansökningshandlingarna. Oavsett det nu sagda vill jag ändå ifrågasätta det lämpliga i det av valda handlingssättet att låta bemanningsföretaget ta in och sköta hanteringen av ansökningshandlingarna. Handlingarna har hört till själva tillsättningsärendet vilket, som framgått ovan, borde ha varit förbehållet myndigheten. har i sitt remissvar uppgett att den som så önskade kunde under rekryteringsprocessen ta del av de intresseanmälningar som lämnats in till . Att större delen av ansökningshandlingarna, efter vad som framgått, inte rent fysiskt har funnits hos myndigheten kan emellertid ha inneburit en risk för att allmänhetens insyn i ärendet har försvårats. Jag vill erinra om att registrering av handlingarna i detta fall har kunnat underlåtas bara om handlingarna i stället hållits så ordnade att det utan svårighet kunde fastställas om en handling hade kommit in. I sammanhanget bör även beröras frågan om gallring av allmänna handlingar. har utfärdat föreskrifter om gallring och återlämnande av handlingar vid ansökan om tjänst (RA-FS 2004:1, vid den i ärendet aktuella tidpunkten gällde dock RA-FS 1991:11), som skall tillämpas av bl.a. statliga myndigheter. Myndighetens kontroll av att dessa föreskrifter efterlevs försvåras naturligtvis om handlingarna i fråga inte finns hos myndigheten. Det är väsentligt att en tjänsteman uppträder korrekt i sina kontakter med allmänheten. har anfört synpunkter på hur hon bemöttes av när hon kontaktade honom . Vad som har kommit fram i denna del ger dock inte anledning till något uttalande från min sida. Med den delvis allvarliga kritik som har uttalats i det föregående avslutas ärendet. Kritik mot en kommun för handläggningen av ett ärende rörande tillstånd att fullgöra skolplikt i hemmet (s.k. hemundervisning) (Dnr 5006-2003) hos i Åmåls kommun om tillstånd till fullgörande av skolplikt i hemmet (s.k. hemundervisning). Ansökan gällde hennes dotter I., född , och avsåg /02. frågan bereddes vid barn- och utbildningsnämnden gjorde rektorn en s.k. barnavårdsanmälan till och anförde bl.a. att I. trots att skolplikt förelåg inte hade infunnit sig i skolan sedan familjen flyttade från till i . beslutade barn- och utbildningsnämnden att avslå A.S:s ansökan om tillstånd till hemundervisning. Hemundervisningen för I. synes i praktiken ha fortsatt under resten av /02. till barn- och utbildningsnämnden med en anmälan om att hennes döttrar I. och R., född , skulle fullgöra sin skolplikt i hemmet under /03. beslutade att betrakta de inkomna skrivelserna som en förnyad ansökan om fullgörande av skolplikt på annat sätt och delegerade vidare handläggning och beslut till arbetsutskottet. I ett sammanträdesprotokoll angavs följande. har ansökt om tillstånd att fullgöra skolplikt på annat sätt (hemundervisning genom vårdnadshavare) för sin dotter. Nämnden har avslagit ansökan, bun § 107, 010919. Därefter har det inkommit skrivelser som nämnden valt att behandla som förnyad ansökan. Nämndordförande, rektor och klasslärare har föreslagit former för insyn och uppföljning men har inte lyckats träffa överenskommelse med vårdnadshavare. Ärendets handläggning framgår av bilaga till detta beslut. I skrivelse, inkommen 02-06-06, anmäler vårdnadshavaren att även en yngre dotter skall undervisas som beskrivits ovan. Nämndens beslut enligt bun § 107, 010919, står fast. Nämnden finner inte styrkt att hemundervisning enligt ansökan kan ersätta undervisning i skolan. Av ansökan har ej heller framgått om hemundervisning i enstaka ämnen kan uppfylla krav enligt lag och förordningar. Nämnden beslutar därför avslå ansökan. Detta beslut omfattar samtliga skolpliktiga barn i familjen. Beslutet fattat med stöd av delegering enligt bun § 65, 020612. Därefter inkom till nämnden skrivelser som utvisade att A.S. döttrar hade skrivits in vid privatskolan , , , . Undervisningen skedde på distans. Vid ett sammanträde beslutade barn- och av att barnen var inskrivna vid privatskolan följande. Nämnden beslutar att medge att skolplikten för eleverna . (=I., JO:s anm.) och R.M. får fullgöras enligt Skollagen kap. 10 § 4 för /03. Ansökan för kommande läsår skall inlämnas före höstterminens start. Medgivandet förutsätter att: * insyn i verksamheten sker genom uppföljning av lärarpersonal på * eleverna skall delta i nationella och diagnostiska prov som finns för respektive årskurs. Detta enligt skolans anvisningar * särskild beskrivning över undervisningen i svenska inlämnas till nämnden. och en representant för lät i en skrivelse, som inkom till rektorn , meddela bl.a. att A.S. döttrar inte skulle komma att delta i de nationella proven. I en skrivelse, daterad , begärde nämndens ordförande att A.S. skulle inkomma med skriftligt svar med anledning av att villkoren i beslutet inte hade uppfyllts. Nämnden mottog en skrivelse angående barnens framsteg i det svenska språket.