frsrdg · GT04RS3d2 · 2005-12-14 00:00:00 — Det är också viktigt, anser UbU, att i olika former stimulera intresset för forskningsfrågor, som sker till exempel genom Rifos arbete och den särskilda forskningsdagen . anser att det är en uppgift för att verka för en ändamålsenlig organisation för forsknings- och framtidsfrågor. Till grund för utskottets uppfattning i denna del ligger att utskottet anser att verksamheten på det aktuella området delvis är fragmenterad och att många aktörer verkar utan en samlad syn. När det gäller uppfattningar om vad som kan göras för att förbättra den nuvarande verksamheten med forskarkontakter och framtidsfrågor, framförs UTSKOTTENS ARBETE MED FORSKNINGS- OCH FRAMTIDSFRÅGOR 2005/06:RS3 förslag på såväl övergripande (riksdags)nivå som på utskottsnivå. anser att sambandet mellan politik och forskning bör stärkas med hjälp av en utvecklad dialog. Utskottet anser också att forskningsfrågor bör behandlas mera ingående i samband med budgetbehandling och inom ramen för mål- och resultatbedömningen. Enligt TU bör den allmänna kunskapen i om forsknings- och framtidsfrågor öka. Vad gäller särskilt framtidsfrågor menar utrikesutskottet att framtidsstudier kan bidra till att kan lösa sina uppgifter som initiativtagare och i fråga om kvalitetsfunktionen (se avsnitt 2) på ett bättre sätt. Det vore enligt utskottets mening intressant om man i kammaren återkommande debatterar forskningsfrågor inom utskottens ansvarsområden. Utskottet anser också att samtliga utskott möjligen kunde uppmanas att gärna en gång per mandatperiod lägga fram ett forskningsbaserat framtidsbetänkande, i vilket man försökte identifiera och problematisera förhållanden som kan få större betydelse på mycket lång sikt. Andra förslag på övergripande nivå framförs av MJU och SoU. Bakom MJU:s förslag står en enskild ledamot. Enligt denne bör ett utskott kunna besluta om att ett visst vetenskapligt baserat underlag skall tas fram eller att en utredning som berör ett utskotts ansvarsområde genomförs. Ett näraliggande förslag från SoU är att ett utskott bör kunna beställa viss forskning. MJU- ledamoten förslår vidare att utskott, eller i vissa fall , bör kalla in forskare från olika forskningsområden till utfrågning och att utskott bör kunna komplettera forskningsrön med samtal med vanliga forskare. En annan ledamot i anser att borde kunna vara koordinator när det gäller utskottens behov av forskarkommentarer vid utarbetande av betänkanden. Ytterligare en enskild ledamot inom MJU anser att aktuella projekt med forskningsanknytning inom ramen för utskottets verksamhet bör redovisas . Avslutningsvis redovisas vissa av utskottens planer och ambitioner . avser att med hjälp av forskningsinsatser fördjupa sig på områdena statsskulden och dess relation till målen för budgetpolitiken, mål- och resultatstyrning samt vad gäller framtidsinriktade frågor de statliga långtidsutredningarna. anser att forskning om pensionssystemet, migration, integration och familjepolitik är angelägna från framtidspolitisk synpunkt. efterlyser mer ekonomiinriktad forskning inom vård- och omsorgsverksamheten, där till exempel ekonomiska aspekter på förebyggande verksamhet jämförs med akutinsatser. Enligt kulturutskottet är det viktigt för det framtida beslutsfattandet att utskottet får tillgång till forskningsresultat om den teknik som alltmer kommer att påverka de enskilda människornas liv, till exempel medieteknik och teknik av betydelse från tillgänglighetssynpunkt för människor i hela landet och för de funktionshindrade. Det är också viktigt att få bättre kunskap om teknikut- 2005/06:RS3 UTSKOTTENS ARBETE MED FORSKNINGS- OCH FRAMTIDSFRÅGOR vecklingen när det gäller gränsöverskridande spel och lotterier via Internet, mobiltelefoner med mera och vilka konsekvenser detta kan få för enskilda och för den svenska spelpolitiken. Det behövs också enligt utskottet bättre kunskap om vilka krav ungdomar ställer på framtidens kultur och kulturpolitik. Vidare efterlyses forskning om det offentligt stödda kulturutbudet stämmer med vad människor önskar. Enligt arbetsmarknadsutskottet är det framför allt forskning med inriktning på den långsiktiga demografiska utvecklingen som är viktig för utskottets del. Behov av stöd och resurser Här redovisas svaren på fråga 4 i enkäten som gällde vilka typer av stöd och resurser utskotten anser sig behöva för att eventuellt intensifiera sitt arbete med forsknings- och framtidsfrågor. Enligt trafikutskottet är det inte realistiskt att det byggs upp en egen kompetens inom utskotten för att beställa FoU-uppdrag; det bör i första hand ankomma på regeringen. Däremot krävs det enligt TU:s mening kompetens inom utskotten för att relatera forskningsrön och olika framtidsfrågor vid formulering och analys av de politiska målen. Till viss del bör denna kompetens kunna lånas in när forsknings- och framtidsfrågor hanteras. Särskilda insatser kan också behövas för att öka utskottens kunskap om forskningsmetodik och centrala FoU-begrepp. Utskottet anser vidare att utskotten bör kunna disponera resurser för att vid behov ställa samman kunskapsöversikter och fördjupningsanalyser. Genom en årlig återkommande forskningsdag skulle en mer systematisk inhämtning av underlag möjliggöras. Det kan också enligt TU finnas anledning att låta utskotten initiera ett arbete med s.k. Technology Assessment, det vill säga utvärdering av konsekvenser av vetenskapliga rön och teknisk utveckling. De resurser för uppföljning och utvärdering som utskotten disponerar gemensamt borde efter särskild prövning kunna användas för framåtsyftande åtgärder. Svaren från andra utskott berör i vissa fall de förslag som TU lämnat. anser att det behövs mera resurser inom utskottskanslierna för att de skall kunna göra goda beställningar hos forskare av till exempel utvärderingar och för att kunna beställa forskningsinformation eller inhämta information om forskning på annat sätt. Det behövs också resurser inom för att göra sammanställningar av forskningsresultat och för att ge råd och stöd till utskottskanslierna om de behöver göra beställningar hos externa konsulter med mera Det kan också behövas en samordnande funktion med god kunskap om och kontakt med forskarvärlden som kan bistå utskottskanslierna när de behöver kontakta forskare. anser som tidigare redovisats att bevakningen av och arbetet med forsknings- och framtidsfrågor bör ligga på respektive utskotts kansli, vilket medför att kompetensen hos utskottskansliernas personal ökar. Det kan för ett utskott som UbU vara svårt att med bibehållna krav på verk- UTSKOTTENS ARBETE MED FORSKNINGS- OCH FRAMTIDSFRÅGOR 2005/06:RS3 samheten i övrigt få tillräckligt utrymme för forsknings- och framtidsfrågor inom ramen för nuvarande resurser. Ökat utrymme för forsknings- och framtidsfrågor kräver enligt utskottet således en allmän förstärkning av utskottets kansli. En ledamot i miljö- och jordbruksutskottet framhåller att utskottskanslierna bör ha vetenskaplig expertis som kan informera om kunskapsläget inom respektive utskotts ansvarsområden. Samma ledamot föreslår att utskotten bör få resurser att belysa olika förslags bärkraft utifrån olika vetenskapliga perspektiv. Ett ytterligare förslag från samma håll är att bör förstärkas med särskilda forskningsinformatörer inom olika vetenskapsområden. Ett liknande förslag kommer från socialutskottet, som anser att det behövs mer resurser för att bistå utskotten med tolkningar och bedömningar av vetenskapliga utsagor och resultat; dessa resurser kan enligt SoU läggas hos till exempel . Andra förstärkningar av utskotten som föreslås av den nämnda ledamoten av MJU gäller bland annat att utskottets eget kansli bör förses med särskild kompetens för riskbedömning, att en ny enhet för analys av den statliga politikens konsekvenser för ett långsiktigt hållbart samhälle bör tillföras finansutskottets kansli och att en tjänst som forskningsutredare bör tillsättas för att bistå MJU, SoU, TU och NU. Vissa andra typer av resursfrågor har tagits upp i enkätsvaren i denna del. FöU, SoU och SfU har framhållit att den begränsade tid som står till utskottens förfogande att arbeta specifikt med vetenskapligt baserad information och framtidsfrågor är en kritisk faktor i sammanhanget. En annan begränsande faktor är enligt socialutskottet den knappa tillgången på lämpliga lokaler för utfrågningar och dylikt i . SfU och AU uppger att frågan om ekonomisk ersättning till forskare som medverkar vid utfrågningar, seminarier och dylikt utgör ett problem; det finns inga särskilda medel för detta och inga anvisningar om hur det ska hanteras praktiskt. Ett näraliggande problem som trafikutskottet tagit upp gäller möjligheterna för utskottets deltagande i externa evenemang som forskningskonferenser. Sammanfattning och avslutande synpunkter De flesta av de utskott som medverkat i enkäten anser sig ha väl upparbetade rutiner för hantering av forsknings- och framtidsfrågor. I några fall uppges explicit att forsknings- och framtidsfrågor är en del av utskottets strategiska beslutsfattande. Detta förhållningssätt stämmer väl överens med bedömningen att forsknings- och framtidsfrågor naturligt knyter an till merparten av huvuduppgifter som de formulerats av : kontroll-, initiativ-, opinionsbildnings- och kvalitetsuppgifterna eller -funktionerna. skiljer sig från övriga utskott därigenom att forskning är både ett ansvarsområde (forskningspolitik) för utskottet och ett stöd till utskottets verksamhet i allmänhet. 2005/06:RS3 UTSKOTTENS ARBETE MED FORSKNINGS- OCH FRAMTIDSFRÅGOR Formerna för utskottens arbete med forskningsbaserad och framtidsinriktad information är framför allt följande: Utfrågningar och seminarier, ofta inför behandlingen av en proposition, då man bjuder in forskare och andra experter. Studiebesök vid och studieresor inom och utom landet till universitet, högskolor och sektorsforskningsorgan samt myndigheter som i vissa fall bedriver egen forskning. Arbetet med uppföljning och utvärdering, då man till exempel lägger ut uppdrag på enskilda forskare eller forskningsinstitutioner eller bildar referensgrupper i vilka forskare ingår. Ärendehantering, jfr utfrågningar och seminarier ovan. Inte sällan arbetar man med en kombination av dessa former. Kontakter med forskning sker också i andra former, till exempel att ledamöter och kanslipersonal deltar i forskningskonferenser, att ledamöterna får information via interna nyhetsbrev, att ledamöterna medverkar i statliga kommittéer eller i styrelser för forskningsfinansieringsorgan. I några av de utskott som besvarat enkäten har man ingen fast praxis för inhämtande av forskningsrön och dylikt inom ramen för utskottsarbetet. I dessa fall efterfrågar ledamöterna inte systematiskt redovisningar, utan sådana kan komma till stånd snarare efter tips från utskottskansliet. När det gäller utskottens syn på hur man framgent kan arbeta med forskningsrelaterad och framtidsinriktad information, är det relativt vanligt att man framhåller att utskottets kontakter med forskningen funnit ändamålsenliga former och att man avser att fortsätta ungefär som . Mot denna bakgrund är det inte förvånande att utskotten är återhållsamma med att lämna förslag som syftar till organisatoriska förändringar, samordning och dylikt. I flera fall säger man explicit att förändringar med sådan inriktning inte behövs; forsknings- och framtidsfrågor bör företrädesvis hanteras i den reguljära organisationen, eventuellt i sammansatta utskott vid behov. framhåller några utskott att intresset för forskningsfrågor bör stimuleras genom till exempel och forskningsdagar inom av det slag som prövats . Flera förslag har lämnats om åtgärder ägnade att förbättra den nuvarande situationen. Som exempel kan följande nämnas. Stärk sambandet mellan forskning och politik. Öka den allmänna kunskapen i om forsknings- och framtidsfrågor. Behandla forskningsfrågor mer ingående i samband med budgetbehandlingen och mål- och resultatbedömningar. Debattera återkommande forskningsfrågor i kammaren, och stimulera utskotten att skriva ett framtidsbetänkande vartdera en gång per mandatperiod. UTSKOTTENS ARBETE MED FORSKNINGS- OCH FRAMTIDSFRÅGOR 2005/06:RS3 Öka möjligheterna för utskotten att initiera forskning. bör kunna koordinera utskottens behov av forskningskommentarer i betänkandearbetet. De utskott som har en mer omfattande verksamhet på det här aktuella området anser tämligen samstämmigt att en ökning av olika slags stöd och resurser behövs för att utskotten skall kunna arbeta effektivt med forsknings- och framtidsfrågor. Ett önskemål är att utskotten får ökad egen kompetens eller möjlighet att låna in sådan i samband med arbetet med forsknings- och framtidsfrågor. Det bedöms också att utskotten har behov av särskilda medel för att ställa samman kunskap på ett visst område eller för att beställa forskning. Utskottens gemensamma resurser för uppföljning och utvärderingen bör kunna användas också för framåtsyftande åtgärder. Det framhålls också att utskotten har behov av en samordnande funktion som kan bistå kanslierna med forskarkontakter. Ett mera allmänt formulerat krav på förstärkning av utskottskanslierna motiveras med att det är svårt att få tillräckligt utrymme för forsknings- och framtidsfrågor med oförändrade (höga) krav på den ordinarie verksamheten. Ett närliggande problem gäller den begränsade tid som utskotten har för att arbeta med forsknings- och framtidsfrågor. I några fall anförs att det finns problem med arvodering av inbjudna forskare och finansiering av utskottets deltagande i forskningskonferenser och dylikt. Några avslutande synpunkter är att det vore en överdrift att säga att denna undersökning gett några sensationella besked. Man kan konstatera att utskotten fortlöpande i den reguljära verksamheten arbetar i varierande omfattning och med varierande intensitet med att söka och tolka vetenskapliga rön och framtidsinriktade bedömningar samt att infoga dessa rön och bedömningar i betänkanden och i uppföljnings- och utvärderingsverksamheten. Detta sker i varierande former som de enskilda utskotten bedömer som ändamålsenliga utifrån deras respektive ambitionsnivå, behov och traditioner. Det är därför inte särskilt överraskande att inga långtgående förslag framförs om förändringar på det här aktuella området av till exempel utskottens organisation eller uppgiftsfördelningen dem emellan. Däremot framförs en del s.k. modest proposals som det finns goda skäl för att närmare begrunda. Det gäller framför allt förslagen om en höjning av forsknings- och framtidsfrågornas status i lagstiftningsarbetet, ökad kompetens både på ledamots- och tjänstemannasidan samt ökade materiella resurser i olika hänseenden, eventuellt också förstärkningar av utskottens kompetens och initiativrätt på det aktuella området. Riksdagsarbetet är speciellt. Det är på en och samma gång väldigt individuellt och väldigt kollektivt. Det handlar både om att utöva ett personligt erhållet mandat från väljarna och att företräda en partigrupp. Ledamoten måste balansera olika krav mot varandra och ytterst den fria individuella rollen som ledamot mot den kollektiva partiföreträdarrollen. Någon tydlig arbetsbeskrivning av riksdagsuppdraget står inte att finna. Något anställningsförhållande med anställningsavtal eller någon arbetsgivare och chef föreligger inte som kan bringa klarhet. Inte heller terminologin är klargörande. Termen riksdagsarbete får ofta stå både för det personliga och individuella arbete som riksdagsledamoten utför och för det kollektiva arbete som utförs i och i organ. Det gör riksdagsledamotens arbetsvillkor unika. Ledamoten har stor frihet att själv utforma innehållet i sitt uppdrag. Helt fria att utforma riksdagsuppdraget är dock ledamöterna inte. Olika former av begränsningar förekommer. Varje ledamot är till exempel vald på ett mandat från väljare, i några fall också på personröster. är varje ledamot representant för ett parti. Beslutsmakten över viktigare uppdrag i den egna partiorganisationen som till exempel talesman i någon fråga, uppdrag i statliga kommittéer och styrelser och inte minst utskottsplacering, bestäms av partigruppen. Hur arbetsvillkoren för folkvalda riksdagsledamöter ser ut är en demokratifråga. Vilka arbetsförhållanden som råder på kan tänkas påverka inte bara vilka personer som rekryteras till politiken, utan också vilka som stannar kvar i den politiska verksamheten. Hur ledamöterna väljer att utforma sitt uppdrag och sina arbetsuppgifter säger också något om demokratins funktionssätt. Vad är centralt i ledamotens arbete och vad är mindre centralt? Vilka prioriteringar görs av ledamöterna bland de många arbetsuppgifter som är förenliga med riksdagsuppdraget? RIKSDAGSLEDAMÖTERNAS ARBETSVECKA 2005/06:RS3 Det finns bara begränsad forskning om som arbetsplats och om riksdagsledamöternas arbetsvillkor.77 Inte heller den internationella statsvetarforskningen om nationella parlament som arbetsplats är särskilt omfattande.78 Ett av skälen kan ha att göra med ett av de resultat som trots allt finns på området. Det finns en otydlighet om vad uppdraget som riksdagsledamot innebär. Det är således svårt att veta vad forskningen skulle fokusera på. Den danske statsvetaren har skrivit: Ingen har forsøgt formelt at definiere folketingsarbejedst formål og opgaver eller at specificere krav til ansøgelser til, eller indehavere af jobbet.79. Ledamoten står tämligen fri att specificera och utforma arbetsinnehållet i riksdagsuppdraget själv. Det närmaste vi kommer forskning om som arbetsplats och om riksdagsledamöternas arbetsvillkor är undersökningar genomförda av och en serie svenska undersökningar av riksdagsledamöternas arbetsvecka genomförda . har tidigare också initierat ett forskningsprojekt som nära anknyter till frågeställningar om arbetsvillkoren för nationella parlamentariker.80 I ett nu pågående forskningsprojekt undersöker , och hur politikerrollen bland svenska riksdagsledamöter har förändrats i . Avsikten med projektet är att belysa frågor om riksdagsledamöternas upplevelse av riksdagsuppdraget och om kvinnor och män har olika skäl att lämna sitt uppdrag.81 sammanställer, på uppdrag, en litteraturöversikt om ur ett genusperspektiv där avsikten är att belysa vilken forskning som finns om kvinnors villkor och situation i beslutsfattande församlingar som riksdagen.82 Syftet med den här studien är att undersöka hur riksdagsledamöternas arbetssituation ser ut och hur den har förändrats i ett trettioårigt perspektiv . Därmed undersöks riksdagsledamöternas arbetsförhållanden under enkammarriksdagen och som i övrigt uppvisat en stor samhällsomvandling. Syftet är också att belysa eventuella skillnader mellan partierna och mellan könen. Vi kan ha några olika förväntningar på resultaten. Förväntningarna styrs både av kunskaper om hur riksdagsarbetet på kollektiv nivå har förändrats och av kunskaper om hur det omgivande samhället har förändrats . 77Arbetsformsutredningen ; 1979; 1983; 1986; 1986; Barrling 2004; Freidenvall ; Wängnerud m.fl. (kommande). Se också publikationerna inifrån (1991) och Riksdagsutskotten inifrån (1996). Forskning om som institution och om roll i den representativa demokratin är mer omfattande: 1974; 1988; ; 1996; Hagevi 1998; Wängnerud 1998; 1996; 2002; 2000. 78Jfr 1977; 1983; 1993. 80Forskningsprojektet representera folket: yrkesbana eller sidospår i karriären? leds av professor och fil.dr vid och docent vid . 81Projektet skall redovisa sina resultat . 82Litteraturöversikten skall redovisas . 2005/06:RS3 RIKSDAGSLEDAMÖTERNAS ARBETSVECKA Förändringarna av det omgivande samhället har varit stora och framåt. I flera avseenden kan sådana omgivande samhällsförändringar tänkas påverka arbetsformerna i . Bland de mer utmärkande förändringstendenserna återfinner vi en ökad medialisering, individualisering och internationalisering, men också datoriseringen och den snabba teknikutvecklingen påverkar ledamöterna precis som andra yrkeskategorier.83 Medialiseringen av samhället har varit tydlig och kan tänkas påverka ledamöternas benägenhet att medverka och delta i mediala sammanhang.84 Individualiseringen och personifieringen av politiken har också ökat. Genom införandet av ett personvalsinslag i de politiska valen i ställs möjligen större krav på ledamöterna att ha fler kontakter med det omgivande samhället; ett av syftena med den genomförda personvalsreformen var till exempel att öka kontakterna mellan väljare och folkvalda.85 De i tidigare starka inslagen av korporativism kan ha minskat, men kontakterna med intresseorganisationer och företag antas fortfarande vara betydande för valda ledamöter. Lobbyismen har stärkt sin ställning.86 Likaså har internationaliseringen varit iögonenfallande , vilket ställer ledamöter inför nya avvägningsproblem att hantera både lokalt, nationellt och internationellt.87 Också riksdagsarbetet på kollektiv nivå har förändrats. Undersökningar om arbetet i har visat att utskottsarbetet har minskat i omfattning. Ut- skottens genomsnittliga sammanträdestid har minskat med . till har utskottens genomsnittliga sammanträdestid minskat per per riksmöte.88 Minskningen av sammanträdestiden i utskotten har fortsatt. Mellan 1989/90 och 2003/04 minskade den till 41.89 Antalet timmar som kammaren har sammanträtt har dock varit någorlunda stabilt. Det genomsnittliga antalet plenitimmar /03 har varit cirka 600.90 vet vi att antalet kommunala och landstingskommunala uppdrag bland ledamöterna minskat påfallande sedan tvåkammartiden. Färre ledamöter har sådana uppdrag jämfört med tidigare.91 Sammantaget finns det mycket som talar för att vi på teoretiska grunder kan förvänta oss att ledamöternas inåtriktade verksamhet har minskat i omfattning medan den utåtriktade har ökat. Också empiriskt finns skäl att förvänta sig detsamma. svenska undersökningar av hur ledamöterna valt att fördela sitt arbete på inåt- respektive utåtriktade aktiviteter har visat 84Se till exempel SOU 1999:126. 85Se till exempel SOU 1996:66; 1999. 86Se till exempel SOU 1999:121. 87Se till exempel 1987; 1990; 1994; 1989; 1995; Giddens ; 2002. 88Nielsen 2004:27; 1986:14. 90Riksdagen i siffror, hemsida på Internet. RIKSDAGSLEDAMÖTERNAS ARBETSVECKA 2005/06:RS3 att det utåtriktade arbetet blivit något viktigare i ledamöternas prioriteringar över tid.92 I den här rapporten prövas stödet för tesen att det utåtriktade arbetet i ledamöternas prioriteringar har fortsatt att öka. Rapporten är i det följande uppdelad på sex avsnitt där nästkommande avsnitt ger en detaljerad beskrivning av undersökningens uppläggning och genomförande. Avsnittet är främst avsett för den metodologiskt intresserade läsaren. I fyra avsnitt följer därefter en redovisning av undersökningens resultat. Ett avsnitt ägnas riksdagsledamotens arbetsvecka och hur arbetssituationen har förändrats för ledamöterna samt hur den ser ut inom olika partier och för kvinnor och män. Ett därpå följande avsnitt redovisar vilka uppdrag ledamöter har utanför i kommuner och landsting samt i olika statliga organ och sammanhang. I ett särskilt avsnitt redovisas i vilken utsträckning riksdagsledamöter deltar, och önskar delta, i det regionala och lokala partiarbetet. Avslutningsvis redovisas ledamöternas egna uppfattningar om sin arbetssituation. I det avsnittet diskuteras såväl ledamöternas trivsel som ledamöternas uppfattningar om vilka arbetsuppgifter de önskar ägna mer respektive mindre tid åt. Dessutom redovisas vilka åtgärder ledamöterna anser bör vidtas för att åstadkomma en bättre arbetssituation för ledamöterna. Rapporten avslutas med en sammanfattning av resultaten och några avslutande reflektioner. lät genomföra en undersökning med samtliga riksdagsledamöter om riksdagsarbetet och arbetsformer. Undersökningen genomfördes som en brevenkät och bestod av två delar.