frsrdg · GT04JO1 · 2005-12-01 00:00:00 — Nämnden, sociala delegationen, avgav som sitt svar ett tjänsteutlåtande upprättat av socialsekreteraren vid stadsdelsförvaltning, Individ- och familjeomsorg, Utredningsenheten för barn och ungdom. I utlåtandet anfördes i huvudsak följande. (Bilagorna och hänvisningarna därtill är här utelämnade.) har en gemensam dotter, . Dottern är sedan fyra veckors ålder omhändertagen enligt LVU på grund av föräldrarnas bristande förmåga att själva ta vård om henne. Föräldrarnas umgänge med A. har hållits i närvaro av en kontaktperson, familjevårdsinspektör . De umgängesplaner som upprättats har förelagts föräldrarna som undertecknat dessa förutom , och . Beslut om begränsning i föräldrarnas umgänge har då lagenligt fattats i stadsdelsnämnden och sedan övervägts i delegationen till dess överenskommelse nåtts. Av beslutssammanställningen i senaste utredningen , framgår att nämnden fattade beslut enl. LVU 14 § andra stycket p. överklagade beslutet till länsrätten som i dom , Ö7840-01, lämnade överklagandet utan bifall. Nämndens beslut övervägdes i delegationen och . Kammarrätten ändrade i sin dom 4043-01, till Å.S:s fördel och tillerkände honom ett umgänge en gång i närvaro av kontaktperson utsedd av . samtyckte därefter till den justerade umgängesplanen . med ett par skrivelser där han yrkade om LVU-vårdens upphörande och att vården i familjehemmet skall fortsätta enligt socialtjänstlagen. Han riktade även kritik och krav mot hur umgänget fungerade men stod fast vid umgängesplanen. Som framgår av den företagna utredningen finner förvaltningen och stadsdelsnämnden inte skäl att bifalla Å.S:s begäran. Nämnden har inte heller funnit anledning att besluta om någon särskild begränsning i föräldrarnas umgänge som fungerar enligt den upprättade och av föräldrarna undertecknade umgängesplanen. I grunden för denna kvarstår därtill Kammarrättens dom 2001-08-3l. bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Handläggningen av begäran om att vården av A.S. enligt LVU skulle upphöra m.m. En socialnämnd skall noga följa den vård som ges barn och ungdomar med stöd av LVU. När den unge har beretts vård enligt 2 § LVU skall nämnden enligt 13 § andra stycket LVU minst en gång var sjätte månad överväga om vård enligt LVU fortfarande behövs. Det ankommer därvid på den tjänsteman vid förvaltningen som handlägger ärendet att till nämnden anmäla hur vården bedrivits och hur den unges och föräldrarnas förhållanden utvecklar sig. Särskild uppmärksamhet bör ägnas frågorna om föräldrarnas inställning till fortsatt vård i familjehemmet. Avsikten är inte att handläggarens anmälan till nämnden skall leda fram till ett formellt beslut. Det är först om nämnden finner anledning att ifrågasätta behovet av fortsatt vård som en prövning i nämnden skall ske. Nämnden skall därvid ta initiativ till att en utredning görs. däremot att anmälan om vården inte ger anledning till någon åtgärd av nämnden, kan anmälan läggas till handlingarna utan att nämnden fattar något beslut rörande vården. Närmare bestämmelser om nämndens skyldighet att inleda en utredning finns i 11 kap. socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Där stadgas bl.a. att nämnden utan dröjsmål skall inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Av 33 § LVU följer att mål och ärenden enligt LVU skall handläggas skyndsamt. övervägde nämnden A.S:s vårdbehov och fann att vård enligt LVU fortfarande behövdes. I en skrivelse daterad men undertecknad av Å.S. att vården enligt LVU av A.S. skulle upphöra och övergå till vård enligt SoL och att umgänge skulle ske utan närvaro av kontaktperson jag återkommer till den senare frågan nedan. Nämnden behandlade frågan om behovet av vård enligt LVU vid ett sammanträde . och hans mor närvarade vid sammanträdet och gavs tillfälle att yttra sig. Nämnden hade vidare tillgång till en utredning som hade slutförts . Enligt den utredningen hölls ett klargörande möte mellan företrädare för och Å.S., A.S:s mor, morfar och kontaktmannen. Mötet utmynnade i att Å.S. kom överens med företrädarna för om att hans yrkande om att vården enligt LVU skulle upphöra kunde komma upp först . Det kan ifrågasättas om utredningen såvitt här är i fråga har bedrivits med erforderlig skyndsamhet. Det kan också diskuteras om det var lämpligt mot bakgrund av att det var fråga om en tvångsåtgärds bestånd och att det finns regler för handläggningen av sådana ärenden att komma överens med Å.S. om när hans framställan skulle prövas av nämnden. Det finns en uppenbar risk för att den enskilde i en sådan situation känner sig tvingad att gå med på att en prövning sker först i ett senare skede och att skyndsamhetskravet därmed sätts ur spel. När det gäller bedömningen av tidsutdräkten framkommer det av utredningen från att behov har funnits av att klargöra särskilt Å.S:s inställning i flera avseenden. Vården hade dock övervägts endast innan ansökan inkom och förhållandena måste ha varit kända för nämnden. Den tid som åtgått före nämndens prövning synes därför alltför lång. I utredningen saknas uppgifter om att vården av A.S. har övervägts efter . Nämnden borde enligt 13 § andra stycket LVU ha övervägt vården , dvs. Orsaken till att handläggarna inte anmälde saken till sådant övervägande torde ha varit att det pågick en utredning om att vården fortsättningsvis skulle bedrivas på frivillig grund med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen. Detta förhållande har dock inte befriat nämnden från dess skyldighet att överväga vården. Handläggarna skulle således ha rapporterat ärendet till nämnden varvid de självfallet skulle ha upplyst om att en utredning pågick. Regleringen av A.S:s umgänge med Å.S. Enligt 14 § LVU (i dess lydelse , den nya lydelsen innebär emellertid inte någon förändring i sakligt hänseende vad gäller vårdnadshavare) har socialnämnden ett ansvar för att den unges behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare så långt möjligt tillgodoses. Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vården, får socialnämnden bl.a. besluta hur den unges umgänge med vårdnadshavare och med förälder som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal skall utövas. skall minst en gång överväga om ett sådant beslut fortfarande behövs. Det får ofta anses ingå som ett normalt led i vården av barnet att ge vissa föreskrifter om besök. Frågan om huruvida ett formellt beslut med stöd av 14§ LVU skall fattas får bedömas bl.a. med hänsyn till hur långtgående inskränkningar som är aktuella. Kammarrätten i beslutade genom dom att umgänge mellan A.S. skulle utövas på visst sätt, bl.a. att det skulle ske tillsammans med en av särskilt utsedd person. Nämnden upprättade en umgängesplan i enlighet med kammarrättens dom. Planen undertecknades av Å.S. framställde, som ovan anförts, i en skrivelse som undertecknades av honom bl.a. en begäran om att umgänge skulle ske utan närvaro av kontaktperson. Enligt den ovan omnämnda utredningen daterad , antecknades vid det så kallade klargörande mötet att båda föräldrarna bekräftade att [U]mgänget skall fortsätta enligt planen de undertecknat. Enligt remissvaret har umgänget fungerat enligt den av föräldrarna undertecknade umgängesplanen och nämnden har inte haft anledning att besluta om någon särskild begränsning av umgänget. Mot bakgrund av vad som har framkommit saknar jag skäl att vidare uppehålla mig vid denna fråga. När det gäller tjänstemäns bemötande vill jag anföra följande. Det ligger i sakens natur att en tjänsteman vid en myndighet skall uppträda oklanderligt mot allmänheten. Kränkande eller diskriminerande beteende kan naturligtvis inte accepteras. Det som Å.S. har anfört föranleder emellertid inte något ingripande från min sida. Jag förutsätter därvid att tjänstemännen vid och i nämnden väl känner till hur de skall uppträda i kontakterna med de personer som berörs av ett ärende. i övrigt har anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande. Stöd och service till vissa funktionshindrade Fråga om det har funnits något kommunalt beslut om en taxa på vilket en nämnd har kunnat grunda ett uttag av vissa måltidsavgifter inom kommunens äldre- och handikappomsorg (Dnr 4931-2003) I en anmälan till JO klagade . på i kommun. Han uppgav i huvudsak följande. Han är förälder till två funktionshindrade tonåriga barn. hade han fått information från kommunens handikappförvaltning om att handikappnämnden hade beslutat om ändrade avgifter för mat inom vissa verksamheter enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) fr.o.m. . Han hade inte känt till att ett sådant beslut hade diskuterats i kommunen. Enligt vad han nu hade fått veta hade beslutet fattats . Han önskade JO:s granskning av om beslutet hade fattats på ett riktigt sätt och om det var tillåtet för kommunen att ta ut avgifterna. Inledningsvis inhämtades från kommun handlingarna som rörde avgiftsändringarna. Därefter inhämtades ett yttrande från handikappnämnden. Yttrandet skulle avse huruvida det hade fattats något kommunalt beslut angående matavgifterna. inkom med ett yttrande, vilket utgjordes av en tjänsteskrivelse undertecknad av förvaltningschefen . Denne lämnade också ett förtydligande av remissyttrandet per telefon. Till nämndens remissvar hade fogats handikappförvaltningens förslag till budget för samt protokollsutdrag från handikappnämndens sammanträde den 27augusti 2003 och kommunfullmäktiges sammanträde . I protokollet från handikappnämndens sammanträde , § 63 Förslag till budget 2004 samt planer för åren 20052006, angavs bl.a. följande. föreslår till kommunfullmäktige begära att godkänna i enlighet med bilaga E, upprättat förslag till taxor och avgifter 2004. Av det underliggande dokumentet med förvaltningens budgetförslag framgick bl.a. att förvaltningen föreslog ett helt nytt avgiftsuttag för mat som tillhandahölls barn i åldrarna i samband med korttidsvistelse. För barn som hade insats i form av korttidstillsyn föreslogs en generell matavgift om per barn och månad. hade en avgift tagits ut för frukost, lunch och/eller middag. Avgiften synes ha debiterats i efterhand utifrån utnyttjade måltider. Det systemet beskrevs som krångligt administrativt. Vidare framgick att den förändrade avgiften beräknades inbringa till kommunen jämfört med . Båda ändringarna föreslogs träda i kraft . Av protokollet från kommunfullmäktiges sammanträde , §133 Budget 2004 och plan 2005-2006 för kommun, framgår att kommunfullmäktige, enligt kommunstyrelsens förslag, för handikappnämndens del bl.a. beslutade följande. 1. att tilldela handikappnämnden kommunbidrag om , (rätteligen 5., JO:s anmärkning) att i övrigt anmoda handikappnämnden att bedriva verksamheten inom ovannämnda medelstilldelning i enlighet med angivna målsättningar. I protokollets inledning anges vilka handlingar som utgjorde underlag för kommunfullmäktiges beslut, bl.a. en sammanställning av nämndernas förslag till budget med bilagor samt kommunstyrelsens förslag till budget. JO beslutade att bereda tillfälle att inkomma med synpunkter på om kommunfullmäktiges beslut innefattar ett beslut om att godkänna nämndens förslag om taxa för matavgifterna. I ett yttrande som kom in den 6maj 2004 anförde förbundet bl.a. följande. Vid en genomgång av de översända handlingarna kan vi inte finna något underlag som visar att kommunfullmäktige beslutat i den aktuella taxefrågan. har genom beslut , § 63, föreslagit att kommunfullmäktige godkänner ett upprättat förslag till taxor och avgifter avseende nämndens verksamhet 2004. Det går dock inte att från de översända handlingarna se var detta förslag tar vägen i den fortsatta handläggningen. förslag måste enligt 5 kap. 28 § kommunallagen ha passerat kommunstyrelsen för att fullmäktige skall kunna besluta i ärendet. Då några handlingar från kommunstyrelsen inte har översänts till oss kan vi inte uttala oss om styrelsen fått tillfälle att yttra sig över handikappnämndens förslag. Fullmäktiges budgetbeslut 2003-11-2627, § 133, innehåller för handikappnämndens del fem att-satser. Ingen av dem ger för en utomstående läsare information om att beslut fattats om att ändra vissa avgifter med anknytning till LSS-verksamheten. Förvaltningschefens uppgift till JO om att beslutet angående taxan fattats av fullmäktige vid budgetsammanträdet bekräftas inte av innehållet i våra tillgängliga handlingar. Enligt 3 kap. 10 § kommunallagen skulle sådana avgifter/avgiftshöjningar som ärendet avser i och för sig ha kunnat beslutas av handikappnämnden själv efter bemyndigande från fullmäktige. Detta beror på att ärendet inte är av sådan ekonomisk vikt att det täcks in av fullmäktiges exklusiva beslutanderätt enligt 3 kap. 9 § 2 p. kommunallagen. Förvaltningschefens uppgift om att fullmäktige genom beslut delegerat till bl.a. handikappnämnden att fatta beslut om justering av avgifterna/taxorna med hänsyn till prisutvecklingen utgör ett begränsat bemyndigande till nämnden om indexering. Rent generellt gäller att beslut om kommunala taxor/avgiftshöjningar ofta är inkluderade i fullmäktiges budgetbeslut för de olika nämnderna. I den mån som en nämnd getts befogenhet av fullmäktige att själv fatta beslut angående taxor/avgifter är det inte ovanligt att fullmäktiges budgetbeslut är utformat som det beslut som är föremål för JO:s bedömning. Nämnden tilldelas ett kommunbidrag av fullmäktige på intäktssidan varefter nämnden har att fatta ett eget beslut om kompletterande finansiering genom avgiftsjusteringar för att uppnå budgetbalans, jfr RÅ 1994 ref.72. Fullmäktiges beslut om kommunbidrag är vanligtvis villkorade av att nämnden uppfyller vissa allmänna målsättningar för verksamheten. Nämndens internkontroll och revisorernas granskning tar bl.a. sikte på nämndens måluppfyllelse gentemot fullmäktiges beslut. Den rättsliga grunden för denna typ av verksamhetsstyrning från fullmäktiges sida återfinns i 3 kap. 12 § och 15 § kommunallagen. I det nu aktuella JO-ärendet bör enligt från kommunen inhämtas upplysningar om vad sista att-satsen (att i övrigt anmoda målsättningar.) i fullmäktiges beslut 2003-11-2627, § 133, innebär. Skälet är att dessa målsättningar juridiskt sett skulle kunna innehålla en befogenhet för nämnden att fatta egna taxebeslut. Ärendet remitterades därefter på nytt till handikappnämnden. Nämnden inkom med ett yttrande i form av en tjänsteskrivelse, undertecknad av förvaltningschefen . I yttrandet anfördes i huvudsak följande (bilagorna här uteslutna, JO:s anmärkning). Vi anser att avgiften är korrekt uttagen och att besluten är fattade på ett korrekt sätt. Dock medger vi att protokollen kunde varit mer tydliga. Vi stödjer oss i vår tolkning på följande: gav kommunfullmäktige i kommun en delegationsrätt till samtliga nämnder att besluta om sådana avgiftsförändringar, som är en anpassning till allmän prisutveckling och som ej berör taxekonstruktionen, dock med undantag för vatten och avloppstaxan. Utdrag § 154 1996-11-2728, bilaga 1. Således borde handikappnämndens avgifter och förändringar över åren vara av den karaktären att de kan fastställas av handikappnämnden själva enligt ovan delegationsrätt från kommunfullmäktige. I samband med ett arbete som påbörjades /2003, så har kommunfullmäktige antagit principer för omsorgstaxa avseende kommun. Underlaget baseras på det av äldrenämnden upprättade förslaget. har tagit beslut om i princip samma tillämpning. Dock med undantag av motsvarande förändring inom särskilda boenden. Kommunfullmäktige fastställde de förslagna avgifterna. Man gav även ett uppdrag till de båda nämnderna att ändringarna skall tillämpas från och med 1oktober 2003. Vidare gav man ett ytterligare uppdrag till respektive nämnd, att i fortsättningen göra erforderliga tekniska ändringar i tillämpningsreglerna av omsorgstaxan. § 115 , bilaga 2, samt missiv till beslut bilaga 3. I budgetarbete 2003 inför perioden 200406, så har nämnden i särskild bilaga E, specificerat de avgifter som skall gälla . Man tar även beslut om att låta kommunfullmäktige fastställa dessa. överlämnar sina budgethandlingar till kommunfullmäktige inkl. bilagor om vilka avgifter nämnden har för avsikt att tillämpa. I samband med att kommunfullmäktige skall fastställa budgeten och plan 20052006, fattas besluten utifrån de förslag till beslut som Kommunstyrelsen gör. I kommunstyrelsens förslag till beslut står följande att läsa: Mot bakgrund av bilagd budgetinformation avseende handikappnämndens budget hemställer kommunstyrelsen att kommunfullmäktige beslutar, att tilldela handikappnämnden kommunbidrag om 2004., bilaga 4. Med den bilagda budgetinformationen avses i detta nämndernas förslag inkl. bilagor, samt nämndens protokoll avseende budget. Vår tolkning av detta är att man tillstyrker nämndens förslag till budget för perioden och då även föreslagna avgifter. Vidare tar fullmäktige även beslut om att man anmodar nämnden att bedriva verksamheten inom ovannämnda medelstilldelning i enlighet med angivna målsättningar. Vi kan därmed konstatera att kommunfullmäktige fastställt nämndens förslag på avgifter i enlighet med nämndens förslag. Föredraganden inhämtade kompletterande upplysningar vid telefonsamtal med , som bl.a. uppgav följande. andra remissyttrande (se ovan) skall förstås så att man i första hand gör gällande att nämnden har haft behörighet att besluta om de aktuella avgifterna genom fullmäktiges bemyndigande att anpassa taxorna till den allmänna prisutvecklingen. I annat fall menar nämnden att fullmäktige har fattat beslut om avgifterna genom att anslå ett kommunbidrag, dvs. ett nettotillskott, om 178,5 mnkr. Fullmäktige har vid bestämmandet av bidragets storlek tagit hänsyn till de redovisade budgeterade intäkterna (i form av avgifter) och kostnaderna och på så sätt godkänt de föreslagna avgifterna. JO inhämtade även från kommuns hemsida på Internet det avsnitt av dokumentet kommuns budget 2004 och planer 0506 (s. 3940) där underlaget för kommunstyrelsens förslag till budget och planer avseende handikappnämnden presenteras. I ett beslut anförde JO följande. I 19 § LSS anges att av dem som har hel ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension eller hel garantipension enligt lagen (1998:702) om garantipension eller hel sjukersättning eller hel aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller som har annan inkomst av motsvarande storlek får skäliga avgifter för bostad, fritidsverksamhet och kulturella aktiviteter tas ut enligt de grunder som kommunen bestämmer. Avgifterna får dock inte överstiga kommunens självkostnader. Kommunen skall se till att den enskilde får behålla tillräckliga medel för sina personliga behov. I 20 § LSS anges att om någon som är får omvårdnad i ett annat hem än det egna med stöd av denna lag, är föräldrarna skyldiga att i skälig utsträckning bidra till kommunens kostnader för omvårdnaden. Kommunen får i sådana fall uppbära underhållsbidrag som avser barnet. Enligt den grundläggande uppgiftsfördelningen inom en kommun har fullmäktige beslutanderätten i allmänhet. Principen kommer till uttryck i 3 kap. 9§ kommunallagen (1991:900, KL). I paragrafen föreskrivs i första stycket att fullmäktige beslutar i ärenden av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt för kommunen. I lagtexten ges i punktform en exemplifierande uppräkning av vilka slags ärenden som åsyftas i första stycket. I punkten 2 av uppräkningen anges att fullmäktige skall besluta om budget, skatt och andra viktiga ekonomiska frågor. Enligt 3 kap. 10 § KL får fullmäktige delegera viss beslutanderätt till en nämnd. De ärendegrupper som anges i 9 § första stycket faller dock utanför möjligheten att delegera. Regeringsrätten har i ett avgörande, RÅ 1994 ref. 72, funnit att en trafiknämnd var behörig att fatta beslut angående en kollektivtrafiktaxa inom ramen för riktlinjer som kommunfullmäktige tidigare hade fattat beslut om. Stöd för nämndens behörighet att fatta beslut angående taxan fanns även i reglementet för nämnden. Frågan om det har fattats något kommunalt taxebeslut som har kunnat utgöra grund för debitering av matavgifter I förarbetena till LSS anförs bl.a. att utgångspunkten bör vara att stöd och service som ges enligt lagen skall vara avgiftsfri, men att avgift för t.ex. måltid som serveras i samband med en insats bör kunna tas ut (prop. 1992/93:159 s. 99). Bestämmelserna i 19 och 20 §§ LSS får anses innebära att det i och för sig är möjligt för en kommun att ta ut de i ärendet aktuella avgifterna. En förutsättning för att avgifterna skall kunna debiteras är emellertid att de har fastställts i ett kommunalt taxebeslut. De båda remisserna till handikappnämnden har avsett frågan om, och i så fall när, kommunen har fattat ett sådant beslut angående de aktuella matavgifterna. beslutade att begära att fullmäktige bl.a. skulle godkänna föreslagna taxor och avgifter enligt en bilaga E till dokumentet med nämndens budgetförslag. I bilagan specificeras flera olika avgifter, bl.a. avgifterna för mat i samband med insatser enligt LSS. Redan det förhållandet att det i handikappnämndens beslut uttryckligen anges att det utgör ett förslag för kommunfullmäktige att ta ställning till talar mot att nämndens beslut skulle kunna anses vara ett taxebeslut. En förutsättning för att det skulle kunna ges sådan formell rättslig verkan är vidare att nämnden har haft behörighet att fatta beslut om taxor. Kommunfullmäktige måste i så fall genom ett tidigare beslut ha delegerat sin beslutanderätt till nämnden. Som har framhållit i sitt yttrande talar utformningen av fullmäktiges budgetbeslut i och för sig för att det skulle kunna finnas en sådan delegation. Av det som handikappnämnden har anfört och av utredningen i övrigt har emellertid inte kommit fram annat än att nämnden endast har haft ett begränsat bemyndigande att anpassa befintliga avgifter inom nämndens verksamhetsområde till den allmänna prisutvecklingen. De avgiftsändringar som är i fråga är av mer genomgripande slag och kan enligt min mening inte anses omfattas av det bemyndigandet. Någon annan rätt för nämnden att fatta taxebeslut har inte visats föreligga. Det som nämnden har tagit upp i sitt andra remissyttrande om den kommunala omsorgstaxan avser avgifter som utgår med stöd av socialtjänstlagen (2001:453) och rör således en annan sak än den som behandlas här. Det återstår då att behandla nämndens i andra hand framförda uppfattning, nämligen att kommunfullmäktiges budgetbeslut utgör ett taxebeslut. Efter att budgetärendet hade beretts av kommunstyrelsen beslutade kommunfullmäktige , i enlighet med kommunstyrelsens förslag, bl.a. att tilldela handikappnämnden i kommunbidrag . Det framgår inte av protokollet om fullmäktige har tagit ställning till frågan om avgifter. Frågan behandlas inte heller i kommunstyrelsens förslag till beslut eller i underlaget till förslaget. Den omständigheten att det inte uttryckligen framgår av protokollet om fullmäktige har godkänt avgiftsändringen eller ej, utesluter inte den möjligheten att fullmäktige för sin del anser sig ha fastställt avgifterna. Kommunfullmäktige står inte under JO:s tillsyn. Jag är därför förhindrad att utreda saken genom att ställa frågor direkt till fullmäktige. Jag kan endast konstatera att beslutet, som det är formulerat, inte enligt ordalydelsen kan tolkas som att det innefattar ett ställningstagande vad gäller de aktuella avgifterna. En kommunmedlem som skulle vilja klaga på taxan för matavgifter skulle t.ex. svårligen kunna dra slutsatsen, genom att ta del av protokollet över fullmäktiges budgetbeslut, att det var detta beslut som skulle angripas. Jag finner sammanfattningsvis att det i högsta grad är tveksamt om det har funnits någon formell rättslig grund för att debitera de aktuella matavgifterna. Som framgått ovan har jag varit förhindrad att utreda hur kommunfullmäktige har sett på saken.