frsrdg · GT04JO1 · 2005-12-01 00:00:00 — Frågan i ärendet är i vad mån domstolen borde ha underrättat berörda vårdinstitutioner dvs. LVM-hemmet och sjukhuset om domen. I remissyttrandet har anförts att underrättelse inte borde ha lämnats till LVM-hemmet utan till sjukhuset. Det finns inte några författningsföreskrifter som anger att domstolarna skall lämna sådana särskilda underrättelser som det nu är fråga om. JO har dock i tidigare ärenden uttalat sig om betydelsen av att domstolarna underrättar behandlingshem om sådana beslut enligt LVM som innebär att domstolen upphäver beslut om vård eller beslut om omhändertagande (se JO:s ämbetsberättelse 1991/92 s. 277 och 1993/94 s. 289). I anvisningar (förvaltningsdomstol, avsnitt 12 Expedieringstablåer) rekommenderas att beslut som innebär att vården genast skall upphöra expedieras genom telefonbesked, eventuellt telefax, till föreståndaren för vårdhemmet. Enligt 22 § LVM lämnas tvångsvård genom hem som är särskilt avsedda för vård enligt den lagen (LVM-hem). Genom beslut om inskrivning på ett LVM-hem åtar sig den som förestår vården för hemmet bl.a. ansvaret för att utskrivning sker så snart det inte finns skäl för vård. Av 25 § LVM följer att fr.o.m. den dag då missbrukaren formellt blir inskriven på vårdhemmet kan endast föreståndaren besluta om utskrivning (se JO:s ämbetsberättelse 1993/94 s.289). Det är mot denna bakgrund givetvis angeläget att LVM-hemmet får en underrättelse om beslut som innebär att tvångsvården har upphört. Länsrättens dom hade emellertid konsekvenser också för den sjukvårdsinrättning där D.B. vistades och där LVM-vården hade inletts. Av 24 § LVM framgår att LVM-vård skall inledas på sjukhus, om förutsättningarna för sjukhusvård är uppfyllda och det anses lämpligt med hänsyn till den planerade vården i övrigt. Vidare framgår att verksamhetschefen för den sjukhusenhet där missbrukaren vårdas får besluta att missbrukaren skall hindras att lämna sjukhuset som behövs för att säkerställa att patienten kan föras till ett LVM-hem. Ett beslut att upphäva ett omhändertagande medför dock att det inte längre finns någon rättslig grund för denna kvarhållningsrätt. Det var därför i det aktuella målet viktigt att länsrätten också underrättade sjukhuset om sin dom. Sammanfattningsvis anser jag att länsrätten borde ha underrättat både Karlsvik LVM-hem och i om sin dom på det sätt som anges i anvisningar. En sådan underrättelse lämnades dock inte till någon av dessa vårdinstitutioner. Jag kan således konstatera att länsrätten har brustit i handläggningen, vilket domstolen också har medgett i yttrandet. Det som sedermera hände i detta fall illustrerar betydelsen av att de berörda vårdinstitutionerna får underrättelser om beslut som innebär att tvångsvården har upphört. Med hänsyn till de grundläggande rättssäkerhetskrav som aktualiseras i dessa situationer bör enligt min mening övervägas om handläggningen skall författningsregleras. Ett förtydligande av anvisningar, så att det klart framgår att underrättelser i det enskilda fallet kan behöva lämnas både till ett LVM-hem och till ett sjukhus, kan enligt min uppfattning också bidra till en säkrare hantering. Jag översänder en kopia av detta beslut till , , och till . I ärendet har samråd skett med justitieombudsmannen , som har tillsyn över tillämpningen av LVM. Central statsförvaltning, arbetsmarknadsmyndigheter m.m. En anmälan mot om utformningen av och innehållet i besked om pension (Dnr 670-2003) I en anmälan till JO klagade på innehållet i vissa meddelanden hon hade fått från () och från läns allmänna försäkringskassa. Hon var främst missnöjd med den information som fanns i meddelandena och med bristen på samordning. Hon lämnade följande exempel. fick hon ett meddelande från SPV enligt vilket hennes pension fr.o.m. skulle uppgå till , vilket var lägre än . fick hon ett nytt meddelande, i vilket angavs att pensionsbeloppet fr.o.m. skulle vara . I inget av meddelandena fanns någon förklaring till varför beloppen hade sänkts. När hon tog kontakt med verket per telefon fick hon inte heller något besked i frågan. fick hon ett beslut från läns allmänna försäkringskassa. Där angavs att hennes ATP fr.o.m. skulle höjas med . fick hon ett meddelande från SPV med följande lydelse: Du har fått ATP retroaktivt omräknat pga detta har även kompletteringspensionen räknats om. Summa att utbetala = 0. Inte heller i detta meddelande fanns någon förklaring. När hon frågade per telefon fick hon endast veta att omräkningen berodde på samordningregler. Anmälan remitterades till SPV, som anmodades att yttra sig över vad L.S. hade framfört i den del hennes anmälan riktade sig mot verket. I sitt svar anförde SPV generaldirektören följande. L.S. uppbär bruttopension enligt , som utbetalas av SPV, samt allmän ålderspension, som utbetalas av . Bruttopensionsförmån innebär att förmånstagaren erhåller en tjänstepension som är garanterad till en viss nivå, men som skall samordnas (minskas) med förmånstagarens allmänna pension från . Genom nämnda avtal garanteras pensionären en bruttopensionsnivå. Blir det förändringar i dennes allmänna pension kommer det att påverka tjänstepensionen i någon riktning för att bruttonivån skall kunna utbetalas. Detta innebär således att en höjning av den allmänna pensionen får till följd att nivån på tjänstepensionen minskar och vice versa. L.S:s tjänstepension beräknades för januari månad 2003 till , dvs. decemberbeloppet uppräknat med prisbasbeloppet . Beloppet räknades senare om på grund av att SPV erhöll uppgift från om ändrad tilläggspension; omräkningen resulterade i en sänkning med . L.S. fick vidkännas sänkning från februari månads utbetalning trots att ändringen egentligen skulle ha påverkat utbetalningen . De som utbetalats för mycket för januari månad föranledde inget återkrav med hänsyn till det låga beloppet och att det uppburits i god tro. Tjänstepensionen för januari månad, som beräknades till , är preliminär. Avtalet mellan och personalorganisationerna angående hur bruttopensionerna skall minskas med den nya allmänna pensionen blev klart först . SPV kunde med anledning av detta inte färdigställa anpassningarna för det nya avtalet i beräkningsprogrammet till januari månads utbetalning utan beräknade januari månads belopp genom att räkna upp december månads belopp med prisbasbeloppet. Samtliga kommunala pensionärer och arbetsgivare har informerats om detta förhållande i brev. Brevet till pensionärerna, som L.S. erhållit, biläggs (här utelämnat, JO:s anm.). Meddelanden som L.S. erhållit På uppdrag av bl.a. har SPV utfört pensionsadministrativa tjänster som t.ex. uträkning av tjänstepensioner. Kommunen har därefter beslutat om tjänstepensionen. Beslut om bruttopension har sänts ut från där L.S. varit anställd t.o.m. . Vid bruttopension skall inräknas allmän pension vilket innebär att ändringar på allmän pension påverkar den kommunala pensionen. I beslutet lämnas upplysning om detta förhållande. De meddelanden som nämns i L.S:s anmälan är specifikationer som Nordea skickar ut till pensionärerna och som visar utbetalningen av pension för innevarande månad. Nordea är utbetalande bank för SPV:s utbetalningar. Specifikationer över utbetalningen skickas ut av Nordea samt vid varje förändring av utbetalningen. SPV lämnar inte förklaringar till pensionärerna vid varje förändring i förhållandet mellan tjänstepension och allmän pension. /2003 trädde för pensionärerna många stora förändringar i kraft. Försäkringskassorna övertog utbetalningarna av allmän pension, vilken tidigare hade utbetalats av SPV för de pensionärer som hade tjänstepension från SPV. Skattereglerna ändrades och nya kollektivavtal för hur samordningen (minskningen) mellan tjänstepension och allmän pension skulle beräknas började gälla. Alla dessa ändringar medförde en telefon- och brevstorm som SPV upplevt. Trots förberedelser och förstärkningar i kundtjänsten kunde inte alla samtal tas om hand och besvaras, vilket SPV beklagar. L.S. kommenterade remissvaret. Hon anförde bl.a. att hon uppfattade att de handlingar som SPV angav var utbetalningsspecifikationer från Nordea kom från verket, eftersom de hade SPV:s brevhuvud och logotyp. Inte heller finns benämningen Utbetalningsspecifikation i dokumenten. Hon bifogade kopior av dessa besked. I sitt beslut anförde JO följande i bedömningsdelen. Det torde vara allmänt känt att de meddelanden som skickas till pensionärer från offentliga utbetalare som SPV och försäkringskassorna inte alltid och i alla delar uppfyller kraven på enkelhet och begriplighet. Detta gällde i synnerhet vid den omställning som SPV har redogjort för och som trädde i kraft /2003. Jag fick också ett flertal anmälningar i denna fråga. I det följande behandlar jag dock endast det som har kommit fram i ärendet om de meddelanden som har eller ger intryck av att ha skickats från SPV. L.S. fick s.k. utbetalningsspecifikationer från den bank som på SPV:s uppdrag skickar verkets utbetalningar, nämligen Nordea. L.S. har skickat in dessa handlingar till JO. De har i stort följande utformning. I det övre vänstra hörnet finns beteckningen SPV och verkets adress. Längst ned på dokumentet finns också SPV:s adress samt uppgift om telefonnummer m.m. Dokumentet innehåller förutom uppgifter om pensionsbelopp m.m. visserligen viss information från Nordea, men det går inte att därav dra slutsatsen att det skulle vara någon annan än SPV som har utfärdat handlingen. Mot bakgrund av handlingarnas utformning kan jag inte annat än instämma i åtminstone delar av den kritik som L.S. har riktat mot dessa underrättelser. Om verket har valt eller godkänt en sådan utformning måste det givetvis också ta ansvar för handlingens innehåll. Den omfattande förändringen av sättet för pensionsutbetalningar från SPV och försäkringskassorna var av engångskaraktär. SPV hade skickat ut ett brev med information till de berörda pensionärerna om hur deras tjänstepension (avtalspension) skulle hanteras fr.o.m. . Viss information hade också skickats ut från genom försorg. Sammantaget kan jag inte i detta ärende kritisera SPV för att det skulle ha undanhållit angelägen information till de berörda. Jag anser mig inte heller ha underlag för någon kritik mot innehållet i den information som verket lämnade. Däremot kan det som kommit fram i ärendet ge verket anledning att se över vissa rutiner, t.ex. när det gäller hur verket deltar i utformningen av de utbetalningsspecifikationer som jag har behandlat ovan. Med den kritik som ligger i det jag nu har sagt avslutas ärendet. Fråga om Fonden för fukt- och mögelskador haft stöd i författning för ett beslut att garantera betalning av rättegångskostnaderna i mål om skadestånd (Dnr 1574-2001) I en anmälan till JO begärde att JO skulle granska Kammarkollegiets beslut att svara för enskilda parters rättegångskostnader i mål om skadestånd. Han anförde bl.a. följande. Han bedriver konsultverksamhet under firman . Hans huvudsakliga sysselsättning är överlåtelsebesiktningar av fastigheter före köp på köparens uppdrag. Besiktningarna utförs enligt en modell som framtagits av () och han är certifierad enligt Sitacs regler. väckte talan om skadestånd mot hans bolag under påstående att han varit försumlig vid utförande av ett uppdrag. ogillade talan och motparterna överklagade. Vid förhandling i hovrätten, där talan också kom att ogillas, framkom att Kammarkollegiet svarade för deras rättegångskostnader, eftersom rättsskyddet i deras hemförsäkring var förbrukat, och att de beviljats stöd till reparationerna (dnr 1433/96). Enligt avgörande från beviljas inte rättshjälp när rättsskyddsförsäkring finns men försäkringsbeloppet är förbrukat. Han ifrågasätter därför om det är lagligt att staten genom Kammarkollegiet går in och beviljar förtäckt rättshjälp på sätt som skett. Muntliga upplysningar inhämtades från Kammarkollegiet. Det kom då fram att ärendet handlades av Fonden för fukt- och mögelskador, en enhet inom Kammarkollegiet. Fondens akt lånades in och granskades. Anmälan remitterades därefter till fonden för yttrande. I fondstyrelsens remissvar anfördes följande. Bestämmelser om fondens verksamhet finns i förordningen (1993:712) om den statliga fonden för fukt- och mögelskador i småhus, m.m. (fondförordningen). Enligt den förordningen kan fondens styrelse under vissa särskilt angivna förutsättningar lämna bidrag till kostnader för att avhjälpa fukt- och mögelskador i en- och tvåbostadshus. Det kan här nämnas att den allmänna benämningen på fonden är . Som en bakgrund vill fondstyrelsen i korthet beskriva handläggningen av de bidragsärenden som förekommer hos fonden. Fondstyrelsen tillämpar i flertalet ärenden en beslutsmodell som innebär att beslut fattas i två steg. Med ett underlag som består av husägarens ansökan och en skadeutredning meddelar fondstyrelsen i det första steget ett beslut (steg 1 beslut) i frågan huruvida husägaren har rätt till bidrag, vilka huvudsakliga reparationsåtgärder styrelsen anser nödvändiga för att huset skall fungera tillfredsställande som bostad och hur stor del av reparationskostnaden som sökanden själv skall bära (självrisken). utförs regelmässigt av en av fonden anlitad teknisk konsult. Om husägaren accepterar erbjudandet om bidrag i detta steg 1 beslut, skall anbud inhämtas på utförande av de nödvändiga reparationsåtgärderna. Först när anbud inkommit blir det nämligen möjligt att beloppsmässigt ange hur stort bidrag husägaren får från fonden. Detta meddelas husägaren i ett s.k. steg 2 beslut. Av särskilt intresse i detta ärende är bestämmelserna i 9 § fondförordningen. Enligt dessa bestämmelser skall nämligen den husägare som vill få bidrag från fonden om fondstyrelsen begär det bl.a. överlåta sin rätt till nedsättning av köpeskilling och skadestånd på staten intill det belopp som utbetalas från fonden, förbinda sig att samråda med fondstyrelsen i fråga om nedsättning av köpeskilling och skadestånd i sådan del som inte omfattas av överlåtelse enligt 1, förbinda sig att medverka till de utredningar och lämna de upplysningar som behövs för att statens rätt skall kunna tas till vara, och förbinda sig att återbetala vad fonden utgivit, i den mån skadan ersätts på annat sätt. Redan i steg 1 beslutet informeras fastighetsägaren om att han eller hon om erbjudandet om bidrag accepteras kommer att avkrävas en förbindelse i de avseenden som finns angivna i 9 § fondförordningen; för kännedom fogas alltid ett exemplar av förbindelsen till steg 1 beslutet. Om fastighetsägaren accepterar styrelsens bidragserbjudande föreskrivs i steg 2 beslutet, som ett villkor för utbetalning av bidraget, att fastighetsägaren skall underteckna och återsända förbindelsen. har i sin anmälan till anfört bl.a. att det i ett mål om skadestånd mellan U.K. och C.D., å ena sidan, och , å den andra, framkommit att Kammarkollegiet svarade för motparters rättegångskostnader. har bl.a. begärt granskning av vad som förekommit och om det är lagligt att staten genom Kammarkollegiet beviljar förtäckt rättshjälp på sätt som skett i det aktuella målet. I klarhetens intresse skall anmärkas att det är fondstyrelsen som har beslutat att stödja U.K. i processen genom att garantera betalning av de rättegångskostnader i hovrätten och som eventuellt skulle falla på dem. Kammarkollegiets roll i sammanhanget har enbart bestått i att kollegiet har skött utbetalningen av aktuella ersättningsbelopp. Fondstyrelsens beslut att ansvara för en del av rättegångskostnaderna i målet grundas på de ovan redovisade bestämmelserna i 9 § fondförordningen. Syftet med dessa bestämmelser är självfallet att göra det möjligt för fonden att återvinna utgivna bidrag i den mån ersättning för den aktuella fukt- och mögelskadan skall betalas av någon annan än fastighetsägaren. Genom att fastighetsägaren överlåter sin rätt till nedsättning av köpeskilling och skadestånd öppnas möjlighet för fonden att bl.a. aktualisera en talan vid domstol. Talan om nedsättning av köpeskilling kan av naturliga skäl väckas endast mot föregående ägare av den skadade fastigheten. Däremot kan det visa sig befogat att föra en skadeståndstalan även mot annan än föregående ägare, t.ex. mot en försumlig byggnadsentreprenör, mot kommunen på grund av försummelse vid myndighetsutövning eller, som i detta fall, mot en besiktningsman. Bestämmelserna i 9 § fondförordningen ger fonden både en rätt och en skyldighet att bevaka statens intressen. Erfarenheterna fonden har funnits visar dock att det i det stora flertalet fall antingen saknas skäl eller är alltför kostsamt att försöka återvinna utgivna bidrag. T.ex. har rättegångskostnadsreglerna verkat avhållande i de fall fondstyrelsen övervägt att aktualisera en domstolsprocess. I vissa fall är förhållandena sådana att fastighetsägaren har en pågående process när han gör sin ansökan om bidrag från fonden. Det är i några sådana fall som fondstyrelsen på framställning av fastighetsägaren använt sig av möjligheten att garantera betalning av en del av rättegångskostnaderna i målet. Fondstyrelsen anser att statens intressen genom detta tillvägagångssätt kan tas tillvara på ett processekonomiskt förmånligt sätt. Det kan tilläggas att fondstyrelsens beslut att garantera betalning av rättegångskostnaderna i det nu aktuella målet var föranlett även av en förmodan att den för styrelsens verksamhet betydelsefulla frågan om en besiktningsmans ansvar skulle få ytterligare belysning. Sammanfattningsvis anser fondstyrelsen således att bestämmelserna i 9 § fondförordningen ger styrelsen rätt att använda medel ur Fonden för fukt- och mögelskador för att på sätt som skett i förevarande fall tillvarata statens intressen. kommenterade remissvaret och vidhöll sin kritik. Han påpekade bl.a. att fondstyrelsen först efter tingsrättens dom, som är helt klar, gått in med garantier. I beslut anförde JO följande. Av fondens akt framgick bl.a. följande. Fonden fann i beslut att bidrag till reparationskostnaden, minskad med självriskbeloppet, för att avhjälpa fukt- och mögelskador i U.K:s och C.D:s bostadsbyggnad borde lämnas. I enlighet med detta beslut tillerkändes dem genom beslut den 6augusti 1997, och ersättning för styrkta utgifter med sammanlagt . ogillade tingsrätten U.K:s och C.D:s talan mot bolag. Efter förfrågan från deras ombud i målet beslutade fonden att ersätta dem för deras kostnader om målet förs till hovrätten. I dom meddelad den 2april 2001 fastställde hovrätten tingsrättens dom. Vidare förpliktade hovrätten U.K. att solidariskt ersätta motpartens rättegångskostnader i hovrätten med jämte ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) för domen. Deras ombud inkom därefter till fonden med faktura avseende nedlagt arbete och kostnader och påminde om fondens ersättningsskyldighet även för motpartens rättegångskostnader. På ombudets faktura finns noterat att kopia skickats till Kammarkollegiet för utbetalning. Sedan domen överklagats och beslutat att inte meddela prövningstillstånd inkom till fonden en begäran från ombudet om ersättning för arbetet med överklagandet till i enlighet med bifogad faktura. På denna begäran finns noterat För betalning i enlighet med protokollsbeslut samt att begäran skickats för utbetalning. Enligt 9 § 1 fondförordningen kan husägaren överlåta rätten till ersättning på staten. Därigenom ges fonden en möjlighet att vända sig mot säljaren eller annan skadeståndsskyldig för att återvinna utgivna bidrag eller om husägaren redan väckt talan inträda i rättegången (13 kap. 7 § första stycket ). I detta fall har fonden valt att stödja fastighetsägarna genom att garantera betalning av rättegångskostnader som de skulle kunna bli betalningsskyldiga för i skadeståndsprocessen i hovrätten eller i . För min del har jag svårt att finna denna stödform förenlig med huvudregeln i 1 § fondförordningen om ekonomiskt stöd i form av bidrag eller ersättning för avhjälpande av fukt- och mögelskador. Bidragsformen synes inte heller kunna härledas ur regeln i 9 § om husägarens skyldighet att överlåta sin rätt, att samråda med fondstyrelsen eller att återbetala vad fonden har utgett. Jag delar således inte fondstyrelsens här uttalade uppfattning att bestämmelserna i fondförordningen ger styrelsen rätt att använda medlen på sätt som här har skett. En annan sak är att den använda stödformen kan vara förenlig med det övergripande syftet med fondens verksamhet att stödja avhjälpandet av fukt- och mögelskador. Fondens indirekta inträde i skadeståndsprocessen kan dock ha haft sådan betydelse och inverkan på parternas rätt i processen att åtgärden inte borde ha vidtagits utan direkt stöd i fondförordningen. Jag stannar vid dessa uttalanden när det gäller bedömningen av fondstyrelsens agerande. Eftersom det som har kommit fram i ärendet kan vara av intresse för lagstiftaren översänder jag ett exemplar av detta beslut till för kännedom. Ärendet hos JO är härmed avslutat. Handläggning hos () av och besluten i två ärenden rörande tillstånd att tillverka krigsmateriel (Dnr 2959-2002) I beslut anförde JO följande. I en anmälan till JO framförde P.L. klagomål mot (). I anmälan och en därtill fogad skrivelse anförde han bl.a. följande. ISP har på uppdrag av en privatperson utfärdat tillstånd och intyg för skens skull och därefter på uppmaning av samme person sekretessbelagt handlingarna för att inte avslöja den egentliga verksamheten. I intygen står det att ett litet svenskt företag fått tillstånd att tillverka krigsmateriel. Man skall enligt tillståndet få bygga torpeder, missiler, krigsfartyg och stridsflygplan i en lägenhet i . Den som skrivit ut både intyg och tillstånd har inför berättat att det inte fanns någon avsikt till sådan produktion. Därefter har ISP återkallat tillståndet för bolaget på grund av en omständighet som myndigheten kände till då tillståndet gavs, nämligen att någon tillverkning uppenbarligen inte ägt eller äger rum. Till anmälan var fogade kopior av bl.a. följande handlingar: En ansökan till ISP om tillverkning av krigsmateriel från . I ansökan hade bolaget antecknat att det för att inte skada den egentliga verksamheten var viktigt att tillståndet försågs med hemligstämpel. Ett beslut meddelat av ISP (dnr H 01264/2001) om tillstånd för att t.o.m. i bolagets lokal, , , tillverka följande krigsmateriel. Robotar (missiler), raketer, torpeder, bomber, hand- och gevärsgranater, land- och sjöminor för strid (KS4a). Målsökare, stridsdelar, tändrör, zonrör, motorer, styrsystem, eldrör och lavetter för materiel enligt KS4a (KS4c). Krigsfartyg m.m., ubåtar och andra undervattensfarkoster som utformats för strid (KS8). Stridsflygplan m.m. (KS9). Två intyg utfärdade av ISP på engelska rörande meddelade tillverkningstillstånd för (dnr H 01264/2001) respektive (dnr H01260/2001). ISP:s beslut , enligt vilket ISP återkallat Telum Export AB:s (tidigare ) tillverkningstillstånd meddelat (dnr E 01700/1999) och (dnr H 01264/2001). Som skäl för återkallelsen anges i beslutet att det uppenbarligen inte tillverkas eller har tillverkats krigsmateriel. Ett utdrag ur tingsrätts dom i brottmålet B 2093-02. Jag har tagit del av tingsrätts akt, B 2093-02, med tingsrättens dom . I domen har tingsrätten bl.a. ogillat åtal mot R.W. för brott mot lagen (1992:1300) om krigsmateriel. Ur akten (förundersökningsprotokoll s. 74) har till JO:s akt fogats kopia av tillverkningstillståndet 01260/2001. besökte jag ISP och informerade mig om de frågor som aktualiserades genom anmälan. Ärendet remitterades därefter till ISP som anmodades att mot bakgrund av innehållet i anmälan yttra sig angående innebörden och utformningen av de tillstånd som beslutades av inspektionen med dnr H 01260/2001 och dnr H 01264/2001. ISP (generaldirektören ) gav in följande yttrande. Yttrande angående ISP tillstånd dnr H 01260/2001 Tillståndet som diskuterades vid R.W:s besök vid ISP utformades som ett tillverkningstillstånd för omfattande ÖK 25a och d (spanings- och mätutrustningar m.m. särskilt utformade eller modifierade för militärt bruk m.m.). Tillståndet utfärdades och omfattningen av tillståndet var i enlighet med ansökan.