frsrdg · GS04JO1 · 2005-01-01 00:00:00 — kunde då se varandra under samtalet. Kommunikationen skedde på samma sätt som vid föregående hämtnings- försök. J. förmedlade med övertydlighet, tårar och förtvivlan att hon ej ville följa med M.W. försökte få henne att ändra sig. 2 004 /0 5:JO1 fick återigen lämna hemmet med oförrättat ärende. När modern hade gått grät J. Inga fler försök till umgänge gjordes förrän domen i vårdnadsärendet var fastställd. Detta då M.W. ej tog initiativ till ett nytt försök till um- gänge. Hovrättsförhandling i vårdnadsärendet hölls 01081617. Sektionschef vittnade vid förhandlingen om bedöm- ningar, ställningstaganden och rekommendationer i fråga om umgänget samt om de försök till umgänge som ovan beskrivits. Hovrätten fastslog 010905 Tingsrättens dom och A.W. tilldömdes enskild vårdnad om J. och hennes bror. Hovrätten fastslog också att en kontaktperson skulle tillsät- tas som inledningsvis skulle medverka vid M.W:s umgänge med J. Um- gänget skulle enligt domen ske den 8/9 och 22/9, per tillfälle, samt den 6/10 och den 20/10, per tillfälle. Fr.o.m. 0111 för- väntades umgänget kunna ske utan kontaktperson närvarande. och utredande handläggares grundinställning är att barn så långt möjligt bör ha kontakt med båda sina föräldrar. Även J:s pappa . är av denna uppfattning och han har, enligt utredarnas uppfattning, gjort allt han har kunnat för att motivera J. för ett umgänge med M.W. Detta bl.a. då han själv och hela hans familj har farit mycket illa, både psykiskt och ekonomiskt, av de många domstolsprocesser som varit med anledning av vårdnad och umgänge om främst J. A.W. har utifrån detta en stark önskan om att uppfylla de juridiska krav i fråga om umgänge som ställs på honom och utredarnas farhåga har varit att han ut- ifrån detta har pushat J. för hårt. J. for mycket illa hon levde tillsammans med M.W. Rik- tigt hur illa hon for kanske inte stod klart för när hon själv fått distans till vad hon varit med om. Under den tiden hon bodde tillsammans med sin mor tog hon starkt avstånd från sin pappa. Detta skedde, som utredarna ser det, utifrån den starka negativa påverkan som mamman utsatte henne för , och som utredarna själva bevittnat. J:s avståndstagande från mamman kan vid en ytlig betraktelse ses som en spegelbild av det tidigare avståndstagandet från pappan och skulle kunna antas ha samma grunder som då, dvs att det nu skulle vara pappan som utsätter J. för negativ påverkan. Utredarna har dock inga så- dana farhågor i detta fall. har alltid varit lyhörd för sina barns be- hov och han uppmuntrar dem på ett genuint sätt att förmedla sin egen vil- ja och ståndpunkt. J:s välmående i den aktuella situationen bekräftas ock- så av att hon, efter flytten till sin pappa har utvecklats mycket positivt, såväl fysiskt som psykiskt. Utredarna uppfattar att J:s rädsla inför och av- ståndstagande från M.W. härstammar från henne själv och är högst ade- kvat utifrån det hon upplevt tillsammans med modern. Utredarnas be- dömning är också att det fortfarande finns risker för J:s själsliga mående om hon tvingas till ett umgänge med mamman under former som hon inte känner sig trygg med. De åtgärder som vidtagit vad gäller J:s person i förhål- lande till umgänget med modern är ovanligt kraftfulla. Detta då utredar- na, så långt möjligt och i enlighet med socialtjänstlagens intentioner om att tillämpa barnperspektiv har strävat efter att ha fokus på barnet och barnets behov. Socialtjänstlagens portalparagraf har från kompletterats med en bestämmelse om att barnets bästa ska beaktas. 2 004 /0 5:JO1 åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Denna bestämmelse svarar mot artikel 3 i . I kommentarerna till tillägget kan man bl.a. läsa följande. Barnperspek- tivet står ibland i motsatsförhållande till ett vuxenperspektiv ... Vid en in- tressekonflikt mellan barnet och de vuxna måste dock barnets intresse ha företräde. I ett beslut anförde JO följande. Vid en tvist rörande vårdnaden om ett barn kan barnets behov av god om- vårdnad som regel tillgodoses genom domstolens möjlighet att interimistiskt förordna om bl.a. vårdnaden. I 21 kap. (FB) finns bestämmel- ser om verkställighet av vad allmän domstol har förordnat i dom eller beslut angående bl.a. vårdnad. Enligt dessa bestämmelser förordnar länsrätt om verkställighet efter en ansökan. Utgångspunkten vid domstolarnas handlägg- ning är att barnets bästa skall komma i främsta rummet. Det kan emellertid förekomma att en konflikt mellan två föräldrar rörande vårdnaden om ett barn är så djup att barnet tar skada. Det kan därför i akuta situationer även finnas ett utrymme för socialnämnden att ingripa med stöd av LVU. Något hinder för en socialnämnd att besluta om ett omhändertagande under en pågående vårdnadstvist, såvida förutsättningarna i övrigt för ett sådant beslut är för handen, finns således inte (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2003/04 s. 260). I förevarande fall bedömde nämnden att det fanns skäl att inleda en utred- ning för att klarlägga om J. hade behov av stöd och hjälp från sida. Det finns inte anledning att rikta kritik mot det beslutet. Däremot kan det ifrågasättas om omständigheterna var sådana att det fanns skäl att omhänderta J. med stöd av 6 § LVU (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1992/93 s. 402). i län, som är ordinarie tillsynsmyndighet för i länet, har behandlat den frågan i ett beslut . Jag har inte funnit skäl att för egen del utreda saken vidare. har i sitt beslut behandlat även andra frågor rörande kom- mundelsnämndens handläggning av ärendet rörande J. Inte heller i de delarna har jag funnit skäl att vidta någon åtgärd. Min granskning har inriktats på nämndens handläggning av frågan angående M.W:s umgänge med J. och som inte har prövat. Redan i samband med det omedelbara omhändertagandet bedömde social- förvaltningen att det skulle vara skadligt för J. att ha umgänge med M.W. När omhändertagandebeslutet hade hävts av länsrätten uppmana- de förvaltningen därför A.W. att inte lämna ut J. för umgänge med M.W. informerades om att han i egenskap av ensam vårdnadshavare var skyl- dig att skydda J. mot den fara som förvaltningen bedömde att en kontakt med M.W. Förvaltningen upplyste honom också om att ett nytt omhändertagande enligt 6 § LVU kunde bli aktuellt om han, trots dessa rekommendationer, skulle låta J. umgås med M.W. I ett brev till M.W. undertecknat av anfördes följande. 2 004 /0 5:JO1 Jag skriver till dig för att meddela dig att vi trots allt inte har fattat något nytt beslut om omhändertagande av J. Vår bedömning i frå- gan kvarstår dock och den är att vi inte kan acceptera ett umgänge mellan dig och J. i nuvarande läge. J. befinner sig i en mycket känslig fas av återanknytningen till A.W. Med tanke på att hon skall flytta till A.W. och leva sitt liv med honom och hans familj i , med skolbyte och allt an- nat som hör till, måste hon få närma sig honom i lugn och ro efter alla slitningar hon varit utsatt för . Att ta ett kliv tillbaka in i det sammanhang hon haft med dig tidigare skulle vara direkt skadligt för J. i nuvarande läge. Istället för att fatta beslut om omhändertagande har social- tjänsten ett samarbete med A.W., utifrån hans enskilda vårdnad om J., där han uppmanas att inte lämna ut J. för umgänge med dig förrän vi be- dömer det lämpligt. uppskattar vi att det kan vara lämpligt att återuppta umgänget mellan dig och J. tidigast och att det är då sannolikt att umgänget blir begränsat och endast får utövas i närvaro av kontaktperson. En annan möjlighet är att umgänget sker på Nyckelgården i närvaro av den personal som J. är trygg med. Det ankommer på domstol att avgöra en tvist om umgänge med barn. har att utgå från att vad domstol har förordnat står i överensstäm- melse med vad som är bäst för barnet och socialnämnden skall medverka till att en förälder, som av domstol har tillerkänts rätt till umgänge, får möjlighet att utöva denna rätt. Det kan endast i rena undantagssituationer godtas att socialnämnden åsidosätter ett beslut om umgängesrätt som har fattats av dom- stol. bedömning att umgänget inte skulle äga rum grunda- des huvudsakligen på sådana omständigheter som var kända för hovrätten när den fattade sina beslut . Det skall noteras att socialförvaltningen endast efter hovrättens båda beslut verkade mot att M.W. skulle få ha något umgänge med J. . Någon sådan undantagssituation där nämnden kunde sätta sig över domstolens beslut kan inte anses ha förele- gat. tjänstemän förtjänar därför allvarlig kritik för sitt agerande att aktivt verka för att det umgänge som hovrätten hade förordnat om inte skulle komma till stånd. Jag kan inte underlåta att göra den reflektio- nen att handläggningen, låt vara att tjänstemännen för sin del anser sig ha haft barnets bästa för ögonen, har präglats av partiskhet till A.W:s fördel. 2 004 /0 5:JO1 Några barn var misstänkta för att ha utövat utpressning mot en flicka. Med anledning därav kallade socialförvaltningen skriftligen de berörda barnen och deras föräldrar till ett gemensamt möte vid vilket även polis skulle närvara. Fråga om utformningen av skrivelsen till föräldrarna. Även fråga om förutsättningarna för att anordna ett gemensamt möte med alla berörda (Dnr 1334-2002) kom till i kommun in en skrivelse som var undertecknad av N.N. och rektorn vid i . Enligt skrivelsen hade N.N., som gick i årskurs 5, vid ett flertal tillfäl- len blivit hotad och pressad på pengar av elever vid två skolor i kommunen. gjorde polisen en anmälan om saken till biståndsnämnden. I ett brev till A.A., R.A. och deras son V. skrev so- cialsekreteraren , socialförvaltningen i kommun, i hu- vudsak följande. har fått en anmälan från polisen där er son V. är en bland 9 pojkar som varit med och pressat pengar, slagit och hotat en ung flicka av en månad. Några av pojkarna har slagit, några hotat och en del hållit vakt. Både polisen och ser mycket allvarligt på händelsen och vi har gemensamt beslutat att kalla alla barn och ungdomar tillsammans med föräldrarna på ett gemensamt möte angående händelserna. Vi har bokat tid för mötet i , torsdagen den 17/1-02 . Det är mycket viktigt att ni kommer. Vi har kallat alla föräldrar tillsammans med barnen. Polis, ungdomsbehandlare samt fältas- sistent kommer att närvara vid mötet. Flickan mår mycket dåligt av hän- delserna och orkar inte möta pojkarna . Syftet med mötet är att tala allvar med pojkarna och informera er för- äldrar om vad som hänt. Vi skall också diskutera hur man skall gå vidare. Det är ytterst viktigt att pojkarna inte på något sätt kontaktar flickan i fråga innan mötet eller i syfte att skrämma henne ännu mer pga. anmälan. Det kommer att anmälas som olaga hot. I ett meddelande från förvaltningen underrättades familjen A.om att mötet hade ställts in. A.A. och R.A. klagade i en anmälan till JO på för utform- ningen av brevet . De anförde därvid att brevet inte utgjorde någon information kring en anmälan mot V., utan ett konstaterande av brottet. De anförde härutöver att de kallades till ett möte där V. skulle informeras om hur man skulle gå vidare när det gäller den redan konstatera- de, och tydligen fastställda, händelsen. A.A. och R.A. ifrågasatte dessutom det bemötande de fått av samt nämndens handläggningstid av ärendet. Anmälan remitterades till i kommun för utredning och yttrande. lämnade som sitt yttrande till JO en skrivelse som hade upprättats av . I den anfördes bl.a. följande. 2 004 /0 5:JO1 20011210 Anmälan från skolan inkommer till Myndighetsgruppen. 20011217 Anmälan från polisen inkommer. 20011218 Brev ang mötet den 17/1-02, till samtliga föräldrar vars barn är anmälda. (Postas som B-post 011219, och borde inte ha hunnit fram ) 20011221 ringer A.A. hem till mig och under detta samtal talar jag om på vilka grunder jag gjort bedömningen att flickan är trovärdig. (Samtal nr 1 med flickan och hennes pappa 20011213, samtal nr 2, 20020103, samtal nr 3, 20020110.) Jag ber AA om ursäkt om att jag inte skrivit ordet misstänkt i brevet, vilket är brukligt, eftersom ingen är skyldig innan han/hon döms för brot- tet. Talar också om att min uppgift som soc sekr inte är att utreda om nå- got brott begåtts, vilka som gjort vad osv. Talar om att jag gjort bedöm- ningen att något har hänt och i samband med detta har även V:s namn nämnts. Talar också om för A.A. att vi tillsammans med polisen kommit fram till att det bästa är att vi alla träffas och försöker reda ut situationen, vil- ket i det läget även var flickans föräldrars önskemål. Inga barn registre- rades inom . A.A. påstår att jag sagt att flickan förhörts av polisen, vilket jag inte sagt eftersom jag visste att hon pekat ut pojkarna i skolkatalogen. I sam- tal med A.A., R.A. och V. den 7/1-02, läser jag upp delar av anmälan, men kan inte delge det hela eftersom den innehåller flera namn. Under detta samtal talar jag också om att min bedömning är att något har hänt, men vad, vilka som varit med, vilka som gjort vad, det vet jag inte och det är inte heller min uppgift att ta reda på. Att jag i brevet varnat pojkarna att inte tala med flickan eftersom det kan uppfattas som hot, gjorde jag för att undvika mer problem. Enligt min erfarenhet är det ganska vanligt att ungdomar talar med offret som sedan uppfattar det som sägs som hot. Enligt min egen uppfattning lyssnade jag på föräldrarnas redogörelse om sin son under vårt samtal. I det här läget kom jag fram till att det inte var rätt att jag skulle utreda vilka vägar pojken gått till skolan, var han vistats m m och beslutet om att begära en LUL- utredning förstärktes. Efter en diskussion med avd chef , beslutades att begära en LUL-utredning. Beslutet togs då flera av föräldrarna ringt och velat förklara vad deras söner gjort då man i anmälan gjorde gällande att de varit i kontakt med flickan. Några av föräldrarna ville ändå ha mötet med flickans föräldrar, polisen och soc.tj, men i det läget togs beslutet att dra in mötet i väntan på utredning. Myndighetsgruppen begär att polisen utreder ärendet jämlikt 31 § LUL. (Lagen om unga lagöverträdare) 2002-0l-02 Polisen skickar begäran till åklagarmyndigheten. Brev till föräldrarna ang utredningen, samt att mötet den 17/1 är inställt. Tiden mellan 2002010220020206 ringde jag både polisen och åkla- garen och efterlyste resultat. I mitt tycke tog ärendet orimligt att utreda. ringde kammaråklagaren och ursäktade sig för att ärendet legat hos en långtidssjukskriven åklagare och därmed inte be- handlats. Hon ville ha personuppgifter på de anmälda och skulle ta över ärendet. Inkom underrättelse från kammaråklagare att två av pojkarna som blivit anmälda inte skulle förhöras pga att de var un- der då det påstådda brottet begicks. 2 004 /0 5:JO1 Mamman till flickan ringer mig och talar om att utredningen är nedlagd. De har fått besked från åklagare, men ingen motivering varför ärendet är nedlagt. Inget meddelande till polisen eller . anmälan om tjänstefel inkommer från A.A. och R.A. ringer jag assistentåklagaren som tagit beslu- tet, men han är på semester. Talar med kanslisten som lovar faxa beslutet. I diarieföringen står ingen motivering om varför utredningen lagts ned. beslutet taget av assistentåklagare kommer med fax. får kopior av polisförhör. kontaktar åklagarmyndigheten på nytt för att få reda på hur åklagaren bedömt i ärendet. Får ej tag i någon åklagare men ber kammar- åklagare , som tidigare haft ärendet, kontakta mig. Min bedömning om handläggningstid: agerade direkt då anmälan inkom. Första bedömningssamtalet med flickan skedde efter anmälan och beslutet om hur skulle agera togs 17/12, dvs efter anmälan. Föräldrarna fick beskedet ef- ter anmälan och första mötet med föräldrarna och ungdomarna var bokat till den 17/1-02, dvs efter anmälan. Till tiden skall räknas alla julhelger. A.A. ville ha enskilt samtal med mig och blev erbjuden 2/1-02, vilket inte passade hennes familj och då bokades för samtal den 7/1-02. kan inte ansvara för att ärendet låg hos åklagarmyndig- heten, vilket i sin tur ledde till att inga förhör kunde genomföras hos poli- sen. skall meddela alla inblandade per brev så fort åklagaren gett sin motivering i målet. Ärendet kommer att avskrivas inom social- tjänsten men alla handlingarna stå kvar tills den nya anmälan om tjänste- fel har uppklarats. Till remissvaret hade fogats en kopia av ett brev, daterat , till A.A. och R.A. från tf socialchefen och avdelningschefen . I brevet, som var ett svar på en skrivelse från makarna ., anfördes bl.a. följande. ringer A.A. hem till . redogör då i telefon för att hennes bedömning var att flickan var trovärdig. ber också om ursäkt för att brevet inte formulerats på bästa sätt och att det självklart skulle ha stått att pojkarna var misstänkta. förklarar att det inte är hennes sak att bedöma om pojkarna är skyldiga eller inte och att hon har kommit överens med polisen om att det bästa vore att träffa samtliga inblandade. Vår bedömning är att handlagt detta ärende med mycket kort handläggningstid. Första bedömningssamtalet med flickan hölls efter det att anmälan inkom och , dvs. en vecka ef- ter att anmälan inkommit tog vi beslut hur ärendet skulle handläggas. Föräldrarna fick besked efter det att vi fått anmälan och möte bokades till , det vill säga efter det att vi emottagit anmälan (däremellan var det dessutom jul och nyår). Vi kan inte se att brustit i sitt sätt att handlägga detta ärende. Det som inte var helt korrekt var att hon i brevet inte tydligare skrivit att pojkarna var misstänkta för detta brott, det är det vi ser att hon kan klandras för men det har hon framfört sin ursäkt för till er. I en förnyad remiss till i kommun hemställde JO att nämnden skulle yttra sig över vilka överväganden som gjordes beträffande 2 004 /0 5:JO1 förutsättningarna för att kalla flera misstänkta ungdomar och deras föräldrar till ett gemensamt möte vid vilket representanter för och polisen skulle delta. I ett kompletterande yttrande anförde nämnden följande. kommun har som policy att handlägga barn- och ungdomsärenden skyndsamt. Vi strävar efter att alltid följa upp alla ungdomsärenden snabbt, vilket har visat sig vara effektivt i förebyggande syfte. Vi har haft flera fall där ungdomar agerat i grupp på 510 st och där alla varit ansvariga för brottet som begåtts. Vi har då kallat alla ungdomarna tillsammans med sina föräldrar och de har i brevet fått information om att alla kallas . De har därmed haft möjlighet att tacka nej till informationsmötet. Ärenden som handlagts på detta sätt har oftast handlat om snatterier, skadegörelser och konflikter mellan ungdomar. Vid alla sådana möten har vi fått god respons från föräldrar och ungdomar. Ärendet har klarats av snabbt, föräldrarna har fått kännedom om varandra och alla inblanda- de har kunnat diskutera händelserna med stöd av polis och socialarbetare. De föräldrar och ungdomar som önskat individuella samtal har fått möjlighet till det. I ärendet som är aktuellt gjordes bedömningen att ha ett informativt möte med alla som var anmälda, tillsammans med flickans föräldrar. Na- turligtvis hade undertecknad hämtat samtycke från flickans föräldrar. I samtal med polisen gjordes bedömningen att ärendet var så pass allvarligt att vi borde agera snabbt. I telefonsamtal med några inblandade framkom det att alla pojkarna kände varandra. Några av föräldrarna talade illa om flickan och detta förstärkte vårt beslut att konfrontera alla inblandade. Beslutet att gå till väga på detta sätt grundar sig på våra goda erfaren- heter av liknande möten. Barnen var inte straffmyndiga och socialtjäns- ten har skyldighet att följa upp alla inkomna anmälningar. Det har även framkommit efteråt att några av föräldrarna gärna velat ha ett möte för att få klarhet i vad som hänt. A.A. och R.A. fick del av nämndens båda remissvar och yttrade sig över dessa. I ett beslut anförde JO följande. skall enligt 5 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. Bland annat skall nämnden i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighetsutveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och ungdom och med särskild uppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och ungdom som har visat tecken till en ogynnsam utveckling. verksamhet skall bygga på respekt för människornas själv- bestämmanderätt och integritet. Nämnden skall utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden (11 kap. 1 § SoL). Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen skall be- drivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. 2 004 /0 5:JO1 inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet (11 kap. 2 § SoL). Inom gäller enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) en sträng sekretess för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden. Hu- vudregeln är att sekretess gäller om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Sekretessen utgör inte hinder mot att uppgift lämnas ut, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet (1 kap. 5 § sekretesslagen). Det finns även i 14 kap. sekretesslagen vissa inskränkningar i sekretessen. De saknar intresse i förevarande fall. skall i sin uppsökande verksamhet, när det är lämpligt, samverka med bl.a. andra samhällsorgan (se bl.a. 3 kap. 4 § SoL). När det gäller ärenden rörande barn som far illa eller riskerar att fara illa skall nämn- den samverka med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs (5 kap. 1 a § SoL). De allmänna bestämmelserna i socialtjänstlagen om sam- verkan utgör inte någon grund för att för någon utomstående får röja uppgifter som omfattas av den s.k. socialtjänstsekretessen. De uppgifter som framfördes till socialnämnden var sådana att de väckte frågor rörande behovet av åtgärder från nämndens sida. Enligt min mening var det därför motiverat att nämnden kontaktade de berörda barnens vård- nadshavare. I brevet till familjen . anförde att V. var en bland 9 poj- kar som varit med och pressat pengar, slagit och hotat en ung flicka av en månad. Ordalydelsen kan inte tolkas på annat sätt än att V. blev utpekad för att ha begått ett brott. Såvitt framkommit hade han i detta skede inte ens fått möjlighet att bemöta uppgifterna. Oavsett hur bedömde de uppgifter som N.N. hade lämnat borde hon i brevet till V:s för- äldrar självfallet inte ha angett annat än att det fanns en misstanke om att V. kunde vara inblandad i de aktuella händelserna. Jag vill framhålla vikten av att en tjänsteman inom noga tän- ker igenom innehållet i ett brev som han eller hon skickar till en enskild och att tjänstemannen anstränger sig för att brevet får ett så korrekt och sakligt innehåll som möjligt. Om förvaltningen vid kontakt med någon enskild agerar så att denne blir kränkt finns det en risk för att nämnden vid den fortsatta handläggningen av ärendet får svårare att fullgöra sina uppgifter. Genom brevet kallades V. och hans föräldrar till ett möte med de övriga berörda barnen och deras föräldrar. Vid mötet skulle förutom tjänstemän från även företrädare för polisen delta. Syftet med mötet har enligt ordalydelsen i kallelsen varit att tala allvar med pojkarna och informera föräldrarna om vad som hänt. Ordalydelsen ger även i denna del ett intryck av att det påstådda brottet redan var utrett och att bl.a. V. skulle vara en av de skyldiga. Jag utgår emellertid från att avsikten med mötet närmast var att allmänt upplysa barnen och deras föräldrar om de anmälningar som kommit in till nämnden och att nämnden utifrån vad som kom fram vid mötet skulle ta ställning till om det fanns skäl att anta att det var påkallat med några insatser 2 004 /0 5:JO1 från nämndens sida beträffande de barn som eventuellt hade utövat utpress- ning mot N.N.