frsrdg · GT04JO1 · 2005-12-01 00:00:00 — Endast en demonstration fick flyttas från en plats i till en annan. Det var också polisens uppfattning att statsintresset krävde att skulle kunna genomföras utan störning eller incidenter. Det intresset vägde tyngre än att ungdomarna skulle få lämna skolan utan kroppsvisitation. Han har aldrig haft uppsåt att frihetsberöva, inspärra eller gripa någon; han har endast haft uppsåt att spärra av skolan för att hindra brott. Det var han som ensam bar det totala ansvaret för att allvarlig brottslig verksamhet inte skulle komma att ske under mötesdagarna. Under rubriken anförde tingsrätten följande. Åklagaren har gjort gällande att gjort sig skyldig till i första hand två fall av olaga frihetsberövande och i andra hand två fall av tjänstefel. I korthet kan det brottsliga förfarandet, som åklagaren lägger till last och som åklagaren påstått utgör grunden för såväl frihetsberövandet som tjänstefelet sägas bestå, dels i ett beslut att avspärra skolan och genomföra en kroppsvisitation av de personer som uppehöll sig där, dels i ett beslut att samtliga personer på skolan skulle gripas. Enligt åklagaren bär ansvaret för båda dessa beslut och de konsekvenser, som besluten innebar för personerna på skolan. Åklagarens gärningsbeskrivning utgör ramen för tingsrättens prövning. I det följande kommer tingsrätten att behandla åklagarens däri gjorda påståenden i den ordning som de framställts. Beslutet om avspärrning och kroppsvisitation har medgett att han har fattat ett beslut om att skolan skulle avspärras och att de som befann sig på skolan skulle kroppsvisiteras, när de lämnade skolområdet. har som grund för beslutet åberopat 23§ polislagen. För att 23 § polislagen skall vara tillämplig krävs att det på grund av särskilda skäl kan anses föreligga en risk för att något brott, som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom, kommer att förövas på en viss plats. Om dessa förutsättningar är för handen kan polisen företa vissa särskilda åtgärder som att avstänga, utrymma eller förbjuda tillträde till ett hus eller annat ställe. Om brottsrisken är allvarlig får en polisman även kroppsvisitera personer, som uppehåller sig på platsen för att söka efter ett farligt föremål. Åklagaren har anfört att förhållandena inte var sådana att det av särskilda skäl kunde anses föreligga risk för att sådan brottslighet, som anges i 23 § polislagen, skulle komma att förövas på skolan. Enligt åklagaren saknade beslutet om avspärrning och kroppsvisitation rättslig grund enligt 23 § polislagen. har förklarat att han, när han fattade beslutet om avspärrning och kroppsvisitation, gjorde bedömningen att 23 § polislagen var tillämplig. Han har uppgett att han till grund för bedömningen lade bl.a. de uppgifter, som framkommit genom olika spaningsåtgärder vilka även föranlett åklagaren att fatta ett beslut om husrannsakan samt den hotbildsbedömning som genomförts . Bland annat befarade man att det framställdes pyrotekniska medel och andra vapen på skolan. På skolan befann sig ett stort antal av de personer, som man visste hade för avsikt att genomföra aktiviteter för att sabotera . Det hade vidare inkommit rapporter om att personer burit in sten och andra föremål på skolan. Av samtliga framkomna omständigheter gjorde bedömningen att det förelåg en allvarlig risk för att brott på sätt som framgår av 23 § polislagen skulle komma att förövas såväl inom som utom skolans område. Tingsrätten konstaterar inledningsvis att det inte redan av egna uppgifter följer att 23 § polislagen tolkats och tillämpats av honom på ett felaktigt sätt. Åklagaren har därför att motbevisa uppgifter för att nå framgång med sitt påstående att 23 § polislagen inte var tillämplig. Åklagaren har som stöd för sitt påstående åberopat viss skriftlig bevisning, bl.a. kommenderingsorder 0614b. Handlingen är undertecknad av och och innehåller tre rubriker: Orientering, Ledning och Beslut i stort. Åklagaren har gjort gällande att handlingen anger den grund, som hade för sitt beslut ovan och att grunden således skulle ha varit ordningsstörningar vid och förberedelse för husrannsakan m.m. Hvitfeldtska gymnasiet. har förnekat att kommenderingsordern har den betydelse, som åklagaren påstått. Av utredningen i målet framgår att en kommenderingsorder utgör en del av polisens operativa system. Den synes emellertid sakna någon egentlig juridisk betydelse. Som tingsrätten har uppfattat det utgör handlingen närmast en arbetsinstruktion och kan inte jämställas med ett formellt beslut. Enligt tingsrättens bedömning är det inte klarlagt att handlingen upprättats för att återge grunderna för beslut. Det faktum att kommenderingsordern inte upptar samtliga de omständigheter, som har påstått utgjorde grunden för beslutet, kan således inte leda till slutsatsen att påståenden är oriktiga. Åklagaren har vidare hänvisat till andra dokument, som upprättades i samband med att fattade beslutet om att skolområdet skulle avspärras. I den handling som upprättade, Beslut med stöd av 23 § PL, hänvisas till framkomna omständigheter. Någon annan grund anges inte i handlingen. Punktlistan Åtgärder i samband mot personer som vistas i Hvitfeldtska gymnasiet är, såvitt framkommit, upprättad efter det att fattat sitt beslut och synes inte ha haft något direkt samband med beslutet. har förklarat att punktlistan tillkom under ett möte, som han hade med bl.a. och . Det är inte klarlagt i målet att på något sätt har bidragit till eller bekräftat handlingens innehåll. Enligt tingsrättens uppfattning går det inte av punktlistan att utläsa att beslut saknade rättslig grund. och har i sina vittnesmål inte kunnat lämna några uppgifter om vad som var orsaken till beslut. Både och har uppgett att de uppfattade det som att åklagarens beslut om husrannsakan låg till grund för beslutet om avspärrningen. De har emellertid kommit i kontakt med beslut om avspärrning och kroppsvisitation först i samband med verkställigheten av detsamma och synes inte ha haft någon anledning att underrätta sig om den rättsliga grunden för beslutet. Båda har förklarat att det mycket väl kan ha funnits andra orsaker till beslutet, som de inte kände till. har i sitt vittnesförhör uppgett att han uppfattade att grunden för avspärrningsbeslutet var de uppgifter, som redovisades i hotbildsbedömningen. Han befann sig i kommenderingsstaben i samband med att fattade beslutet och synes därför ha haft större möjlighet än och att uppfatta vad som verkligen låg till grund för beslutet. Tingsrätten konstaterar att redan det förhållandet att personer i omgivning uppfattat de bakomliggande orsakerna till hans beslut på olika sätt gör det omöjligt att dra några säkra slutsatser om hur det verkligen förhöll sig. Sammanfattningsvis gör tingsrätten den bedömningen att det genom åklagarens bevisning i målet inte kan anses visat att hade en annan grund eller andra grunder för sitt beslut än vad han själv har angett. Åklagaren har därmed inte bevisat att beslutet enligt 23 § polislagen saknade rättsligt stöd. Med hänsyn till att har anfört att det enligt hans bedömning förelåg allvarlig risk för att brott på sätt framgår av 23 § polislagen skulle komma att förövas på skolan vilket tingsrätten alltså anser att åklagaren inte har motbevisat saknar tingsrätten skäl att ta ställning till frågan om 23 § polislagen uppställer ett krav på geografiskt samband mellan platsen för det befarade brottet och platsen för de åtgärder, som vidtas med stöd av beslutet. Åklagaren har gjort gällande att avspärrningen, vilken först utgjordes av polismän och senare av containrar, innebar att de personer, som befann sig på skolan, var instängda där och inte fritt kunde lämna området. Frihetsberövandet varade enligt åklagaren från ungefär till ungefär . Åklagaren har påstått att 23 § polislagen, inte heller rätt tillämpad, utgör laglig grund för frihetsberövanden. Det faller utanför tingsrättens prövning, med hänsyn till innehållet i gärningsbeskrivningen, att bedöma det sätt på vilket har verkställt sitt beslut, dvs. att avspärrningsåtgärden genomfördes med hjälp av containrar. , som var den som ledde den aktuella polisinsatsen från det att den inleddes till någon timme före det att skolan stormades av poliserna, har förklarat att det under den tiden inte var stängt för de personer, som ville ta sig ut från skolan. En förutsättning var dock att de underkastade sig kravet på kroppsvisitation. har också förklarat att det inte var polisens avsikt att spärra in någon på skolan; tvärtom hade polisen som målsättning att utrymma området. Åklagaren har inte förebringat någon bevisning som stöder påståendet om att det har varit helt stängt och att personerna på skolan har varit helt förhindrade att lämna skolområdet. Visserligen har och uppgett att personer på skolan berättat för dem att de inte har fått lämna skolan. och vittnesmål bygger emellertid på andrahandsuppgifter och saknar därför något egentligt bevisvärde. Som tingsrätten har uppfattat det gör åklagaren gällande att personerna som befann sig på skolan var frihetsberövade redan genom att de varit tvungna att underkasta sig kroppsvisitation för att få lämna området. I enlighet med vad tingsrätten har konstaterat ovan skall beslutet om avspärrning och polisens rätt att kroppsvisitera personer för att söka efter ett farligt föremål anses rättsenligt. De personer, som valde att ändå stanna kvar på skolan för att undgå en kroppsvisitation, som polisen hade laglig rätt att utföra, kan enligt tingsrättens bedömning inte sägas ha varit frihetsberövade på det sätt som avses i 4kap. 2 § första stycket . Sammanfattningsvis anser tingsrätten att åklagaren inte har bevisat att beslut om avspärrning enligt 23 § polislagen innebar något olaga frihetsberövande. Beslutet om att samtliga på skolområdet skulle gripas Åklagaren har påstått att strax före , när utbrytningsförsök gjorts av ungdomar tillhöriga Ya Basta-gruppen, beslutat att polisen skulle gå in på det avspärrade området och gripa samtliga, som uppehöll sig där. Vidare har åklagaren påstått att givit en order i enlighet med sitt beslut till insatschefen . har förnekat att han har fattat ett beslut att samtliga personer på skolområdet skulle gripas eller att han givit order om att så skulle ske. Åklagaren har bl.a. åberopat två dagboksanteckningar, i vilka det finns anteckningar om gripanden på skolan. Dagboksanteckningarna är såvitt framkommit inte upprättade eller undertecknade av . Personen som gjort anteckningarna i dagboken är inte hörd i målet. Tingsrätten konstaterar att det inte går att utläsa av dagboksanteckningarna att beslutat att samtliga på skolområdet skulle gripas. Varken , eller har i sina vittnesmål uppgett att givit order om eller på annat sätt givit uttryck för att han fattat ett beslut om att samtliga på skolområdet skulle gripas. har uppgett att han fått en uppgift, sannolikt från , att beordrat ett gripande. Mot den uppgiften står emellertid egen under ed lämnade uppgift att han inte har uttalat sig om något gripande. Det faktum att samtliga personer på skolan slutligen kom att gripas är i sig inte tillräckligt för slutsatsen att fattat ett sådant beslut, som åklagaren påstått. Sammanfattningsvis anser tingsrätten inte heller att åklagarens övriga bevisning ger tillräckligt stöd för att har beordrat ett massgripande. Eftersom tingsrätten anser att det inte är ställt utom rimligt tvivel att fattat ett beslut att samtliga på skolan skulle gripas saknas anledning att bedöma frågan om de gripanden som skedde var rättsligt grundade eller ej. Av redogörelsen ovan framgår att åtalet för olaga frihetsberövande i två fall skall ogillas. Åklagaren har åberopat samma omständigheter till grund för sitt påstående om två fall av olaga frihetsberövande som för sitt påstående om två fall av tjänstefel. Det följer således av tingsrättens ovan redovisade bedömning i frågan om har gjort sig skyldig till olaga frihetsberövande eller ej att inte heller kan anses skyldig till tjänstefel på det sätt, som åklagaren har påstått. Åtalet skall därför i sin helhet lämnas utan bifall. Stf JO Pennlöv överklagade därefter tingsrättens dom till Hovrätten för och yrkade i enlighet med åtalet. genomfördes en viss kom-plettering av förundersökningen. I hovrätten justerades åtalet genom tillägg av ett nytt sista stycke i gärningsbeskrivningen enligt följande: Som stöd för andrahandsyrkandet görs härutöver gällande att genom åtgärderna i vart fall har ingripit på ett sätt som inte varit försvarligt med hänsyn till åtgärdernas syfte och övriga omständigheter (8 § polislagen). motsatte sig ändring av tingsrättens dom. Den skriftliga och muntliga bevisning som åberopades vid tingsrätten åberopades även i hovrätten. Stf JO Pennlöv åberopade därutöver som ny bevisning förhör med åtta målsägande och sju vittnen, bland dem sex polismän, viss skriftlig bevisning och en lång videoinspelning av en filmsekvens från . åberopade som ny bevisning förhör med fem vittnen, bland dem fyra polismän. I dom fastställde hovrätten tingsrättens domslut. I domskälen anförde hovrätten bl.a. följande. Förutsättningarna för hovrättens prövning Hovrätten har att på grundval av den vid huvudförhandlingen framlagda utredningen pröva i vilken utsträckning handlat så som åklagaren angett i gärningsbeskrivningen samt i vad mån han därvid gjort sig skyldig till brott. Om haft laga stöd för fattade beslut, skall han gå fri från ansvar för olaga frihetsberövande eller tjänstefel. Eftersom olaga frihetsberövande är ett brott som kräver uppsåt även med avseende på olagligheten i frihetsberövandena skall han frias från ansvar för detta brott, och även för uppsåtligt tjänstefel, också för det fall han trott att han haft laga stöd enligt 23 § polislagen eller på annat sätt. Därvid saknar det betydelse om 23 § polislagen rent faktiskt inte skulle ha inneburit laga stöd för frihetsberövandena. I sistnämnda fall kan han emellertid dömas för tjänstefel bestående i oaktsamhet vid tolkningen av 23 § polislagen eller vid tolkningen av andra regler. För att en sådan straffbar oaktsamhet skall föreligga torde erfordras att det handlar om en ganska klar feltolkning. Eftersom det är frågan om ett brottmål gäller principen att åklagaren har bevisbördan för relevanta omständigheter. I tvivelsmål skall alltså det för gynnsammaste alternativet läggas till grund för hovrättens bedömning. Vad är utrett beträffande de faktiska omständigheterna? Av egna uppgifter och övrig utredning framgår, i allt väsentligt såsom åklagaren har påstått, att , med åberopande av 23 § polislagen, beslutat att området runt Hvitfeldtska gymnasiet skulle spärras av och att besökarna inom området skulle kroppsvisiteras, att avspärrningen fick till följd att i inledningsskedet från omkring ungefär 650 personer inte fritt kunde lämna området, att mellan cirka och de personer som godtog att underkasta sig kroppsvisitation tilläts lämna området, att uppemot 200 personer passerade ut från det avspärrade området samt att kvarvarande personer var fortsatt instängda fram till dess att de efter polisens stormning av området greps med början . Här skall dock tilläggas att utredningen visar att efter 16.30-tiden, när den då gamla möjligheten att lämna det avspärrade området efter kroppsvisitation generellt sett upphörde, det ändå fanns kvar möjligheten för vanligt klädda bland de inspärrade att efter visitation släppas ut. I kommenderingsstabens händelserapport finns nämligen vid tidsangivelsen 16:54:26 följande anteckning. Yankee order: Ingen skall släppas ut eller in: Undantag vanligt klädda efter visitation kan släppas ut. Det framgår inte av utredningen i vad mån ordern blivit känd för de inspärrade eller om någon av dem utnyttjat eller velat utnyttja denna möjlighet att komma ut. Den omständigheten att de personer som befunnit sig inom det avspärrade området inte utan påtvingad kroppsvisitation kunnat lämna området har enligt hovrättens mening inneburit att de varit berövade sin frihet. Åklagaren har gjort gällande att beslut om avspärrning och kroppsvisitation har fått sin skriftliga utformning i en kommenderingsorder 0614 b och att till grund för beslutet legat det som står angivet i kommenderingsordern, nämligen ordningsstörningar vid och förberedelse för husrannsakan mm Hvitfeldtska gymnasiet. har bestritt att kommenderingsordern utgör det formliga beslutet om avspärrning och kroppsvisitation och har angett andra skäl för beslutet än de som åklagaren har påstått. Hovrätten återkommer till dessa frågor senare i domskälen. har förnekat att han, såsom åklagaren har påstått, har beslutat eller gett order om att samtliga personer som efter Ya Basta-gruppens utbrytningsförsök befann sig inom det avspärrade området skulle gripas. Hovrätten återkommer även till denna fråga senare i domskälen. Har det ursprungliga beslutet om avspärrning och kroppsvisitation samt de därav föranledda frihetsberövandena varit lagligen grundade? Här skall inledningsvis sägas att hovrätten instämmer i tingsrättens bedömning att det inte är klarlagt att kommenderingsordern 0614 b upprättats för att återge grunderna för beslut om avspärrning och kroppsvisitation. har uppgett att anledningen till beslutet var att det på grund av polisens hotbildsbedömningar, iakttagelser i och utanför Hvitfeldtska gymnasiet samt polisens spaningsverksamhet förelåg misstanke om att det på skolan pågick förberedelser för allvarlig brottslighet riktad främst mot den amerikanske presidenten under dennes vistelse i . Uppgiften får stöd av utredningen i målet och bör enligt hovrättens mening godtas. Vid prövningen av huruvida haft laga stöd av 23 § polislagen vid beslutet om avspärrning och kroppsvisitation och vid genomförandet av beslutet beaktar hovrätten följande. Vid i skulle stats- och regeringschefer jämte ett stort antal ministrar och höga tjänstemän från EU-länderna delta. Presidenten skulle komma med flyg till och senare färdas med bileskort in till . Ett antal sammanträden med de tillresta skulle hållas i och kring , främst på i . Ett större antal bileskorter med deltagare i toppmötet skulle utföras i . Toppmötet förväntades enligt uppgifter från även samla ett mycket stort antal kanske så många som 20 000 till 25 000 företrädesvis ungdomar, föreningsaktiva och andra, med en samhällskritisk, Bushfientlig och EU-kritisk uppfattning. Dessa skulle hålla seminarier och tillståndsgivna demonstrationer i . I ett av upprättat dokument om hotbilden mot toppmötet, daterat , anges att bedömer att det kommer att bli en del illegala aktioner med försök från aktivisters sida att med våld tränga genom avspärrningar och komma in i lokaler där sammanträden med deltagarna i toppmötet skulle hållas. Vidare anges att även alternativa mål måste beaktas ­ särskilt om de primära målen inte kan nås som , , banker och andra kapitalistiska inrättningar, vilka kan bli utsatta för skadegörelse. I SÄPOdokumentet uppges risken för angrepp vara betydande, vilket anges med siffran fyra. I ett av upprättat tilläggsdokument om hotbilden mot toppmötet, daterat , anges att kl. 4 fem danska medborgare greps i en lägenhet i , att de tillhörde de danska anarkisternas inre hårda kärna, att det därvid beslagtogs sju slangbomber, tillverkade av en bit bredbandskabel, förslutna i båda ändarna och innehållande explosivt ämne och tändanordning samt att det inträffade, trots att de fem för tillfället var oskadliggjorda, visade att det fanns risk för att andra skulle komma att använda slangbomber mot avspärrningarna i samband med toppmötet. I dokumentet vidhålls att risken för angrepp var betydande, vilket anges med siffran fyra. Av det skriftliga åklagarbeslutet den 13juni 2001 om husrannsakan framgår att de brott, vilka enligt åklagarens bedömning hade förövats, var förberedelse till våld och hot mot tjänsteman samt hot mot tjänsteman. I beslutet anges att hade flera separata observationer gjorts om personer som burit hinkar med sten (slangbellsammunition) och som haft slangbellor halvt synliga i fickan, att järnrör och byggmaterial (brädor) burits in till Hvitfeldtska gymnasiet, att observationer om stor verksamhet i kemisalen noterats, att på skolan bodde en stor mängd Ya Basta-anhängare/medlemmar och AFA-medlemmar samt att när en polispatrull med bil körde in på skolgården uppstod situation enligt bifogad PM. Med det sistnämnda åsyftades att polispatrullen som ville ha ett samtal med en boendevärd stoppades av en skara ungdomar i färdigställning och fick retirera med oförrättat ärende. hade när han fattade och genomförde det aktuella beslutet enligt 23 § polislagen tillgång till denna information. Kriminalkommissarien har i hovrätten redogjort för hotbilden som man hade information om i kommenderingsstaben, i allt väsentligt i enlighet med vad som finns antecknat i tingsrättens dom . Poliskommissarien , som under de aktuella dagarna tjänstgjorde i kommenderingsstaben, har i hovrätten, liksom vid tingsrätten, uppgett att det var en allmän uppfattning i staben att det var nödvändigt att spärra av skolan för att hindra allvarlig brottslighet under Bushbesöket. Det skall härtill dock sägas att vid hovrättens huvudförhandling vissa av målsägandena och även vittnen, vilka inte varit poliser eller väktare, uppgett att och morgonen, såvitt de kunnat bedöma, allt varit lugnt med förväntningar om spännande möten och seminarier utanför och innanför skolområdet. Dessa uppgiftslämnare torde dock inte ha varit i alla byggnader på skolområdet. Området är vidsträckt och svåröverskådligt och där finns flera byggnader. En förutsättning för tillämpning av 23 § polislagen, om tillämpningen innefattar både första och andra styckena, är att det av särskilda skäl föreligger allvarlig risk för brott som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom. Med hänsyn till den ovan angivna informationen anser hovrätten att denna förutsättning varit uppfylld. I förarbetena till 23 § polislagen anges som exempel på fall när lagrummet kan användas att polisen får anledning att misstänka att våldsamma angrepp planeras mot en främmande statschef på besök i , alltså en situation liknande den nu aktuella. Så långt kan således sägas att haft laga stöd för beslutet om avspärrning av hela skolområdet och kroppsvisitation. Hovrätten övergår härefter till att något närmare granska hur beslut om avspärrning av Hvitfeldtska gymnasiet kommit att genomföras och hur möjligheterna att lämna området ordnats. I samband härmed tar hovrätten även ställning till om avspärrnings- och utrymningsåtgärderna inneburit ingripanden på ett sätt som inte varit försvarligt med hänsyn till åtgärdernas syfte och övriga omständigheter. Av utredningen framgår i detta hänseende följande. Först stängdes hela det stora skolområdet av för både inpassering och utpassering. Detta fick till resultat att omkring 650 personer blev inspärrade på skolområdet. Sedan skulle utrymning ske av de inspärrade via ett antal utsläpp. Därvid fick ingen passera ut utan att underkasta sig kroppsvisitation. På grund av besvärliga yttre förhållanden, innefattande även sådant som beskjutning mot polismän med hårda föremål från slangbellor och andra angrepp mot polisen från aktivister både inom och utom skolområdet, tog det innan själva avspärrningen var säkrad och utrymningen via utsläppen kunde påbörjas. Detta skedde först . härefter pågick det förhandlingar mellan vad som kunde anses vara representanter för de inspärrade och en representant för polisledningen, , angående vad de inspärrade skulle få ha med sig ut efter kroppsvisitationen. gav order om att utsläppen med kroppsvisitation skulle stoppas uppenbarligen med den tidigare nämnda begränsningen att vanligt klädda fick komma ut efter visitation och att de pågående förhandlingarna med representanterna för de inspärrade skulle upphöra. hade uppemot 200 personer blivit utsläppta. som avspärrningen av skolområdet varade rådde där en orolig, mot polisen fientlig, och upphetsad atmosfär med mycket ryktesspridning.