frsrdg · GT04JO1 · 2005-12-01 00:00:00 — Hon tyckte inte detta var fallet hon arbetade på skolan, men hade haft kontakt med folk i , vilket hade fått henne orolig. Han föreslog att hon skulle kontakta som är tillsynsmyndighet. Hon ville inte det, utan tyckte att det skulle skötas från kommunen. Han tyckte att läraren gav ett seriöst intryck, men att det var lite tunt. Han funderade på om det utlösts av Knutbyhistorien. Efter att ha diskuterat situationen med , ringde och samrådde med Myndigheten för skolutveckling. Han ringde rektor för rektorsområde som Ekoskolans elever normalt kommer till när de går ut Ekoskolan. Kommunens rektor hade inte märkt något speciellt med elever som kommer från . satte ut ett möte för dem med rektor för . Vid mötet redogjorde han för vad läraren hade sagt och frågade om det var på detta sätt. Rektor sa att det var det absolut inte. Han och framförde inte några anklagelser. var om skolverksamheten påverkades på ett otillåtet sätt på grund av att det var en mormoninfluerad styrelse. Därutöver var syftet att uppmärksamma rektor på att det från utomstående framförts en oro för detta. Innan mötet avslutades enades man om att rektor skulle skicka in arbetsplaner och kursplaner som utgör styrdokument. Det kändes som ett bra möte och som om även rektor hade tyckt det. Han tänkte inte gå vidare, eftersom det kändes som om samtalet med rektor hade gett betryggande svar och det inte hade framkommit något som hade bekräftat de misstankar som läraren hade framfört. Rektor för hade informerat skolans styrelse om mötet. Styrelsen ville ha ett möte. Han och träffade därför rektor och tre styrelseledamöter. Ordföranden var på krigsstigen. Han gav samma redogörelse som han tidigare gett till rektor. Det var en irriterad och aggressiv stämning från styrelseledamöterna. Rektor var ganska tyst. Ordföranden meddelade att de inte skulle skicka in några planer, utan i så fall fick begära det. Mötet var kort och avslutades med att ordföranden meddelade att han skulle JO-anmäla oss. Han tror att han har använt uttrycken att styrelsen för skolan är mormoninflue i samband med att ha refererat läraren och Detta är inget ärende, så det finns inga handlingar. Han har inte något minne av att frågor skulle ha ställts på det sätt som gjorts gällande i anmälan. har uppgett följande. På grund av ett telefonsamtal diskuterade hon och () . Hon hade tidigare inte hört något negativt om Ekoskolan och tyckte att hon hade en bra och öppen relation med skolans nya rektor. träffade kvinnan som hade ringt och pratade därefter med rektor i . Själv ringde hon Myndigheten för skolutveckling, som tyckte att de skulle berätta för Ekoskolans rektor. Hon har pratat med kvinnan som ringde, men inte i sakfrågan. Hon ringde och satte ut ett möte med A.K. (rektor för Ekoskolan). Med på mötet var A.K., och hon. berättade vad kvinnan som hade ringt hade sagt. visste inte någonting om detta och visste inte vad mormoner är. De diskuterade saken. föreslog att hon skulle skicka Ekoskolans planer. Hon och sa ja. Efter mötet var frågan utagerad. Det fanns inte någon grund att vidta några åtgärder, eftersom det kändes som att det inte var någon risk för verksamheten. ringde måndagen efter mötet och ville ha ett möte mellan och barn- och utbildningsförvaltningen. Vid mötet beskyllde Ekoskolans ordförande oss för att utan grund ha beskyllt skolan för att vara mormonsk och att vi borde ha kontaktat styrelsen och inte rektor. svarade att vi tyckte det var rätt att informera rektor och berättade på nytt om den information han hade fått. Det blev ett kort möte. Ekoskolans ordförande sa att de skulle JO-anmäla oss, varefter mötet avslutades. Hon tror att hon ungefär har sagt Vi ville se hur du reagerade och de hade vi ju inte kunna gjort om jag talade om detta på telefonen. Vad gäller nästa citat i anmälan så kan hon ha sagt något liknande, men definitivt inte med den formuleringen. Hon tror att ungefär har sagt Detta är inget ärende, så det finns inga handlingar. Hon känner inte igen frågorna i övrigt, men samtal fördes om mormoner och skolan. Att fråga A.K. om hon var mormon var ju onödigt, eftersom hon inte visste vad mormoner var. Styrelsen för Föreningen vidhöll de uppgifter som hade lämnats i anmälan. I beslut anförde JO följande. Av utredningen framgår att är en godkänd fristående skola som har förklarats berättigad till bidrag från elevs hemkommun (9 kap. 6 § skollagen, 1985:1100). har anfört i sitt remissvar har i sådana fall kommunen där skolan är belägen rätt till insyn i verksamheten (9 kap. 11 § andra stycket skollagen). Det har framkommit att förvaltningen blev kontaktad av en person som tidigare hade varit anställd som lärare vid skolan och att denna person (nedan kallad X) uttryckte sin oro för att skolans verksamhet var religiöst påverkad på grund av att ledamöter i styrelsen för skolan var mormoner, dvs. medlemmar i Kyrka av Sista Dagars Heliga. X ville inte själv vända sig till , som är tillsynsmyndighet för utbildningen vid den aktuella skolan. Av 9 kap. 2 § första stycket skollagen framgår de krav som ställs på en fristående skola. Utbildningen vid en fristående skola skall bl.a. ge kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som, såvitt här är i fråga, skall förmedla. Vidare gäller bl.a. att skolan även i övrigt skall svara mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet. Inom ramen för de krav som anges i bestämmelsens första stycke får en fristående skola ha en konfessionell inriktning (andra stycket). Av läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94), avsnittet Skolans värdegrund och uppdrag, framgår att undervisningen i skolan skall vara icke-konfessionell. Det har visserligen inte framkommit något närmare om vilka uppgifter som X lämnade i fråga om hur eventuella mormoninfluenser bland styrelseledamöterna skulle påverka undervisningen i skolan. Jag har dock inte underlag för att kritisera förvaltningen för att den bedömde att det fanns behov av att ta kontakt med skolan för att informera om uppgifterna och diskutera vissa frågor rörande skolans verksamhet. Att förvaltningen valde att vända sig till rektor för skolan ger inte heller anledning till någon invändning från min sida. När det gäller tjänstemännens agerande vid mötet vill jag inledningsvis framhålla den skillnad som föreligger mellan att ställa frågor rörande eventuell religiös påverkan beträffande undervisningen respektive att fråga huruvida olika personer med anknytning till skolan tillhör ett visst trossamfund. Enligt 2 kap. 1 § 6 regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad religionsfrihet, dvs. frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Varje medborgare är vidare, enligt 2 kap. 2 § regeringsformen, gentemot det allmänna skyddad mot tvång att ge till känna sin åskådning i bl.a. religiöst hänseende. Anmälarna har uppgett att tjänstemännen frågade rektor om hon respektive någon i styrelsen är mormon. har tillbakavisat detta står uppgift mot uppgift i denna del. Det är således inte utrett att det vid mötet ställdes frågor om enskilda personers tillhörighet till visst trossamfund. Jag bedömer det inte som sannolikt att ytterligare utredningsåtgärder skulle bringa klarhet i vad som i alla delar sades vid mötet. Det står emellertid klart att det samtal som fördes berörde människors tro. Med hänsyn till de klagomål som har framförts kan det konstateras att förvaltningen i vart fall inte lyckades hantera saken med den särskilda försiktighet som krävs vid ett sådant samtal. I anmälan har även framförts klagomål angående att det vid förvaltningen inte finns någon dokumentation i fråga om de uppgifter som X lämnade. Jag delar nämndens uppfattning att det inte har förelegat någon skyldighet på grund av bestämmelserna i förvaltningslagen att dokumentera ifrågavarande uppgifter. Även när det inte föreligger en dokumentationsskyldighet kan dock självfallet omständigheterna vara sådana att det ändå är lämpligt att dokumentation sker. I förevarande fall ansåg förvaltningen uppenbarligen att X:s uppgifter var av den karaktären att det fanns skäl att ta en kontakt med skolan. I en sådan situation är det för alla berörda viktigt att det inte uppstår någon osäkerhet om vilka uppgifter som saken gäller. Till detta kommer att för det fall förvaltningen hade funnit skäl att gå vidare i saken, dvs. att göra en anmälan till , hade X:s uppgifter utgjort en del av underlaget för anmälan. Sammanfattningsvis anser jag att de aktuella uppgifterna borde ha dokumenterats av förvaltningen. Vad som i övrigt har anförts i anmälan föranleder inte något uttalande från min sida. Med de delvis kritiska uttalanden som har gjorts avslutas ärendet. En kommun har på en faktura för daghemsavgifter angivit att även förälderns sammanboende är betalningsansvarig. Fråga om betalningsansvar för en sammanboende som inte är underhållsskyldig för barnen (Dnr 1021-2005) anförde i en anmälan till JO klagomål mot i . Av anmälan och bifogade handlingar framgick i huvudsak följande. Han är sammanboende med en kvinna som har barn . Hennes barn är placerade i kommunens förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. På en avgiftsfaktura, som är ställd till henne, angavs bl.a. att även Ö.N. ifrågasatte i brev till förvaltningen om detta var en riktig tillämpning och hänvisade bl.a. till att han inte var underhållsskyldig för barnen. Han hade även begärt att få en besvärshänvisning men då fått till svar att saken inte gick att överklaga. Han begärde i sin anmälan att JO skulle uttala sig om kommunens agerande. Föredraganden inhämtade upplysningar vid telefonsamtal med utredaren samt barn- och utbildningschefen vid förvaltningen. Vid telefonsamtalen framkom i huvudsak följande. Med anledning av Ö.N:s påpekande tog kontakt med en jurist på , som gav honom rätt. Det är bara vårdnadshavaren/platsinnehavaren som kan göras formellt betalningsansvarig för avgiften. hade skrivit till Ö.N. och förklarat detta. Förvaltningen hade inte tidigare reagerat mot uppgifterna på de fakturor som hade sänts ut. Ingen enskild hade heller hört av sig med synpunkter, vilket även gällde de enskilda vars kravärenden hade gått vidare till kronofogdemyndigheten. Förvaltningen skulle nu undersöka om det kan ha funnits fall bakåt i tiden där någon felaktigt hade sökts som betalningsansvarig för obetalda avgifter. Om man upptäckte att något fel hade begåtts skulle man vidta de åtgärder som står till buds för att få till en rättelse. Man skulle även gå igenom de aktuella kravärendena för att tillse att inte någon hade söks felaktigt. Förvaltningen hade kontaktat leverantören av förvaltningens datasystem Procapita för att få till stånd den nödvändiga ändringen av programvaran. Det arbetet pågick. tog förvaltningen manuellt bort uppgifterna om betalningsansvarig på de avgiftsfakturor som skickades ut. I beslut anförde JO följande. Av den hittillsvarande utredningen framgår att förvaltningen, på de avgiftsfakturor som har sänts till Ö.N:s sambo, har angett att även han är betalningsansvarig för avgifterna trots att så inte är fallet. Det framgår vidare att detta inte är ett enstaka misstag utan att det kan finnas fler fall där felaktiga uppgifter har förekommit på förvaltningens avgiftsfakturor. Enligt den kommunala taxan skall ett hushålls samlade ekonomiska bärkraft utgöra grund för avgiftsberäkningen. Detta innebär inte att den som ingår i hushållet utan att vara platsinnehavare kan göras formellt betalningsansvarig för avgiften. Förvaltningen synes inte ha haft denna skillnad klar för sig och har inte tidigare reagerat över fakturornas utformning. Det inträffade är självfallet anmärkningsvärt, inte minst med hänsyn till de rättsföljder som kan uppkomma för den som utpekas som betalningsansvarig. Sedan förvaltningen nu har uppmärksammats på saken har åtgärder vidtagits för att ändra rutinerna. Förvaltningen skall också gå igenom tidigare och nuvarande kravärenden för att kontrollera huruvida någon enskild felaktigt har utpekats som betalningsansvarig. Jag finner mot den bakgrunden inte skäl att gå vidare i utredningen av saken genom en remiss till barn- och utbildningsnämnden. har vid telefonsamtalet med föredraganden uppgett att förvaltningen, vid sina kontakter med förvaltningar i flera andra kommuner i anledning av det inträffade, har erfarit att även deras handläggning kan ha varit felaktig i vissa fall utan att man har uppmärksammat detta. Jag finner därför skäl att översända en kopia av detta beslut till för kännedom. Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det ovan anförda. Fråga om lagligheten av Radiotjänst i Kiruna AB:s handläggning av ett överklagande av ett beslut om TV-avgift (Dnr 2164-2004) I en anmälan mot Radiotjänst i (Radiotjänst), daterad , uppgav C-J.L. överklagade beslut att registrera honom som innehavare av TV-mottagare. Radiotjänst hade vid tiden för anmälan inte beaktat överklagandet. Radiotjänsts akt i ärendet hämtades in och granskades. Av akten framgick bl.a. följande. Radiotjänst meddelade ett beslut om omprövning av S.L:s TV-avgift varefter han i en skrift rubricerad överklagan klagade på omprövningsbeslutet. Med anledning av detta skrev Radiotjänst till S.L. och frågade honom om hans brev med ankomstdatum avsåg ett överklagande till länsrätten. I så fall ombads han att kontakta Radiotjänst. Genom ett telefonsamtal med handläggaren vid Radiotjänst, , inhämtades följande upplysningar angående handläggningen av överklagandet. Skrivelsen från S.L., rubricerad överklagan, som kom in till Radiotjänst har inte sänts över till länsrätten. Skälet härtill är att S.L. aldrig hörde av sig med anledning av det brev Radiotjänst skickade till honom med en förfrågan om hans skrivelse avsåg ett överklagande. Radiotjänst har som rutin att regelmässigt sända en sådan förfrågan till kunder som skriver till Radiotjänst efter att Radiotjänst omprövat ett beslut om avgiftsskyldighet. Det är bara i de fall där det väldigt tydligt framgår att kunden vill att skivelsen skall sändas till överinstansen som Radiotjänst sänder över skrivelsen utan att först fråga kunden. Även i de fall skrivelsen rubriceras som ett överklagande tillfrågas kunden om den avser att överklaga Radiotjänsts beslut. För det fall kunden inte hör av sig vidtas ingen ytterligare åtgärd. Därefter remitterades anmälan till Radiotjänst för yttrande över vad som anförts i anmälan till JO om handläggningen av överklagandet . Yttrandet skulle även innehålla en redogörelse för Radiotjänsts rutiner för handläggning av överklaganden. Radiotjänst, genom verkställande direktören , gav in följande yttrande (bilagorna utelämnade här). I de fall handläggaren hos Radiotjänst genom en överklagandeskrift upplever att kunden inte har förstått ett tidigare beslut om omprövning, kan ett brev med förtydligande sändas. Detta är inget generellt förfarande, utan förekommer i de fall handläggaren, av innehållet i kundens brev, upplever att en mer utförlig beskrivning av grunden för ett tidigare beslut behövs. I det aktuella fallet har S.L. i brev (daterat bilaga 1) uppgett att han inte fått någon logisk förklaring i ert beslut. Till följd av detta har handläggaren hos Radiotjänst skrivit ett brev till L. med en mer utförlig beskrivning av grunden för beslutet om påförande av tv-avgift (brev daterat bilaga 2). I detta brev har även frågan ställts om ärendet skall vidarebefordras till länsrätten som nästa instans. Ovan nämnda brev från Radiotjänst daterat kom i retur. Brevet hade skickats till adress Öllövsstrand 3788 i , som enligt det centrala adressregistret var L:s folkbokföringsadress. Vid eftersökning i SPAR i samband med det returnerade brevet framkom ingen ny adress. yttrade sig över remissvaret och anförde bl.a. att Radiotjänst efter en ny omprövning bifallit S.L:s överklagande. I beslut anförde stf JO följande. Enligt 15 § lagen (1989:41) om TV-avgift skall Radiotjänst ompröva beslut om avgiftsskyldighet och om påförande av avgifter enligt lagen om den som beslutet rör begär det eller skäl annars föreligger. Radiotjänsts beslut i ärenden om omprövning får enligt 21 § överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Även om ett beslut om omprövning överklagas, skall Radiotjänst ändra beslutet, om det är uppenbart oriktigt. Frågan inom vilken tidsfrist en skrivelse med överklagande och övriga handlingar i ärendet skall överlämnas till överinstansen är inte reglerad i någon författning. Det ligger i sakens natur att ett överlämnande när ett sådant skall äga rum måste ske utan dröjsmål. Den allmänna regeln i 7 § förvaltningslagen (1986:223) om snabb och enkel handläggning m.m. skall vara vägledande även i detta hänseende (prop. 1985/86:80 s. 77). JO har i tidigare ärenden uttalat att överlämnandet normalt bör ske inom efter det att överklagandet kom in. Av utredningen framgår att S.L:s överklagande kom in till Radiotjänst och att Radiotjänst, efter att ha skickat en förfrågan till S.L. om han ville att överklagandet skulle vidarebefordras till länsrätten, inte vidtog någon åtgärd förrän efter det att yttrandet avgetts till JO , dvs. , då det överklagade beslutet ändrades i enlighet med vad S.L. yrkat. Rätten att överklaga ett myndighetsbeslut disponeras ensidigt av den enskilde som berörs av beslutet. Det ankommer inte på myndigheten att göra någon utredning angående en till myndigheten inkommen skrivelse med överklagande huruvida avsändaren verkligen har för avsikt att överklaga. Endast i ett sådant fall där det av innehållet i skrivelsen inte över huvud taget går att utläsa vad avsändaren avser med skrivelsen bör myndigheten kontakta vederbörande. Vad nu sagts gäller även Radiotjänst som vid handläggningen av sina ärenden enligt vad som föreskrivs i 14 § lagen om TV-avgift skall jämställas med myndighet. Den av Radiotjänst tillämpade ordningen att i fall där Radiotjänst bedömer att klaganden inte rätt förstått det överklagade beslutet ta kontakt för ytterligare information och för bekräftelse av att överklagandet skall bestå är felaktig och saknar stöd i lag och praxis. Radiotjänst skulle därför i detta fall där det mycket tydligt framgick att avsändaren var missnöjd med Radiotjänsts beslut och rubricerat sin skrivelse som ett överklagande inom ha vidarebefordrat överklagandet till länsrätten. Även med beaktande av de rutiner som Radiotjänst tillämpade vid hantering av överklaganden är handläggningen i det aktuella fallet klandervärd. Utredningen visar att brevet med förfrågan aldrig nådde adressaten varför denne saknade möjlighet att bekräfta sitt önskemål om överklagande. När brevet kom i retur som obeställbart borde Radiotjänst i vart fall ha sänt över överklagandet och handlingarna i ärendet till länsrätten. Radiotjänst kan inte undgå kritik för sin handläggning. Initiativärende mot en länsstyrelse angående handläggningen av ärenden rörande utredning av medicinska krav för fortsatt körkortsinnehav (Dnr 156-2005) meddelade JO ett beslut med följande innehåll. Vid min inspektion av i antecknades följande till protokollet under punkten 3.2.3.4 (JO:s dnr 3678-2004). I ärenden rörande omprövning av körkortsinnehav (dnr 253-8344-03, 253-304-03 och 253-1655-03) förekom yttranden från konsultläkare där denne föreföll tillstyrka att ärendet avgjordes med villkor om att körkortshavaren skulle ge in nytt läkarintyg. I stället för att avgöra ärendet i enlighet med detta förelade körkortshavaren att komma in med läkarintyg i det pågående ärendet. angav i respektive föreläggande att körkortet i enlighet med 5 kap. 3 § 8 körkortslagen skulle komma att återkallas om föreläggandet inte följdes. Konsultläkarens yttrande återgavs i samtliga fall i en särskild handling benämnd REMISS/YTTRANDE, utformad av . Handlingen innehåller två spalter där läkaren kan kryssa för olika alternativ samt göra egna noteringar. I den vänstra spalten kan läkaren ange vilka kompletteringar, exempelvis ingivande av läkarintyg, som bör göras innan ett ärende kan avgöras. Den högra spalten är avsedd för läkarens synpunkter i sakfrågan. Under meningen Ärendet tillstyrks för av . år/mån finns alternativ på åtgärder som måste vidtas. I ett av ärendena (dnr 253-1655-03) hade konsultläkaren i den vänstra spalten angett att komplettering krävdes i form av läkarintyg att ges in . Sedan komplettering skett tillstyrkte konsultläkaren på sätt som inledningsvis redovisats att ärendet avgjordes. Företrädare för uppgav bl.a. följande. tillvägagångssätt är att avgöra ärendet genom beslut om villkor för fortsatt körkortsinnehav endast om bedömer att tiden för att komma in med nytt läkarintyg skall sättas . Är tiden eller kortare utfärdas i stället ett nytt föreläggande i det pågående ärendet. Beslutet härom kan inte i sig överklagas. Om körkortshavaren vägrar att följa föreläggandet kan återkalla körkortet. Först genom ett överklagande av ett sådant beslut kan ett föreläggande komma att överprövas. Hur andra länsstyrelser gör har inte undersökts. Utformningen av blanketten är inte tillfredsställande. Bland annat har vissa rutor fallit bort. JO anförde följande till protokollet. Om det finns anledning att anta att en körkortshavare inte uppfyller de förutsättningar som gäller för att inneha körkort, skall enligt 5 kap. 2§ första stycket körkortsförordningen (1998:980) skyndsamt utreda dennes lämplighet. Som framgår av andra stycket får i detta syfte förelägga körkortshavaren bl.a. att ge in ett läkarintyg som visar att körkortshavaren uppfyller de medicinska kraven för körkortsinnehavet. I stället för att besluta om körkortsingripande kan med stöd av 3 kap. 10 § körkortslagen föreskriva särskilda villkor för körkortsinnehavet (se även 3 kap. 9 § körkortsförordningen). Berörda ärenden rör frågan om ingripande på grund av bruk av medel som påverkar förmågan att framföra motordrivet fordon. Detta regleras närmare i 12 kap. föreskrifter (VVFS 1996:200) om medicinska krav för innehav av körkort, traktorkort och taxiförarlegitimation m.m. Av 9 § framgår att fortsatt innehav kan medges trots att varaktig nykterhet inte har verifierats om omständigheterna i övrigt med styrka talar för en god prognos. Enligt 10 § skall omprövning ske , och . Som allmänt råd till denna bestämmelse har anfört bl.a. att ett villkor om läkarintyg inte bör omfatta den totala uppföljningsperioden. Sedan läkarintyg har kommit in har således att avgöra om körkortsingripande skall ske eller om det är tillräckligt att villkor föreskrivs. Det kan givetvis också förekomma att ytterligare kompletteringar är nödvändiga. Om bedömer att körkortsinnehavet kan fortsätta med omprövning synes dock nämnda föreskrifter tala för att ärendet skall avgöras genom ett beslut om villkor för körkortsinnehavet (jfr bl.a. RÅ 1995 ref. 81 som rörde ett föreläggande som grundade sig på ett tidigare beslut om villkor att komma in med läkarintyg). Därigenom får körkortshavaren också möjlighet till överprövning av behovet av ytterligare utredning (jfr RÅ85 2:12), vilket annars kan ske endast om körkortet återkallas på grund av körkortshavarens vägran att ge in läkarintyg. Mot bakgrund av det sagda skall anmodas att yttra sig över handläggningen av här berörda ärenden. I yttrande anförde följande. har anmodats yttra sig över principerna för handläggning av körkortsärenden när det gäller omprövning på grund av medicinsk lämplighet. I tre ärenden har , trots att vår konsultläkare tillstyrkt fortsatt innehav av körkort, förelagt körkortshavaren att komma in med läkarintyg. I de fall som uppmärksammats av JO har konsultläkarens rekommendation att låta körkortshavaren behålla körkortet gjorts med förutsättningen att det fortsatta körkortsinnehavet skulle förenas med villkor om att lämna läkarintyg för att fortsatt styrka sin lämplighet. I inspektionsprotokollet har JO redogjort för vilka konsekvenser beslut om att förelägga om fortsatt utredning av ett ifrågasatt körkortsinnehav får för körkortshavaren, jämfört med ett beslut om villkor.