frsrdg · GT04JO1 · 2005-12-01 00:00:00 — I varje fall borde uppföljningen av öppna ärenden föranlett att åtgärder vidtagits i anledning av Regeringsrättens dom i mål nr 2828-1998 (RÅ 2000 not 147) gällande samma fråga. Jag beklagar de brister som framkommit beträffande handläggningen av L.H:s överklagan av skattemyndighetens beslut angående skattereduktion för utgifter avseende byggnadsarbete på bostadshus. Åtgärder har numera vidtagits för att avsluta myndighetens handläggning av ärendet, bl.a. har L.H. erhållit en kopia av Regeringsrättens dom gällande skatte-reduktion för byggnadsarbeten på bostadshus avseende utgifter för skåpluckor. Vidare kommer skattemyndigheten att på nytt se över myndighetens rutiner för uppföljning och rapportering av öppna ärenden i diariet. gavs tillfälle att kommentera remissvaret men hördes inte av. I sitt beslut anförde JO i bedömningsdelen följande. Av 25 § förvaltningslagen (1986:223) följer att om en skrivelse med ett överklagande inte avvisas enligt 24 §, skall den myndighet som har meddelat beslutet överlämna skrivelsen och övriga handlingar i ärendet till den myndighet som skall pröva överklagandet. Något överlämnande skall inte ske när myndigheten själv omprövar det överklagade beslutet och omprövningen leder till att överklagandet förfaller. Detta framgår av 28 § första stycket samma lag. En myndighet bör under vissa förhållanden kunna avvakta med handläggningen av överklagade ärenden till dess s.k. pilotmål har prövats av domstol. Så kan tänkas vara fallet t.ex. när ny lagstiftning har införts och man kan förvänta sig ett stort antal överklaganden vilkas utgång är beroende av en eller flera principfrågor. Ett sådant förfarande kan inte minst ha processekonomiska fördelar. Ett beslut om att på så sätt avvakta med handläggningen bör fattas av myndigheten som sådan och bygga på en medveten strategi. Det ankommer inte på en enskild tjänsteman att på eget initiativ träffa överenskommelser av sådan innebörd med enskilda klaganden. Det som har framkommit i detta ärende visar vilka problem som sådana initiativ kan medföra. Jag anser att tjänstemannen i detta fall utan dröjsmål borde ha överlämnat skrivelsen med överklagande och övriga handlingar i ärendet till länsrätten. Som framgår av skattemyndighetens remissvar har det senare även brustit i myndighetens egen uppföljning av öppna ärenden i diariet. Jag delar myndighetens uppfattning att det är helt oacceptabelt att myndigheten inte på eget initiativ har vidtagit några åtgärder för att påskynda handläggningen av ärendet. Sammanfattningsvis anser jag att myndigheten förtjänar allvarlig kritik för handläggningen av ärendet. Ett initiativärende om skyndsamhetskravet vid omprövning av ett överklagat beslut m.m. (Dnr 2042-2004) Vid JO inspektion av , region , uppmärksammade hon följande. I ett ärende rörande taxering hade den skattskyldige kommit in med ett överklagande . I akten fanns odaterade anteckningar om vissa vidtagna åtgärder. hade ännu inte omprövat ärendet och överlämnat det till länsrätten för prövning. JO beslutade att inom ramen för ett initiativärende granska handläggning av ärendet. I ett infordrat yttrande anförde genom skattedirektören bl.a. följande. Av handlingarna i ärendet framgår följande. SKM har i grundläggande beslut om årlig taxering vägrat B.N. avdrag för utgiftsräntor med och bestämt överskott av kapital till mot deklarerat belopp med motiveringen att B.N. inte styrkt sin rätt till yrkat avdrag, eftersom han inte inkommit med kopia av skuldebrev eller med handling som utvisade att ränta erlagts med yrkat belopp. Av utdrag ur skatteregistret framgår att slutlig skatt bestämts till . har överklagat SKM:s beslut till Länsrätten i län och yrkat avdrag med . Överklagandet kom in till Skattekontoret i . Till sitt överklagande har han fogat ett telefax från den av B.N. uppgivna långivaren, . Detta telefax hade han även ingett till SKM och således före det att SKM fattat sitt grundläggande beslut om årlig taxering. Av telefaxet framgår att skulden och räntan per uppgick till 79 896 CHF respektive 2 743 099 CHF och per till 54 862 CHF respektive 2 797 961 CHF motsvarande . Han har i överklagandet anfört att denna handling visade att räntor erlagts med 79896 CHF, vilket belopp motsvarar yrkat avdrag i svenska kronor, att låneskulden ökats med räntan och att lånet blev omskrivet . Han har också uppgett att orsaken till att handlingarna var sent inkomna var sjukdom och dödsfall inom familjen. Han har inte begärt att få anstånd med att betala skatten. har SKM beslutat att inte medge anstånd enligt 17 kap. 2 § skattebetalningslagen (1997:483) med betalning av slutlig skatt med motivering att det i B.N:s överklagande inte framkommit sådana omständigheter som kunde antas medföra hel eller delvis befrielse från skatten. SKM fann det inte heller tveksamt att B.N. skulle komma att bli skyldig att betala skatten eller att det skulle medföra betydande skadeverkningar för honom eller annars framstå som oskäligt att betala skatten. har det per telefax inkommit diverse handlingar med uppgifter om storleken av räntor och skuld till A. samt ett insättningskvitto och två kontoutdrag från privatkonto för B.N. har SKM fattat ett nytt anståndsbeslut enligt vilket B.N. beviljats anstånd med tills länsrätten avgjort målet. Enligt en handskriven odaterad tjänsteanteckning har SKM och , , haft ett flertal telefonsamtal med B.N., vid vilka han uppgett att han arbetar med att få in bevis om att pengarna kommit till . Enligt tjänsteanteckningen avvaktade SKM detta. I en underrättelse har , , meddelat B.N. att hans ärende skulle komma att avgöras i skattenämnd . I underrättelsen har , , anfört att B.N. vid ett flertal telefonsamtal beretts tillfälle att visa att han betalat den ränta som han yrkat avdrag för och att han särskilt beretts tillfälle att visa att betalning för räntan inkommit till långivaren konto i men att något svar inte inkommit. Enligt en underskriven tjänsteanteckning daterad har B.N. per telefon denna dag uppgett att han skulle komma in till , , med uppgifter eller bevis om att hela beloppet med ränta erlagts och att detta skickats via bank till Arlock i . Av en undertecknad tjänsteanteckning daterad framgår att B.N. per telefon undrat om han kunde faxa handlingarna eller om han skulle skicka dem i original och uppgett att han skulle återkomma . Enligt ytterligare en undertecknad tjänsteanteckning har B.N. per telefon uppgett att pengarna som har återbetalats för lånet och räntan har legat för disposition till fast kurs på banken och gick definitivt till Arlock i . har per telefax inkommit dels ett meddelande till B.N. från Nordea daterat , vilket utvisade att ett belopp på 2925000 CHF avsänts till en bank i och att betalningsmottagaren var A. samt att beloppet avsåg återbetalning av lån och ränta. har per telefax inkommit ett brev daterat från C.A. till B.N., i vilket C.A. uppger att han erkänner mottagande av 2 925 000 CHF utgörande slutlig betalning av låneskulden inklusive ränta. , , har härefter i obligatoriskt omprövningsbeslut medgett avdrag med yrkade [rätteligen ; JO:s anm.] under inkomstslaget kapital och anfört att det sammanfattningsvis var uppfattning att B.N. genom de handlingar som han företett hade visat att han erlagt ränta med det belopp som han hade yrkat avdrag för. SKM har i besked om omräknad slutlig skatt bestämt överskott av kapital till och satt ned hans skatt med från till . Av gällande rätt m.m. framgår följande. Enligt 3 kap. 1 § taxeringslagen (1990:324), TL, ska se till att ärendena blir tillräckligt utredda. I 6 kap. 6 § första stycket TL sägs att ska ompröva det överklagade beslutet. Av andra stycket i detta lagrum framgår att överklagandet förfaller, om ändrar beslutet så som den skattskyldige begär. Departementschefen har i prop. 1989/90:74 s. 319 och s. 414 uttalat dels att skattemyndigheten inte får fatta ett obligatoriskt omprövningsbeslut om inte ärendet är tillräckligt utrett, dels att kravet på skyndsamhet i 6 kap. 6 § första stycket TL får vika för ett gott beslutsunderlag. Vidare har departementschefen på s. 283 f. i nämnda prop. understrukit att ett ärende, innan det når domstol, i princip ska vara färdigutrett men att utredningsskyldigheten inte får drivas in absurdum. Enligt departementschefen skapar en handläggning som innefattar en grundlig utredning visserligen garantier för ett materiellt riktigt beslut men en sådan handläggning kan å andra sidan bli så tidsödande att tidsaspekten framstår som en nackdel från rättssäkerhetssynpunkt. Dåvarande () har i yttrande i ett JO-ärende (dnr 86-1993), se JO:s ämbetsberättelse 1993/94 s. 214 ff., framfört bl.a. följande. En mera omfattande utredning torde dock enligt RSV:s uppfattning vara nödvändig endast när det krävs mer omfattande utredning, t.ex. i form av revision eller inhämtande av uppgifter från utlandet. Tidpunkten för det obligatoriska omprövningsbeslutet blir i sådana fall naturligen beroende av omständigheterna i det enskilda fallet såsom revisionens omfattning, SKM:s aktuella arbetsbelastning och den skattskyldiges samarbetsvilja. I nu avsedda fall kan det således bli så att det obligatoriska omprövningsbeslutet inte kan fattas förrän efter det att den skattskyldiges överklagande kom in till SKM. Det bör dock strykas under att utredningar med anledning av överklaganden på grund av rättssäkerhetsaspekter måste ges hög prioritet. Även om det vid synnerligen omfattande utredningar och då den skattskyldige är mindre samarbetsbenägen måste accepteras en viss tidsutdräkt bör det enligt RSV:s uppfattning dock inte annat än i undantagsfall kunna komma ifråga att det obligatoriska omprövningsbeslutet fattas senare än efter det att överklagandet kom in. Av beslut i detta ärende framgår att JO ansett att utredningsskyldigheten inte bör få medföra att den skattskyldige går miste om sin rätt att få sin sak prövad av domstol. Enligt JO:s uppfattning krävde rättssäkerheten en snabbare hantering hos skattemyndigheten än den RSV angivit. JO:s beslut mynnade dock inte ut i några konkret angivna tidsfrister för fattande av obligatoriska omprövningsbeslut. RSV har i en styrande skrivelse uttalat följande. Obligatorisk omprövning enligt taxeringslagen och skattebetalningslagen bör i ärenden som inte kräver ytterligare utredning ske inom en månad. Den utredningsskyldighet som åvilar skattemyndigheten får i normalfallet inte medföra att överlämnandet till länsrätt sker senare än efter det att överklagandet kom in. gör följande bedömning. I det nu föreliggande ärendet har den skattskyldige överklagat SKM:s beslut . Obligatoriskt omprövningsbeslut har fattats först , dvs. och efter det att den skattskyldige överklagat. För tiden den 25 februari 2003den finns inga tjänsteanteckningar eller handlingar som visar vad som förevarit i ärendet , bortsett från den odaterade tjänsteanteckningen. Enligt den odaterade tjänsteanteckningen har SKM och , , efter haft ett flertal kontakter med B.N. Detta sägs också i det yttrande från ansvarig handläggare som fogats till , , yttrande till . Av handläggarens yttrande framgår också följande. Eftersom handläggaren ansåg att det krävdes ytterligare utredning tog han efter beslutet kontakt med B.N. och bad honom styrka att han erlagt räntan. Handläggaren berättade för B.N. att han behövde ytterligare handlingar förutom de redan ingivna som utvisade omskrivningar av lånen, intyg, annan utredning eller handlingar som visade att betalning skett av ränta eller lån. uppgav att han skulle ta kontakt med utlånaren i men meddelade att det skulle ta tid eftersom utlånaren var svår att få tag i. ut för en allvarlig olycka som för honom medförde svåra besvär med förlamning och svår smärta . Han blev således svårt sjuk och ville styrka räntebetalningen så snart han blev tillräckligt frisk. Handläggaren ansåg att SKM dels på grund av att det var svårt att få tag på utlånaren, dels på grund av B.N:s skada och sjukdom att han skulle avvakta ytterligare med beslut i ärendet till dess B.N. hade möjlighet att inkomma med de handlingar som skulle styrka räntebetalningen. Efter överklagandet har fattats ett beslut att inte medge anstånd och därefter ett beslut , vari anstånd medgavs. Några tjänsteanteckningar om anledningen till de båda besluten eller några handlingar som utvisar att B.N. begärt att få anstånd finns inte. Enligt gällande rätt är på och mellan ett överklagande och ett obligatoriskt omprövningsbeslut i normalfallet inte ett acceptabelt dröjsmål. Handläggaren av B.N:s överklagandeärende har i sitt yttrande uppgett att dröjsmålet berodde på att B.N. råkat ut för en allvarlig olycka med efterföljande sjukdom . har själv i sitt överklagande uppgett att orsaken till att handlingarna kommit in sent var sjukdom och dödsfall inom familjen. Om det är riktigt dels att handläggaren haft en kontinuerlig kontakt med B.N. , dels att B.N. uppgett för handläggaren att han var förhindrad på grund av sjukdom att komma in med handlingarna, dels att handläggaren kommit överens med B.N. att omprövningsbeslut skulle fattas först efter det att B.N. tillfrisknat och blivit kapabel att inge handlingarna anser att något inte kan riktas mot SKM:s åtgärd att låta ärendet vila i avvaktan på detta. Det finns dock inga godtagbara tjänsteanteckningar om detta. Inte heller finns det några tjänsteanteckningar eller andra handlingar som utvisar att B.N. begärt anstånd med att betala skatten. Enligt bedömning är avsaknaden av sådana tjänsteanteckningar en allvarlig brist i handläggningen av B.N:s ärende. Fr.o.m. har dock en fullständig dokumentation gjorts av vad som förekommit i B.N:s ärende. fått bifall till sitt yrkande och han haft anstånd med att betala skatten har han inte lidit någon rättsförlust på grund av bristerna i handläggningen. I sitt beslut anförde JO följande i bedömningsdelen. Enligt 15 § förvaltningslagen (1986:223) skall uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Tjänsteanteckningar skall vara daterade och undertecknade av den tjänsteman som har gjort dem innan de läggs till övriga handlingar i ärendet. Det är givetvis viktigt att myndigheterna uppfyller sin dokumentationsskyldighet. Kravet på dokumentation har betydelse på flera sätt. Dokumentationen underlättar bl.a. för en överordnad instans att vid överklagande skaffa sig en självständig inblick i beslutsunderlaget och är också viktig vid JO:s granskning av hur myndigheterna handlägger sina ärenden. Den möjliggör över huvud en kontroll i efterhand av vad som hänt i ett ärende. (Se härom bl.a. och , Förvaltningslagen med kommentarer, 2003, s. har i sitt remissvar medgivit att det är en allvarlig brist i handläggningen av det aktuella ärendet att det saknas godtagbara tjänsteanteckningar. Jag delar bedömning i denna del. Skyndsamhetskravet vid omprövning av ett överklagat beslut I 6 kap. 37 §§ taxeringslagen (1990:324), TL, finns bestämmelser om hur ett överklagande från en skattskyldig skall hanteras. Där framgår bl.a. följande. skall pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid och om så är fallet ompröva det överklagade beslutet. Om ändrar sitt beslut i enlighet med den skattskyldiges yrkande förfaller överklagandet. I andra fall skall överlämna överklagandet, omprövningsbeslutet och övriga handlingar i ärendet till länsrätten. Om det föreligger särskilda skäl får överlämna handlingarna utan föregående omprövning. Som framgår har en i princip obligatorisk skyldighet att ompröva det överklagade beslutet. Denna omprövning skall enligt lagtexten ske (6 kap. 6 § TL). Detta kan inte uppfattas på annat sätt än att skattemyndigheten skall behandla dessa ärenden med förtur. Endast i undantagsfall bör ett överlämnande ske senare än någon eller några månader från det att överklagandet kom in till skattemyndigheten (jämför t.ex. JO:s beslut den 17september 2004, dnr 342-2003). Den omständigheten att omprövningen skall ske får dock inte hindra att ärendet blir tillräckligt utrett. I förarbetena till bestämmelsen (prop. 1989/90:74 s.319) anför departementschefen bl.a. följande: För att en omprövning skall bli meningsfull krävs vidare att ärendet är tillräckligt utrett. Det bör därför åligga skattemyndigheten att göra den utredning som behövs. Detta kan i vissa fall medföra att omprövningen drar ut men det är enligt min mening att föredra framför en ordning där outredda och oomprövade beslut överlämnas till domstolen. Av utredningen i ärendet framgår att B.N:s överklagande kom in till skattemyndigheten och att myndigheten fattade sitt obligatoriska omprövningsbeslut först . Det dröjde således och myndigheten tog ställning i frågan. En så lång handläggningstid är i normalfallet givetvis inte acceptabel. Jag saknar anledning att ifrågasätta uppgiften om att handläggaren har haft en kontinuerlig kontakt med B.N. under handläggningen och att B.N. på grund av sjukdom har varit förhindrad att komma in med handlingarna samt att handläggaren har kommit överens med honom om att omprövningsbeslut skulle fattas först efter det att han tillfrisknat och blivit kapabel att ge in handlingarna. har vidare i sitt remissvar uppgivit att B.N. inte har lidit någon rättsförlust på grund av bristerna i handläggningen eftersom han har fått bifall till sitt yrkande och att han har haft anstånd med att betala skatten. Mot denna bakgrund och vid en samlad bild av omständigheterna i ärendet finner jag inte anledning att framföra kritik mot myndigheten för handläggningstiden. Ett initiativärende mot , skattekontoret i , om vissa formella frågor vid spärrning av ett skattebelopp från återbetalning (Dnr 2041-2004) JO meddelade ett beslut med följande lydelse. Vid min inspektion av , region (skattekontoren och ), (dnr 1635-2004) uppmärksammade jag följande i ett ärende om beskattningen av en kapitalvinst vid taxering. Dåvarande skattemyndigheten hade i ett meddelande till den enskilde angett bl.a. att utredningen av personens deklaration skulle komma att fortsätta efter taxeringsperioden och att den överskjutande skatt som fanns vid tiden för meddelandet skulle spärras. Myndigheten angav vidare att omräkning och eventuell utbetalning skulle komma att göras då taxeringen fastställts. Något formellt beslut med överklagandehänvisning hade inte fattats med anledning av meddelandet till den enskilde. Jag beslutade vid inspektionen att låta utreda frågan om åtgärden att spärra skattebelopp från utbetalning är sådan att den bör utformas som ett formellt beslut med överklagandehänvisning. anmodades att yttra sig över frågan om hur åtgärden att spärra ett skattebelopp från utbetalning skall utformas dels i detta initiativärende, dels i ett annat ärende som initierats med anledning av en anmälan (i ärende med dnr 720-2004, i vilket beslut också fattas ). Av den utredning som skattekontoret i hade gjort med anledning av remissen framgick att den spärr som angavs i meddelandet hade hävts och att utbetalning av den överskjutande skatten och ränta gjordes till den enskildes skattekonto . Efter att JO hade fått remissvar från två olika avdelningar beträffande den i ärendena ställda frågan och då uppfattningarna beträffande frågan dessutom delvis gick isär, anmodades att yttra sig igen. anmodades således att på nytt yttra sig över om åtgärden att spärra ett skattebelopp från utbetalning är en sådan åtgärd som bör utformas som ett formellt beslut med överklagandehänvisning eller inte. anförde, genom generaldirektören , i remissvaret följande. anser att ett beslut skall fattas om att spärra ett skattekonto från utbetalning av överskjutande belopp. Ett sådant beslut skall fattas efter den årliga avstämningen av skattekontot novemberdecember och taxeringsåret. Beslutet är överklagbart och skall därför förses med överklagandehänvisning. Gällande bestämmelser om återbetalning från och spärr av skattekontot Enligt 3 kap. 6 § skattebetalningslagen (1997:483) SBL, skall dels , dels månatligen stämma av inbetalda och andra tillgodoförda belopp mot påförda belopp. Sedan den slutliga skatten har bestämts, skall enligt 11 kap. 14 § SBL, göra avstämning av skattekontot. Om den årliga avstämningen av skattekontot enligt 11 kap. 14 § SBL visar att det belopp som den skattskyldige har betalat in eller tillgodoräknats är större än den skatt som skall betalas, skall enligt 18 kap. 1 § SBL, det överskjutande beloppet betalas tillbaka till den skattskyldige, om inte annat följer av bl.a. 18 kap. 7 § SBL. I 47 § skattebetalningsförordningen (1997:750) sägs att sådant överskjutande belopp som skall återbetalas enligt 18 kap. 1 § SBL skall återbetalas senast den dag som besked om den slutliga skatten skall översändas till den skattskyldige. I 11 kap. 15 § SBL anges att ett besked om den slutliga skatten skall skickas till den skattskyldige taxeringsåret. Enligt 18 kap. 7 § första stycket 5 SBL skall en återbetalning inte göras av belopp som kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än F-skatt och särskild A-skatt som inte har beslutats men med fog kan komma att beslutas. beslut får överklagas enligt 22 kap. 1 § SBL utom i vissa fall, som här inte är aktuella. Vad gäller åtgärden att spärra ett skattebelopp från utbetalning får anföra följande. Systemet med återbetalningar från skattekontot har utformats så att inte behöver fatta särskilda beslut beträffande varje återbetalning från skattekontot. Utbetalningarna utformas som automatiska maskinella åtgärder. För att hindra att utbetalning av ett förväntat överskott på skattekontot sker med automatik, kan enligt bl.a. 18 kap. 7 § första stycket 5 SBL registrera hinder mot utbetalning från, dvs. spärra, ett skattekonto. Ett överskott på skattekontot uppkommer först vid den årliga avstämningen av skattekontot novemberdecember taxeringsåret. Om skattekontot spärrats får denna åtgärd en rättsverkan först vid avstämningstidpunkten, eftersom det först är då som ett eventuellt överskott på skattekontot kan ha uppkommit. Själva åtgärden att registrera en spärr i skattekontot för att hindra att ett eventuellt överskott på skattekontot betalas ut med automatik, är därför enligt uppfattning inte att anse som ett beslut, som får överklagas. Om det vid den årliga avstämningen finns ett överskott på ett spärrat skattekonto, som anser inte skall utbetalas till den skattskyldige, är skyldigt att fatta ett särskilt beslut om att innehålla överskottet. Detta bör ske först efter avstämningstidpunkten, eftersom det först är då som det kan konstateras om det finns ett överskott på skattekontot. Detta beslut bör ha fattats och skickats till den skattskyldige senast som anges i 15 § SBL, dvs. Ett sådan beslut kan omprövas eller överklagas och skall därför förses med en överklagandehänvisning. Jag delar den bedömning som har gjort i remissvaret och anser således att åtgärden att innehålla ett överskott på skattekontot skall komma till uttryck i ett formellt beslut med överklagandehänvisning. Åtgärden att endast registrera hinder mot automatisk återbetalning vid ett eventuellt överskott, vilket tycks ha skett i detta ärende, är dock endast en administrativ åtgärd som i sig inte innebär några rättsverkningar för den enskilde. Jag delar således helt den bedömning som har gjort och utredningen ger inte stöd för någon kritik från min sida. Ett ärende om vissa formella frågor vid skattemyndighets spärrning av ett skattebelopp från återbetalning (Dnr 720-2004) JO meddelade ett beslut med följande innehåll. en underrättelse från i om att han skulle taxeras i enlighet med sin deklaration, men att hans skattekonto var spärrat för utbetalning avseende den del som hänfördes till en utredning. meddelade skattemyndigheten ett besked om slutlig skatt enligt taxering för F.B. Av en utbetalningsspecifikation daterad framgick att F.B. hade i överskott på sitt skattekonto. Det framgick vidare att inte hade betalats ut på grund av en pågående utredning.