frsrdg · GT04JO1 · 2005-12-01 00:00:00 — Bestämmelserna om laglighetsprövning (tidigare benämnt kommunalbesvär) finns i 10 kap. kommunallagen (1991:900) och innebär bl.a. att en medlem av en kommun har rätt att få lagligheten av vissa kommunala beslut prövad genom att överklaga dem hos länsrätten. Finner länsrätten att överklagandet skall bifallas upphävs det överklagade beslutet utan att något nytt sätts i dess ställe. Som framgått ovan var det inte dessa bestämmelser som skulle tillämpas i ifrågavarande fall. Jag har i sammanhanget noterat att nämndens första avslagsbeslut på ett korrekt sätt var försett med en överklagandehänvisning avseende beslut som kan överprövas genom s.k. förvaltningsbesvär. Jag har inte tillräckligt underlag för att dra någon slutsats om bristerna i nu aktuellt avseende berodde på att förvaltningen saknade kunskap om gällande regelsystem, eller om de hade några andra orsaker. Handläggningen har under alla förhållanden inte varit tillfredsställande. Med den kritik som jag i vissa delar har anfört avslutas ärendet. En förälder som var ensam vårdnadshavare hade, under pågående vårdnadstvist och i strid med den andra förälderns vilja, hämtat sitt barn i skolan och tagit med barnet till en annan kommun. Fråga om skolans personal på det sätt som skedde borde ha biträtt vårdnadshavaren vid hämtningen (Dnr 5053-2003) och K.S., som har varit gifta med varandra, har tillsammans barnen ., född och E., född . Den gemensamma vårdnaden om barnen upplöstes inte i samband med äktenskapsskillnaden . Efter separationen bodde barnen växelvis hos föräldrarna i två olika kommuner i . I samband med att modern och barnen 2002 besökte barnens morföräldrar förvärvade modern en fastighet i kommun och bosatte sig där med barnen. Barnen återvände därför inte till . började L. i skolan i . Fadern väckte samma månad talan om bl.a. vårdnad vid . beslutade tingsrätten interimistiskt att L. och E. skulle bo hos fadern. hämtade fadern, mot moderns vilja, E. i . Genom interimistiskt beslut av tingsrätten anförtroddes fadern interimistiskt ensam vårdnad om barnen. hämtade fadern, mot moderns vilja, L. som vid tillfället befann sig på Furubergsskolan i kommun. I en anmälan till JO framförde E.S., mormor till L. och E., klagomål mot rektor och kurator , båda vid . Hon uppgav att L. under falska förespeglingar hade lockats ut från sitt klassrum och sedan överlämnats till fadern som hade tagit med sig henne ned till . anförde bl.a. följande. kom rektorn till L:s klassrum och sade att hon ville tala med L. Rektorn tog med L. till kuratorns kontor. Där berättade kuratorn och rektorn att L:s far, som bor i , ville träffa henne och att han skulle komma dit. L. ville springa sin väg. Fadern, , kom in . L. har berättat att hon talade om för rektorn, kuratorn och fadern att hon ville hem till modern och att hon ville träffa sin mor. Rektorn och kuratorn sade till L. att det var hennes far som bestämde . L. grät och var förtvivlad. Fadern sade att han inte kunde vänta , att han och L. skulle åka i väg och fika på ett kafé. L. ville inte följa med. L. tvingades, med rektorns och kuratorns hjälp, att följa fadern till bilen. De åkte direkt till Kallax flygplats för resa till . L. har berättat att hon grät hela vägen i bilen och under flygningen. Modern, K.S., har berättat följande. fick hon reda på vad som hade hänt i klassrummet och att L. inte gick att hitta någonstans. Hon fick inte tag på rektorn varför hon åkte till skolan för att ta reda på vad som hade hänt. Hon frågade rektorn varför hon hade agerat på det sätt som hon gjort. Rektorn sade då att hon hade fullgjort ett uppdrag från barn- och utbildningsnämndens ordförande . var, både på uppdrag av länsrätten och i egenskap av konsult med eget privat företag, personligen redan inblandad i vårdnadstvisten. Sedan ändrade sig rektorn och sade att det var områdeschefen som hade beordrat uppdraget. Kuratorn sade att H.R. är ensam vårdnadshavare och att skolan är skyldig att hjälpa barn att få träffa sina föräldrar. i kommun hade avslagit en begäran från H.R. att hjälpa till att hämta L. hänvisade till att vårdnadsmålet och utredningsarbetet fortfarande pågick och att H.R. under dessa omständigheter måste vända sig till Länsrätten i med en ansökan om polishämtning. I L:s klassrum utbröt närmast tumult när eleverna fick veta att rektor hade skickat i väg L. De flesta barnen visste att L. vill bo hos sin mor och gå i den klass där hon hade gått . Inledningsvis inhämtades upplysningar per telefon från rektorn . Därefter anmodades i kommun att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan till JO. (arbetsutskottet) konstaterade att skolan hade handlagt ärendet på för barnet bästa möjliga sätt och lämnade som sitt remissvar ett av upprättat yttrande. I yttrandet anfördes följande. 10/11 H.R., L:s pappa, ringer och säger att han nu har ensam vårdnad om L. Han faxar kopior av domen i . Han meddelar att det snart kommer en verkställighet på beslutet. Han vill att det ska gå lugnt tillväga och önskar att L:s mamma vore honom behjälplig så att avskedet från kamraterna och skolan blev bra. 17/11 , skolans kurator, kontaktar mig och berättar att H. ska komma för att träffa L. Eftersom H. var ensam vårdnadshavare är skolan skyldig att bistå honom. Vår områdeschef, , ansåg det lämpligt att skolans kurator och jag som skolans rektor, tillika känd för L. skulle medverka till sammanträffandet. 18/11 H. kommer och vi träffas hos kuratorn. Han berättar hur han tänkt sig mötet med L. H:s önskemål är också att kurator och rektor är med vid mötet och samtalet. L. är inte i skolan varken 18/11 eller 19/11. 20/11 H. kommer till expeditionen . Skolan har denna dag gammaldags skoldag. Jag går upp till skolan och till årskurs tre. Eftersom barnen var gammaldags klädda och hade en psalmvers i läxa, var det naturligt att jag pratade med dem och lyssnade på deras läxa . Sedan vände jag mig mot L. och ville prata med henne. Hon reste sig och följde villigt med mig. Vi gick till kuratorns rum. Där berättade kuratorn att pappa . var i skolan och ville träffa henne. knackade det på dörren och H. kom in. Han satte sig och började prata med L. Han beundrade hennes klädsel och visade en kort film i vilken hennes bror också var med. tog han henne i sitt knä . L. flyttade sedan tillbaka till sin stol. H. samtalar med L. och kom då med önskan att L. skulle följa med honom till . L. upprepar frasen jag vill inte följa med, jag vill vara hos mamma. H. föreslår att de ska fara till ett kafé och fika. L. upprepade sin fras och tårarna kom. Samtalet var lugnt och det avslutades med att H. sa, att nu är det han som bestämmer. Han tog L. i handen och kuratorn torkade en tår från hennes kind. De gick lugnt och stilla ut ur rummet medan vi blev kvar. H. sa också att han skulle ringa och meddela L:s mamma. Vi ringer vår områdeschef och meddelar att sammanträffandet mellan H. och L. har skett. kommer L:s mamma och mormor. De var väldigt upprörda och i affekt. Kurator och jag svarar att vi utfört ett uppdrag och hänvisar vidare till vårdnadshavare och områdeschef. Kurator och jag informerar sedan personalen och klassen. Eleverna hade naturligtvis frågor vilka vi efter bästa förmåga svarade på. Vi sa också att den som ville prata mer kunde komma ner till någon av oss. var jag i klassen på uppföljningssamtal. ringde H. och berättade att de nu var i . Resan hade enligt honom gått bra. L. hade blivit ledsen men sedan hade de pratat och skrattat. Till nämndens remissvar var fogat ett yttrande från barn- och utbildningsnämndens ordförande . I yttrandet anfördes bl.a. följande. Jag kontaktades av chefen för länsrätten i , om rubricerade ärende och fick förfrågan om jag kunde påta mig medling. Det framgick att föräldrarna haft gemensam vårdnad och växelvis boende av barnen i , men att modern utan faderns kännedom flyttat med barnen till . Fadern hade fått den interimistiska vårdnaden om barnen, men modern vägrade att skicka ner barnen till fadern. Jag hade börjat som ordförande i -03 och hade tveksamheter att påta mig uppdraget utifrån det, men Kvennberg ansåg att jag var lämplig för uppdraget. När jag tog kontakt med föräldrarna redogjorde jag att jag även var ordförande i nämnden, men ingen av parterna hade något att erinra mot detta. Medlingen lyckades inte och ärendet har varit föremål för fortsatta förhandlingar i rätt. kontaktades jag av fadern och han berättade då att det nu var klart i rätt att han var ensam vårdnadshavare för barnen. Domen hade vunnit laga kraft. Han hade innan hämtat sonen i som bodde med honom i och han ville nu komma och hämta dottern . Modern har fortsatt vägra honom att hämta eller att träffa dottern. Han ville hämta dottern i skolan och ville få hjälp att göra detta, på ett för dottern, skonsamt sätt. Jag hänvisade honom till områdeschef . E. hade kontakt med fadern och kontrollerade att hans uppgifter att han nu var ensam vårdnadshavare stämde. rådfrågade mig då jag har långvarig erfarenhet av arbete inom och min bedömning var att vi inte kunde neka honom som ensam vårdnadshavare att komma och träffa sitt barn och att vi inte heller kunde hindra honom att ta med sig dottern. Detta förutsatte att allt skulle ske på ett för dottern lugnt sätt och att inga former av handgripligheter fick förekomma. Ärendet har därefter handlagts av berörda inom skolan som framgår av rektor redogörelse. bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaren. Hon anförde bl.a. följande. Domen i vårdnadsmålet hade inte vunnit laga kraft. Huvudförhandling i målet hade inte hållits. visste att han inte skulle ha någon framgång med att vända sig till länsrätten med en begäran om polishämtning. Verkställighetsmålet hade nämligen överklagats till kammarrätten. I det läget vände han sig till skolan som var honom behjälplig. Eftersom L. tidigare hade vägrat att följa med sin far behövde han skolans hjälp. Hon vill ha klarlagt vem som bär ansvaret för beslutet att bistå fadern. ifrågasatte att det skulle vara skolans uppgift att genomföra verkställighet av hämtning av barn. I beslut anförde JO följande. I 21 kap. (FB) finns bestämmelser om verkställighet av vad allmän domstol har bestämt i dom eller beslut om bl.a. vårdnad. Enligt dessa bestämmelser förordnar länsrätt om verkställighet efter en ansökan. Utgångspunkten vid handläggningen av mål enligt 21 kap. FB är att barnets bästa skall komma i främsta rummet. Överlämnande av barn skall i första hand ske med parternas frivilliga medverkan. Innan länsrätten förordnar om verkställighet får den uppdra åt bl.a. tjänsteman inom att verka för att den som har hand om barnet frivilligt skall fullgöra vad som åligger honom eller henne (2 §). När överflyttning inte sker frivilligt får tvångsmedel tillgripas. I 3 § stadgas att länsrätten, om den förordnar om verkställighet, får förelägga vite eller besluta att barnet skall hämtas genom polismyndighetens försorg. Är det fråga om en dom eller ett beslut om vårdnad får länsrätten besluta om hämtning av barnet om verkställighet annars inte kan ske eller om hämtning är nödvändig för att undvika att barnet lider allvarlig skada. Länsrätten kan vägra verkställighet om det är uppenbart att förhållandena har ändrats sedan den allmänna domstolens dom eller beslut meddelades och det av hänsyn till barnets bästa är påkallat att frågan om vårdnad, boende eller umgänge prövas på nytt. Länsrätten kan vidare, oavsett innehållet i allmän domstols eller annan myndighets tidigare avgörande, vägra verkställighet om sådan inte kan ske utan risk som inte är ringa för att barnets kroppsliga eller själsliga hälsa skadas (6 §). Vid hämtning skall någon som kan vara till stöd för barnet närvara. Finns det en sådan kontaktperson som avses i socialtjänstlagen (2001:453) bör denne anlitas. Om möjligt skall också en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog medverka (9 §). Den som obehörigen skiljer ett barn från någon som har vårdnaden om barnet döms, enligt 7 kap. 4 § första stycket , för egenmäktighet med barn till böter eller fängelse i högst , om gärningen inte utgör brott mot frihet. Detsamma gäller, om den som gemensamt med någon annan har vårdnaden om ett barn utan beaktansvärt skäl egenmäktigt bortför barnet eller om den som skall ha vårdnaden obehörigen bemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rätt. Brottet egenmäktighet med barn lyder under allmänt åtal men enligt 7 kap. 6 § får åklagare åtala endast om åtal är påkallat ur allmän synpunkt. Stadgandet i första styckets andra mening avser även det fallet att vårdnadshavaren obehörigen bemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rätt. Ansvar kan alltså drabba den som efter domstolsbeslut att vårdnaden skall tillkomma honom hämtar barnet kanske under uppslitande scener utan att anlita laga former för beslutets verkställande. Detta innebär inte att det skulle vara otillåtet att själv hämta ett barn i fall då någon oenighet därom inte föreligger. En viss nödrätt till barnets bästa torde också böra erkännas. Straffbestämmelsen träffar endast sådana fall då det måste anses vara fråga om egenmäktighet (se NJA II 1962 s. 201203). JO har tidigare uttalat att skolpersonal skall förhålla sig neutral när det föreligger tvist mellan vårdnadshavare om ett barn (JO:s beslut , dnr 3541-1996). Genom utredningen har bl.a. följande framkommit. beslutade genom interimistiskt beslut att barnen skulle vara stadigvarande boende hos fadern. Genom ett nytt interimistiskt beslut tillerkändes fadern ensam vårdnad om barnen. tog fadern kontakt med barn- och utbildningsnämndens ordförande. Han berättade att han hade anförtrotts vårdnaden om barnen och att han hade för avsikt att komma till för att hämta sin dotter ., som då var . Han ville hämta L. i skolan och önskade få skolans hjälp att göra detta på ett för dottern skonsamt sätt. Ordföranden hänvisade fadern till en av områdescheferna vid barn- och utbildningsförvaltningen. Efter att ha kontrollerat att fadern hade ensam vårdnad informerade förvaltningen skolan om vad som skulle komma att ske. hämtade rektorn . i klassrummet och tog henne med till kuratorns rum dit sedan fadern kom. Efter en stunds samtal tog fadern med sig L. från skolan och vidare till Kallax flygplats för resa till . Såvitt har framkommit var såväl nämndens ordförande som tjänstemännen vid förvaltningen och skolan av uppfattningen att de inte hade något val, utan var tvungna att hjälpa fadern på det sätt som han önskade eftersom han interimistiskt hade tillerkänts ensam vårdnad om barnen. Samtliga synes ha varit väl medvetna om att fadern hade för avsikt att ta med sig L. till och att modern inte gick med på detta. Som framgår av redogörelsen ovan finns emellertid en ordning som skall tillämpas när en förälder inte frivilligt lämnar över barnet till den förälder som av domstol har tillerkänts vårdnaden. I sådana fall måste verkställighet ske enligt reglerna i 21 kap. FB. En vårdnadshavare som mot den andra förälderns vilja hämtar barnet utan att följa det regelsystemet kan under vissa förhållanden dömas för brottet egenmäktighet med barn. Den omständigheten att fadern var ensam vårdnadshavare innebar därför inte med automatik att skolan skulle hjälpa honom att hämta L. Enligt min uppfattning borde kommunen ha avböjt att medverka på det sätt som fadern önskade och i stället ha hänvisat honom till att använda sig av den särskilda ordning som rättssystemet tillhandahåller, dvs. att ansöka om verkställighet vid länsrätten. Det har för övrigt framkommit att fadern i tiden före den aktuella händelsen hade vänt sig till länsrätten med en sådan ansökan. Varför han inte fullföljde saken den vägen har inte framgått. Det kan konstateras att fadern, genom att ta hjälp av skolan på det sätt som skedde, kringgick en tillämpning av regelsystemet i 21 kap. FB, ett system som skall tillförsäkra att barnets bästa beaktas. Sammanfattningsvis anser jag således att skolor inte bör medverka vid hämtningar av barn i situationer som den aktuella. I förevarande fall synes visserligen befattningshavarna vid skolan ha fått direktiv från barn- och utbildningsförvaltningen om hur man skulle agera i saken. Även om huvudansvaret för det inträffade inte kan anses åvila dem kan deras handlande inte undgå kritik. Med de uttalanden som har gjorts avslutas ärendet. Kritik mot en skolförvaltning för handläggningen av en anmälan rörande en friskola. Fråga bl.a. om tjänstemän från förvaltningen, genom att ställa vissa frågor till företrädare för friskolan om religiös påverkan i undervisningen, kommit att beröra företrädarnas religiösa hemvist (Dnr 2656-2004) I en anmälan till JO framförde styrelsen för Föreningen (numera ), genom ordföranden . och rektorn , klagomål mot barn- och utbildningsförvaltningen i angående handläggningen av ett ärende rörande skolan. De anförde bl.a. följande. blev uppringd av kvalitetsansvariga , barn- och utbildningsförvaltningen i , som ville boka ett möte. ville inte per telefon tala om vad saken gällde. Den 17maj 2004 träffades A.K., och barn- och utbildningschefen . Den sistnämnde berättade att en person som hade varit anställd på , men som hade slutat , hade tagit kontakt med förvaltningen och lämnat uppgifter bl.a. om att styrelsen för skolan är mormoninfluerad. Vid mötet frågade tjänstemännen om det fanns/hade funnits mormoner på skolan, om någon i styrelsen är mormon och om A.K. själv är mormon. berättade också att han hade frågat rektor för en närliggande skola om denna hade märkt något annorlunda med de elever som i årskurs 6 hade kommit till skolan från . Förvaltningen ville att underlag för hur undervisningen hade varit upplagd skulle ges in. När skolans styrelse senare begärde att få ta del av de handlingar som fanns i ärendet uppgav förvaltningen att det inte fanns några handlingar eftersom det inte var fråga om något ärende. i anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan. Som sitt remissvar lämnade nämnden ett av kommunjuristen upprättat yttrande i vilket anfördes följande. kontaktades barn- och utbildningschefen per telefon av en tidigare lärare vid angående verksamheten vid skolan. Läraren uttryckte därvid en oro för att skolverksamheten var religiöst påverkad. Vid ett möte träffades A.K., rektor för , , barn- och utbildningsförvaltningen, och , barn- och utbildningsförvaltningen. Syftet med mötet var att informera rektor om vad som framförts till förvaltningen samt att bedöma om det fanns skäl att agera. Det var meningen att mötet med rektor skulle ske helt informellt. anser sig tidigare ha haft ett gott samarbete med och har ej haft anledning att anmärka på skolans verksamhet. är en godkänd fristående skola. Den har med stöd av 9kap. 6 § skollagen förklarats berättigad till bidrag från elevs hemkommun. Av 9 kap. 11 § första stycket skollagen framgår att är tillsynsmyndighet. Av andra stycket framgår att i fråga om fristående skolor som får bidrag enligt 6 § har den kommun där skolan är belägen rätt till insyn i verksamheten. är belägen i . har därmed rätt till insyn i skolverksamheten. Kraven på en fristående skola framgår av 9 kap. 2 § skollagen. Bland annat skall utbildningen ge kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som skall förmedla samt skall skolan även i övrigt svara mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet. Inom ramen för dessa krav får en friskola ha en konfessionell inriktning. Av läroplan (Lpo 94) under rubriken framgår bl.a. följande. Människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män, samt solidaritet med svaga och utsatta är de värden som skolan skall gestalta och förmedla. I överensstämmelse med den etik som förvaltas av tradition och västerländsk humanism sker detta genom individens fostran till rättskänsla, generositet, tolerans och ansvarstagande. Undervisningen i skolan skall vara icke-konfessionell. När den som framfört oro för Ekoskolans verksamhet inte vill framföra denna till , uppstår en situation med olika handlingsalternativ. har därvid valt att själv försöka avgöra om det finns någon grund för oron. anser att det har varit ett väl valt agerande att tillfråga kommunens rektor i om vilka kunskaper rektorsområdet kan ha samt att kontakta rektor för Ekoskolan, dels för att informera rektor om att det pratas om Ekoskolan, dels för att försöka bilda sig en uppfattning om det finns någon grund för oron. Innehållet i samtal förda med Ekoskolans företrädare Uppfattningen om vad som har sagts vid samtalen med Ekoskolan synes stämma i stora drag, men gå isär i några detaljer. I dessa detaljer har det inte gått att få en samstämmig bild. Tillgängligt material visar att Ekoskolans företrädare har uppfattat dessa detaljer på ett sätt, medan barn- och utbildningsnämndens personal har menat något annat. Vad parterna har sagt går inte alltid att klargöra. Således har kommunikationen mellan parterna inte fungerat tillfredsställande. vill därför klargöra följande. Kyrka av Sista Dagars Heliga är en kyrka med värderingar som såvitt nämnden känner till överensstämmer med vad som gäller för vårt samhälle. Det är därför inte primärt intressant vilken trosuppfattning Ekoskolans personal eller styrelseledamöter har, utan endast att skolverksamheten inte strider mot skollagen och dess följdlagstiftning. Skulle det däremot visa sig att rektor, som är pedagogiskt ansvarig, eller huvuddelen av styrelsen inte tillhör kyrkan faller i stort sett all oro för att styrelsen på ett icke tillåtet sätt skulle påverka skolverksamheten i en viss religiös riktning. Vad befolkningen i andra orter har för trostillhörighet har inte med den aktuella frågeställningen att göra. Lämpligheten i att från en myndighets sida föra samtal om människors tro kan diskuteras. Skall ett sådant samtal föras, kräver det i vart fall en stor försiktighet. Av Ekoskolans anmälan och kommunens utredning framgår med all tydlighet att barn- och utbildningsnämndens personal har misslyckats med att föra ett konstruktivt samtal. Enligt 15 § förvaltningslagen skall uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången av ärendet antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot enskild. I 31 § förvaltningslagen finns därutöver en bestämmelse om att bl.a. 15 § inte gäller i sådana ärenden hos myndigheter i kommuner där besluten överklagas genom laglighetsprövning. Ett beslut till följd av barn- och utbildningsnämndens rätt till insyn enligt 9 kap. 11 § skollagen torde egentligen endast kunna bestå i en anmälan till . Ett sådant beslut överklagas genom laglighetsprövning. är inte tillsynsmyndighet enligt skollagen. De samtal som har förts utgör därför inte myndighetsutövning mot enskild. har därmed inte haft någon skyldighet att anteckna vad som har framkommit. I fråga om lämpligheten i att ändå föra anteckningar finns skäl som talar både för och emot. Med hänsyn tagen till att endast en oro framförts om att skolverksamheten skulle ha varit olovligt påverkad och detta inte på något sätt blivit bekräftat samt att en spridning av icke korrekta uppgifter skulle kunna skada Ekoskolan, anser barn- och utbildningsnämnden att det var lämpligt att inte föra anteckningar. Till nämndens remissvar var fogat den utredning som kommunjuristen hade gjort genom att föra samtal med och . I utredningen anfördes bl.a. följande. har uppgett följande. En person som hade arbetat som lärare på tog kontakt med förvaltningen angående förhållandena på skolan. Han pratade med läraren i telefon och bedömde att det fanns skäl att träffa henne. Vid mötet uppgav hon att styrelsen för skolan var mormoninfluerad och att hon hyste oro för skolverksamheten. Hon satt i skolans styrelse från början och tyckte att styrelsen var toppstyrd av männen samt att styrelsearbetet bedrevs odemokratiskt och ojämlikt. Hon var orolig för att mormoninfluensen skulle påverka undervisningen.