frsrdg · GT04RS3 · 2005-12-14 00:00:00 — Den politiska utvecklingen och kraven på ett parlamentariskt engagemang gör att områden har skapat nya forum. Nyare parlamentariska församlingar, som Euromed-församlingen (EMPA), kompletterar men ersätter inte de redan existerande vilket leder till en konkurrenssituation och risk för duplicering av verksamheter. Det finns utskott, arbetsgrupper och särskilda representanter för Medelhavsfrågor i flera församlingar. Många av församlingarna har överenskommelser om samarbete och är re- presenterade vid varandras större möten, medan avtal som reglerar ansvars- 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE 2005/06:RS3 områden dem emellan är sällsynta. Den nya europeiska samarbetsstrukturen har föranlett församlingar att vidga sitt uppdrag i förhållande till ursprungliga syften och mandat, vilket ytterligare aktualiserat behovet av rationalisering. Europaråds- och OSSE-församlingarna har tagit initiativ till en arbetsfördel- ning. Samarbetet mellan och stod i fokus vid , och en gemensam deklaration antogs som också upp- manade de parlamentariska församlingarna till ökat samarbete. Det regionala interparlamentariska samarbetet i norra diskuteras i olika sammanhang, och olika former för samarbetet utreds inklusive ett fastare parlamentariskt samarbete i . EU:s ut- vidgning har medfört ändrade förutsättningar för samarbetet i regionen och ett ökande behov av samarbete i närområde österut. De interparlamenta- riska församlingar och konferenser som berörs är , Parlamenta- riska , , Arktiska parlamentariker- konferensen och . Omfattningen av delegationsarbetet varierar, beroende på bl.a. församling- arnas mandat, verksamhet och mötesfrekvens och på ledamöternas uppdrag i utskotten, som rapportörer och som valobservatörer. Det är de etablerade församlingarna och som har den bredaste verksamheten och flest möten. möjligheter att påverka kostnaderna begränsas av regler och beslut i respektive församling eller regeringsorgan om delegationsstorlek, mötesfrekvens och mötesplats etc. har besparingar i delega- tionskostnader kunnat göras genom utnyttjande av rabatterade flygbiljetter. utser delegationer till tre av de interparlamentariska försam- lingarna, samt och parlamentariska församlingar. Övriga delegationer utses av riksdagsstyrelsen. Partigrupperna i nominerar ledamöter. De delegationer som väljs av lämnar en årlig redogörelse för verksamheten som bereds i utrikesutskottet och debatteras i kammaren. Övri- ga delegationer rapporterar till riksdagsstyrelsen. Delegationerna informerar också löpande i olika former. Respektive delegations sekreterare rapporterar från plenarsessioner och viktigare möten i form av minnesanteckningar som delges delegationen men också berörda riksdagsut- skott och departement. Antagna rapporter och resolutioner delges på samma sätt. Kopplingen mellan det interparlamentariska samarbetet och det dagliga riksdagsarbetet får sägas vara begränsad. Den förankring i fackut- skott som kan förekomma sker huvudsakligen på initiativ av enskilda ledamö- ter och samma gäller återrapporteringen direkt i utskotten. svenska delegation har uttryckligen givit delegationsmedlemmarna ansvar för att informera sina kolleger i respektive riksdagsutskott. Det finns en strävan i delegationerna till ökade kontakter och bättre utnyttjande av erfarenheterna från det internationella arbetet. 2005/06:RS3 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE De parlamentariska församlingarna rapporterar kontinuerligt och utförligt om sin verksamhet i skrift och via sina omfattande hemsidor. Man informerar återkommande de nationella parlamenten om rekommendationer och beslut men överlämnar åt parlamenten och delegationerna att verka för att innehållet i resolutionerna kommer till berörda utskotts kännedom. I det följande redovisas utöver basfakta om respektive församling och de- legation bl.a. omfattningen av församlingarnas och delegationernas verksam- het, kostnader för , förankring i riksdagsarbetet och återkoppling till utskott, arbetsfördelningen mellan församlingarna och risker för dubbelarbete, möjligheter till rationalisering av församlingarnas verksamhet och delegationsarbetet, tänkbara besparingar samt några aktuella utmaningar som respektive församling och delegation står inför. () bildades . Dess verksamhet regleras i Helsingfors- avtalet, samarbetsöverenskommelsen mellan , , , och , med senare ändringar. är ett samar- betsorgan för de nordiska ländernas parlament och regeringar. Det tar initiativ i nordiska samarbetsfrågor och är ett rådgivande och kontrollerande organ i frågor som rör samverkan mellan de nordiska länderna inklusive de själv- styrande områdena , och . Rådet avger rekommenda- tioner och yttranden till , regeringarnas samarbetsorgan och till de nordiska ländernas regeringar. En viktig funktion är kontrollen av att regeringarna lever upp till besluten om nordiskt samarbete. består av 87 medlemmar valda av de nordiska parlamenten. Även regeringsrepresentanter ingår, dock utan rösträtt. svenska delegation har tjugo ledamöter och lika många ersättare. Val av dele- gation förrättas av efter nominering av partierna. Inom delegationen utses ett arbetsutskott som bl.a. förbereder delegationens möten. Plenarförsamlingen, som är rådets högsta beslutande organ, håller ordina- rie session en gång . Därutöver förekommer extra sessioner och tema- möten. Vid sessionerna deltar också företrädare för regeringen. Frågor som behandlas i plenarförsamlingen förbereds i något av de fem utskotten. Samla- de presidie- och utskottsmöten äger rum . har ett sekretariat i . I finns fyra tvärnordiska partigrupper. Det är partigrupper- na som fördelar sina respektive medlemmar på utskott. Mellan sessionerna är presidiet det högsta beslutande organet. Rådet leds av presidenten och (på försök ) även en vice president. Svenska delegationen innehar presidentposten och har dessutom en eller flera ordförandeposter i utskott, kommittéer och arbetsgrupper. finansierar såväl andel av budget som den svenska delegationens budget för deltagande i det nordiska samarbetet. har budgeterat för det fasta bidraget och 2,83 miljoner för svenska 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE 2005/06:RS3 I det fasta bidraget ligger bl.a. stöd till de politiska partierna och finansiering av det parlamentariska Östersjösamarbetet. Svenska delegationen lämnar en redogörelse för verksamheten till . Berättelsen, som inkluderar det arktiska samarbetet och Östersjö- samarbetet, bereds i utrikesutskottet och debatteras i kammaren tillsammans med regeringens skrivelse om nordiskt samarbete. Löpande verksamhet do- kumenteras utförligt i mötesrapportering från rådssekretariatet och de natio- nella delegationerna. Det finns en strävan från sida att öka informationen till de nordiska parlamenten. Rekommendationer och fram- ställningar översänds till berörda utskott och departement, och rapportörer utses för att följa upp antagna rekommendationer. För att förbättra förank- ringen i utskott har den svenska delegationen givit delegations- medlemmar ansvar för att informera sina kolleger i respektive riksdagsutskott. Berörda utskott inbjuds att delta i temakonferenser. har omfattande kontakter med andra internationella organi- sationer, i första hand i norra men också med parlamen- tariska församling, OSSE-församlingen och IPU. Man fäster stor vikt vid kontakterna med och rollen som brobyggare mellan EU/EES och och EU:s östra grannar. och Baltiska församlingens avtal om samarbete revideras. Kontakterna med ökar. Rådet är direkt representerat i det parlamentariska Östersjö- samarbetet och är observatör i det arktiska samarbetet. arbetsformer och samarbetsområden har varit föremål för diskussion och utvärderingar. Den ursprungliga ämnesinriktade utskottsindelningen har genomgått förändringar, men man är nu tillbaka till fem fackutskott. Bakgrunden har ofta varit förändringar i omvärlden, som när utrikes- och säkerhetspolitiska frågor togs upp på rådets dag- ordning. Europeiska unionens utvidgning har påverkat samarbetet med län- derna kring och i norra . Nya former för samarbete med har diskuterats. har också förslag om ett fastare parlamentariskt samarbete för alla och ett parlamenta- riskt partnerskap för norra framförts. För att se över verksamhetens innehåll och arbetsformer i ljuset av EU- utvidgningen tillsattes en ny arbetsgrupp , Framtidsgruppen, vars förslag diskuteras . En dialog har inletts mellan rådets presidium och de nordiska parlamentens talmän. Fokus i diskussionerna har varit på budgetbehandlingen, bud- getens storlek och andel av den totala budgeten för det interparlamentariska samarbetet. Andra viktiga frågor som lyfts fram i diskussionen och där sam- syn kunnat nås gäller förankringen och återkopplingen i de nationella parla- menten av det nordiska samarbetet och samordningen av de nordliga parla- mentariska samarbetsorganen . 2005/06:RS3 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE Det är en europeisk samarbetsorganisation som vid grundandet hade tio medlemsländer, bland dem . är antalet 46 och inkluderar de 25 EU-länderna. är ett organ med uppdrag att åstadkomma en fastare enhet mellan medlemsländerna bl.a. genom kon- ventioner som kodifierar samarbetet på områden som främjar fred, demokrati och mänskliga rättigheter. Den parlamentariska församlingen inrättades som . Församlingen är ett debattforum för frågor på i stort sett alla områden som behandlas i ett nationellt parlament, med undantag av försvarsfrågor. Försam- lingen var pådrivande i utvidgning till länderna i genom att bygga upp relationer till de nya lagstiftande församling- arna och har därigenom bidragit till att förbereda dem för medlemskap. Upp- följningen av att nya medlemsländer efterlever gjorda åtaganden är en viktig funktion både för regeringsrepresentanter i rådet och för de folkvalda i för- samlingen. har 315 ledamöter och lika många ersättare. Församlingen möts i fyra veckolånga delsessioner i där har sitt säte och där församlingen har sitt stora sekretariat. Både ordinarie ledamöter och ersättare deltar i delsessionerna. Församlingen har tio fackutskott som förbereder rapporter till sessionerna och har en omfattande mötesverksamhet. Vid en reformering av utskottens arbete minskade antalet utskott något, men i stället tillkom fler underutskott. Utskotten sammanträder såväl under som mellan delsessionerna, växelvis i , och olika medlemsländer. Församlingens ledning består av presidenten som väljs med maxi- merad ämbetsperiod samt ständiga utskottet som inkluderar de natio- nella delegationernas ordförande. delegation väljs av kammaren för mandatperioden efter nomi- nering av riksdagspartierna. Den svenska delegationen har sex medlemmar och sex ersättare. De senare deltar i verksamheten i samma utsträckning som de ordinarie. representanter har många olika uppdrag, för närva- rande ett 60 i utskotten, och deltar regelbundet i plenar- och utskottsmöten, konferenser och valövervakningsuppdrag. Delegationen lämnar en årlig redogörelse till . Berättelsen bereds i utrikesutskottet och debatteras i kammaren tillsammans med regeringens skrivelse om verksamheten i . För Europarådsdelegationens kostnader för resor, uppehälle och arvoden har budgeterat för . andel av Europa- rådets budget inklusive budgeten för den parlamentariska församlingen finan- sieras över anslag som disponeras av regeringen. andel av Europarå- dets budget uppgår till och finansieras över utgiftsområde 5 Internationell samverkan. I beräkningen av medlemsstaternas andelar tas hänsyn till befolkningsmängd och BNP. 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE 2005/06:RS3 går till , varav andel utgörs av ca . snabba omvandling till en numerärt större men mindre ho- mogen organisation ställer krav på ett förtydligande av rådets och församling- ens roller, förändringar i verksamheten och nya arbetsformer. Det finns en medvetenhet både i rådet och i församlingen om behovet av koncentration och begränsning efter de senaste årens expansion till nya sakområden och nya geografiska områden, och ett arbete med att slå fast prioriteringar för framti- den har inletts. Det finns skilda uppfattningar i medlemskretsen om inrikt- ningen; det finns de som vill fokusera på kärnområden: mänsk- liga rättigheter, demokrati och rättsfrågor, medan andra förespråkar en bredd- ning av aktiviteterna. Som en följd av förändringarna i samarbets- strukturer efter finns också ett behov att granska samarbets- former och arbetsfördelning mellan de europeiska organisationerna och de parlamentariska församlingarna. för diskussioner med och med med syftet att bättre definiera roller och undvika dubbelarbete. Vid slogs fast mål och prio- riteringar för framtiden innebärande starkare fokus på kärnfrågorna MR, demokrati och rättsstatlighet. Samarbetet mellan och stod i fokus, och en gemensam deklaration antogs som också uppmanade de båda parlamentarikerförsamlingarna till ökat samarbete. , , är ett organ för säkerhetspolitisk dialog och samverkan i . Organisationen, som , har 55 medlemsstater, även utomeuropeiska som och . I centrum för dess verksamhet står åtgärder för krishantering och konfliktföre- byggande, mänskliga rättigheter och skydd för nationella minoriteter. parlamentariska församling inrättades 1991. Den består av parlamentariker från samtliga medlemsstater, 317 ledamöter och samma antal ersätta- re. Församlingen som är formellt fristående från övriga institutioner granskar verksamhet och följer upp teman som tas upp vid organisa- tionens möten. OSSE-församlingens verksamhet har expanderat . Utmär- kande för församlingen är att man är verksam på fältet. Ett huvudområde för den operativa verksamheten är valövervakning, och ett omfattande program för övervakning av parlamentsval har utvecklats. Församlingen arbetar också genom arbetsgrupper och särskilda representanter med uppgift att övervaka utvecklingen mot demokrati, främja dialog i konfliktområden samt bevaka frågor som jämställdhet och människohandel. OSSE-församlingen sammanträder , vid en plenar- session i ett medlemsland och vid ett kortare möte i där sekretariat finns. Församlingens frågor har tre utskott, för politiska och säkerhetsfrågor, för ekonomiska frågor och för demokrati och mänskliga rättigheter. Utskotten sammanträder inte utanför sessionen och 2005/06:RS3 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE Ledningen utövas av presidenten, som väljs med möj- lighet till ett omval, och av det ständiga utskottet. Med ett relativt snabbt roterande presidentskap kommer församlingens sekretariat i och generalsekreteraren att stå för kontinuiteten och får därigenom stort inflytande över verksamheten. delegation till OSSE-församlingen, åtta ledamöter och lika många ersättare, väljs av kammaren för valperioden efter förslag från riks- dagspartierna. Majoriteten av ledamöterna har plats i utrikes- och försvarsut- skotten. Flera av delegationsmedlemmarna har förtroendeuppdrag, och delta- gandet från delegationens sida i olika församlingsaktiviteter är hög. lämnar OSSE-delegationen en årlig redogörelse till som bereds i utrikesutskottet och debatteras i kammaren. finansierar såväl andel av OSSE-församlingens budget som delegationens verksamhet. har budgeterat för delegationens kostnader för resor, uppehälle, arvoden. Bidraget till församlingen beräknas till för . OSSE-församlingens granskning av hur regeringarna uppfyller mål liksom dess strävan efter en högre profil inom och större möjlighe- ter att påverka, förorsakar en del spänningar i relationerna till regeringssidan. har församlingen ett representationskontor i med uppgift att förbättra kontakterna och inflytandet. Den förändrade europeiska samarbetsstrukturen har inneburit att medlem- skap i de olika europeiska organen alltmer sammanfaller. tangerar flera andra organisationers verksamhet (jfr ovan ) men är den enda av de regionala organisationerna som särskilt behandlar säkerhetspolitik där både och är fullvärdiga medlemmar. I är en viktig aktör. Inom organisationen pågår ett arbete med att identifiera en ny framtida roll. Erfarenheter av insatser för den demokratiska utvecklingen på och av valövervakning har visat på områden där kan verka tillsammans med andra organ, i första hand Europa- rådets parlamentariska församling och . Överläggningar pågår om att bättre strukturera och formalisera detta samarbete. Interparlamentariska unionen (IPU) räknar sitt ursprung och fick medlemmar från den svenska . 1905 antogs det nuvarande namnet. Unionen, som är en organisation för parlament i själv- ständiga stater, har till ändamål att främja kontakter mellan parlament och parlamentsledamöter i alla länder, att verka för fred och att främja respekten för de mänskliga rättigheterna som ett led i att stärka den representativa de- mokratin. IPU startade som en sammanslutning av enskilda parlamentariker och byggdes därefter upp kring nationella grupper i länderna. IPU har ändrat sina stadgar så att det numera är parlament som är medlemmar i , även om 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE 2005/06:RS3 också parlamentariska grupper kan kvarstå som medlemmar. Alla nytillkom- na medlemmar måste dock vara parlament. IPU strävar efter att vara den internationella organisationen för världens parlament och en parlamentarisk motpart till . Ett närmande till FN har successivt skett när det gäller prioritering av arbetsområden. beslutade att ge IPU observatörsstatus. IPU räknar 141 med- lemmar, varav det absoluta flertalet är nationella parlament. IPU verkar genom att anta resolutioner med meningsyttringar men kan inte fatta för medlemsländerna eller parlamenten bindande beslut. Dess roll som internationellt parlamentariskt debattforum förtjänar att framhållas. Det geo- politiskt utbredda medlemskapet kan ses som både en styrka och en svaghet. Unionen leds av en vald president som är ordförande i det styrande rådet och exekutivkommittén. I bildades en nationell IPU-grupp 1893. har regelbundet deltagit i unionens arbete genom interparlamen- tariska grupp. utser riksdagsstyrelsen en delegation till IPU som består av nio ledamöter och elva ersättare. Delegationen svarar i fortsättningen för deltagande i det reguljära IPU-arbetet och utser inom sig efter ett roterande schema de som skall delta i de fasta vår- respekti- ve höstkonferenserna. Beslut om deltagande i temakonferenser m.m. tas i varje särskilt fall enligt överenskomna riktlinjer, innebärande att skall företrädas på det sätt som bäst främjar att deltagandet kopplas till det dagliga arbetet i . kommer det att innebära att representatio- nen hämtas från berört utskott i . finansierar såväl andel av IPU:s budget som den svenska delegationens verksamhet (resor, uppehälle m.m.) i samband med IPU-möten. har budgeterats i bidrag och för delegationens kostnader. IPU-delegationen lämnar en årlig rapport till riksdagssty- relsen. Dessutom delges efter varje konferens de antagna resolutionerna med närmast berörda riksdagsutskott och departement och andra intressenter som bedöms berörda. IPU rapporterar kontinuerligt och utförligt om sin verksam- het i skrift och via sin hemsida. har förändringar i IPU:s arbetsformer genomförts i syfte att ef- fektivisera verksamheten och begränsa kostnaderna. De två årliga mötena i medlemsländer har ersatts av ett större möte i ett medlemsland och ett höstmöte förlagt till IPU:s sekretariat i . Under mötena sker arbetet med sakfrågorna i tre utskott. Utöver de ordinarie församlingarna ordnar IPU ett stort antal temakonferenser, seminarier och andra möten, i egen regi eller tillsammans med andra organisationer. De teman som behandlas vid IPU:s församlingsmöten och konferenser överensstämmer med vad andra större parlamentariska församlingar har på sina dagordningar. Genom att unionen omspänner ett stort antal länder kan dess arbete få genomslagskraft t.ex. när det gäller att verka för demokratisk utveckling och främjande av mänskliga rättigheter. 2005/06:RS3 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE IPU har utvecklats från en parlamentarikerklubb till ett samarbetsorgan för många av världens parlament. beslut att stå utanför unionen har fått såväl budget- som policymässiga konsekvenser för det framtida samarbetet. Det kan förväntas att IPU i kraft av sin observatörsstatus i FN:s generalför- samling fortsatt söker anpassa sin dagordning till FN:s i en strävan att stärka den rollen. Ett exempel är det andra globala talmansmötet som arrangerades genom IPU:s försorg i FN i . En fråga för framtiden är hur IPU skulle kunna underlätta de nationella parlamentsutskottens möjlighe- ter att sammanträffa för viktigare tematiska konferenser och seminarier, vilket i förlängningen också bidrar till återkopplingen av det internationella arbetet till respektive parlament. 4.3.5 Natos parlamentariska församling Natos parlamentariska församling behandlar försvars- och säkerhetsfrågor i bred bemärkelse och vill främja dialogen mellan parlamentariker i dessa frågor. Församlingen har varit ett forum för parlamentariker från Natos medlemsländer men har successivt utvidgats till att också omfatta parlamentariker från partnerländer och andra som var permanent observatör i Natoförsamlingen har ställning som associerad medlem. Det finns ett nära samarbete mellan Nato och den parlamentariska försam- lingen men ingen formell koppling. Natoförsamlingen har haft en viktig roll i utvidgningen av Nato. har församlingen ca 300 medlemmar från 39 parlament som möts vid två sessioner i medlemsländerna, . Mellan sessionerna pågår verksamheten i fem utskott med huvuduppgiften att förbereda årliga rapporter som föreläggs vårsessionen för diskussion och beslutas vid höstses- sionen. Natoförsamlingen arrangerar regelbundet seminarier och konferenser och även ett årligt utbildningsprogram för nya ledamöter. Efter antagandet som associerad medlem har en ny och utökad delegation till Natoförsamlingen utsetts av riksdagsstyrelsen, efter nominering av parti- grupperna. Natodelegationen består av fem ledamöter och fem ersättare, alla med utskottshemvist i utrikes- eller försvarsutskottet. Det nya medlemskapet innebär ökade möjligheter till aktivt deltagande i församlingens arbete. ses som ett viktigt forum för transatlantiska parlamentarikerkon- takter. Delegationen lämnar en årlig rapport till riksdagsstyrelsen. Nato-delegationens budget har höjts för att möjliggöra för den ut- ökade delegationen att delta i sessioner och utskottsmöten. För kostnader för resor och uppehälle har beräknat . Ett allt större intresse kan noteras för Natoförsamlingens arbete. Den svenska delegationen har representation från de två ärendemässigt berörda utskotten, försvars- respektive utrikesutskotten. Församlingens dagordning påverkas av den aktuella politiska utvecklingen och regeringsorganisationens inriktning på olika frågor. Efter utvidgningen verkar församlingen för fördju- 4 INTERPARLAMENTARISKA SAMARBETE 2005/06:RS3 pade kontakter med angränsande regioner, t.ex. Södra , och . 4.3.6 Västeuropeiska unionens församling VEU-församlingen är ett parlamentariskt forum för debatt om försvars- och säkerhetsfrågor med traktatreglerad befogenhet att granska europeiska för- svarsfrågor. Motsvarande regeringsorgan är Västeuropeiska unionen (VEU). är inte medlem i VEU men begärde i och med EU-medlemskapet 1995 ställning som observatör. ingår i VEU-församlingen som permanent observatör . VEU-församlingen samlar nära 400 ledamöter från 30 del- tagande parlament med varierande medlemsstatus, från fullt medlemskap (de tio ursprungliga VEU-staterna) till permanent gäststatus (, ). Mötesfrekvensen är hög, med två årliga plenarsessioner i församlingens sek- retariat i , flera möten per termin i vart och ett av de sex fackutskotten, som förbereder rapporter för sessionerna, samt konferenser på aktuella teman. är representerad i VEU-församlingen av två ledamöter och två ersättare som utses av riksdagsstyrelsen. Aktiviteten från sida i församlingens arbete har från första början varit begränsad.