frsrdg · GS04RB1 · 2005-01-01 00:00:00 — Förfarandet kan likställas med dagens så kallade valutering där bankerna undviker en räntekostnad då de återlämnar kontanter till . Genom att bankerna erhåller räntekompensation för kontanter i dessa depåer undviks onödiga transporter till och från . Bankerna har samverkat med i detta arbete. påbörjades ett arbete med att analysera behovet av kontantdepåer. Svenska sedlar förfalskas i relativt liten omfattning i internationell jämförelse. Sedan 100- och 500-kronorssedlarnas säkerhetsnivå höjdes har det dock skett en ökning av antalet förfalskade 50-kronorssedlar. Även 1000-kronorssed-larna har utsatts för förfalskningar. beslutade därför att höja säkerhetsnivån på 50- och 1000-kronorssedlarna. fattade också beslut om att ge ut en 20-kronorssedel med mer slitstarkt papper. Denna åtgärd syftar till att förbättra kvaliteten på 20-kronorssedlarna som tenderar att slitas fortare än övriga sedlar. fattades därtill beslut om att tre sedlar ska ogiltigförklaras vid utgången av 2005: de äldre 100- respektive 500-kronorssedlarna (utan folieband) samt de äldre större 20-kronorssedlarna. Även de äldre silverfärgade 50-öringarna kommer att ogiltigförklaras vid utgången av 2005. gav ut minnesmynt för att högtidlighålla 250-årsjubileet av i . Uppföljning av verksamhet inom kontantförsörjning kontanthanteringsverksamhet befinner sig i en omstruktureringsfas som kommer att ta att avsluta. fungerade försörjningen av kontanter i samhället väl. Stocken av utelöpande sedlar och mynt har trendmässigt ökat med men vid slutet av 2004 avtog ökningstakten. Vid utgången av året var stocken i stort sett den samma som , ca . genomfördes en förändring av villkoren för in- och utlämning av kontanter vid /SKAB:s kontor. Förändringen syftade till att åstadkomma en effektivare hantering av kontanter i samhället genom att minska det ekonomiska incitamentet för bankerna att lämna in sedlar till enbart i syfte att erhålla ränta på behållningen. Till följd av detta minskade in- och utlämningen av kontanter vid /SKAB:s kontor kraftigt. Den låga in- och utlämningsfrekvensen bestod . Finansiell struktur, förvaltning och riskhantering Med utgångspunkt i olika uppdrag kan balansräkningen funktionellt delas upp i fyra olika poster: sedlar och mynt, eget kapital, guld- och valutareserv samt tillgångar i kronor. De båda första återfinns på balansräkningens skuldsida och de båda senare på dess tillgångssida. Skuldsidan i balansräkning är i praktiken inte påverkbar på kort sikt. Mängden sedlar och mynt i samhället bestäms av allmänhetens efterfrågan, och det egna kapitalets storlek bestäms av redovisade resultat och vinstutdelning. Skuldsidan styr således storleken på samlade tillgångar. Funktionell uppdelning av balansräkningens poster svarar för landets försörjning av sedlar och mynt. har dessutom ensamrätt på att ge ut sedlar och mynt. Det finns inget mål för hur stor denna post ska vara, utan den styrs i stället helt och hållet av allmänhetens efterfrågan på kontanter. Denna påverkas i sin tur på kort sikt bl.a. av ränteläget och på av strukturen på kontantmarknaden samt förekomsten av och kostnaden för alternativa betalningssätt. Den utelöpande stocken av sedlar och mynt uppgick till ca vid utgången av 2004. Stocken varierar dock . Som störst är den inför större och vid löneutbetalningar då allmänhetens efterfrågan på kontanter stiger. En förutsättning för att ska kunna bedriva sin verksamhet på ett trovärdigt och självständigt sätt är att banken har ett tillräckligt stort eget kapital och därmed inte är beroende av kapitaltillskott. Av det skälet behöver kapital för att kunna bära sina driftskostnader och täcka eventuella förluster i verksamheten. Förluster i verksamhet kan uppstå i samband med att s.k. nödkrediter ges i likviditetsstödjande syfte vid en hotande betalningssystemsstörning. Sådana krediter får endast ges till solventa banker eller svenska företag som står under tillsyn. I ett krisläge kan det dock finnas en risk för att ett likviditetsproblem utvecklas till ett solvensproblem. Därmed finns det också en risk att drabbas av förluster. Förluster kan också uppstå i den löpande förvaltningen av guld- och valutareserv, som till största delen består av räntebärande värdepapper i andra valutor än kronor. Eftersom marknadsvärderar sina tillgångar påverkas värdet på dem av förändringar i valutakurser och marknadsräntor. Det är dock mycket sällan sådana värdeförändringar realiseras genom att säljer värdepapper och växlar valutor till kronor. Förluster som inte realiserats har dock betydelse för posten eget kapital. Om exempelvis kronan förstärks minskar värdet på de valutor som finns i valutareserven. Följden blir en orealiserad förlust. Om har gjort motsvarande orealiserade vinster, ska sådana förluster kvittas mot dessa. Om det inte finns tillräckligt med sådana vinster reserverade i balansräkningen för att täcka de orealiserade förlusterna, måste dessa i stället belasta årets resultat, vilket i sin tur minskar det egna kapitalet. Eftersom håller valutatillgångar för att kunna utföra sina policyuppgifter, har vid sina beslut om vinstutdelningen normalt undantagit valutakurseffekter från det utdelningsbara resultatet. Sådana effekter får i stället fullt genomslag i balansräkning. Av det skälet byggdes stora orealiserade valutavinstreserveringar upp under kronans långa försvagningsperiod . Delar av dessa orealiserade vinster delades ut till statsverket vid de av beslutade extrautdelningarna och 2002. De senaste årens kronförstärkning har gett orealiserade valutakursförluster som inneburit en ytterligare neddragning av de tidigare reserveringarna. Resultatet varierar således kraftigt mellan åren framför allt beroende på variationer i kronans växelkurs. Ränteintäkterna är mer stabila även om värderingsvariationer uppstår även på värdepappersinnehavet. Riktlinjer för disposition av vinst fastställdes av fullmäktige 1988. Av utdelningsbara resultat utdelas normalt av det genomsnittliga resultatet , exklusive valutakurseffekter, till statsverket och resten fonderas. egna kapital, dvs. na grundfond och reserver samt årets resultat, uppgick till ca vid årets utgång. ska i valutapolitiskt syfte hålla tillgångar i utländsk valuta, utländska fordringar och guld. ska ha en guld- och valutareserv för att vid behov kunna intervenera på valutamarknaden. Valutareserven kan även i en krissituation användas för likviditetsstöd i utländsk valuta till banksystemet. Valutainterventioner genomförs främst när växelkursen är fast. har växelkursen varit flytande, vilket innebär att kronans värde i förhållande till andra valutor bestäms av marknaden. I syfte att motverka växelkursrörelser som hotar prisstabiliteten kan dock interventioner genomföras även under ett rörligt växelkurssystem. genomförde inga interventioner . Läs mer om på s. 44-45. Vid årets utgång uppgick värdet på guld- och valutareserven till ca . Det svenska banksystemet har, som helhet, normalt ett behov av att låna kronor hos . Storleken på detta lånebehov bestäms av balansräkningens utformning. Avgörande i detta sammanhang är posterna eget kapital och valutareserven vilka är relativt stabila över tiden. Under normala omständigheter kommer därför banksystemets behov av att låna hos huvudsakligen att variera med allmänhetens efterfrågan på kontanter. Dessa lån bokförs i form av en tillgång på balansräkning. Merparten av utlåningen till bankerna sker genom de huvudsakliga refinansieringstransaktionerna, även kallade penningpolitiska repor. En sådan repa innebär att tillgodoser bankernas lånebehov genom att köpa värdepapper av dem och avtala om att sälja tillbaka dessa . Löptiden är normalt . Beslutet om repans storlek bygger på en prognos för de betalningar eller flöden som sker mellan och bankerna och som påverkar de aktuella posterna i balansräkning. Utöver utlåningen via repor sker en viss in- och utlåning till bankerna på konto. Utlåningen till bankerna var . Förvaltning av guld- och valutareserven Guld- och valutareserven består av guld och värdepapper i utländsk valuta samt fordringar på (). Syftet med förvaltningen av dessa tillgångar är att generera högsta möjliga avkastning med beaktande av den av direktionen fastställda risknivån och utan att ge avkall på möjligheten att genomföra de uppgifter enligt lag har ålagts av För guld- och valutareservens del avser detta främst möjligheten att intervenera på valutamarknaden. Med valutainterventioner avses köp och försäljningar av utländsk valuta mot kronor i syfte att påverka växelkursen. För att möjliggöra valutainterventioner måste valutatillgångar vara lätt omsättningsbara, vilket innebär att såväl likviditets- som kreditrisken ska hållas på en låg nivå. Därför är reserven i huvudsak placerad i statsgaranterade tillgångar. Utöver placeringar i statsobligationer får även placera i obligationer utgivna av statsgaranterade institut och mellanstatliga organisationer samt s.k. US-agencies. Dessa innehav genererar högre avkastning i förhållande till statsobligationer. Totalt får dessa innehav utgöra maximalt av valutareserven. Sammantaget är valutatillgångar placerade i sex olika valutor med följande fördelning: amerikanska dollar (), euro (), brittiska pund (), japanska yen (), kanadensiska dollar () samt australiska dollar (). bedriver en aktiv förvaltning av ränterisker i tillgångarna vilket innebär att positioner tas i förhållande till en jämförelseportfölj bestående av en serie statsobligationer. Positionerna kan till exempel innebära köp och försäljning av statsobligationer i syfte att generera en bättre avkastning än den i jämförelseportföljen. En del av värdepapper lånas ut via tre depåbanker i utbyte mot säkerheter, i syfte att öka avkastningen. Förvaltningen av guldtillgångar sker inom ramen för det s.k. guldavtalet - Gold Agreement (CBGA) - mellan 15 europeiska centralbanker som ursprungligen trädde i kraft . Avtalet som förnyades löper och ger en möjlighet att sälja upp till guld fördelat . och början av sålde sammanlagt guld och innehavet minskade därmed till ca . Intäkterna från försäljningen har återinvesterats i valutareserven, det vill säga i värdepapper i utländsk valuta. Avtalet begränsar också mängden guld som får lånas ut. Därför lånar endast ut delar av guldreserven. Fordringarna på IMF förvaltas inte aktivt utan ger den avkastning som beslutats av om avkastningsnivå, fördelning av IMF:s kostnader samt SDR-räntenivån. påbörjades en översyn av förvaltningen av finansiella tillgångar. Målet är att öka den riskjusterade avkastningen på de finansiella tillgångarna. De finansiella risker som utsätts för uppstår främst vid förvaltningen av guld- och valutareserven, vid genomförande av penningpolitiska operationer samt vid transaktioner i betalningssystemen. Med finansiella risker avses förluster som kan uppstå vid exponeringar för kredit-, marknads-, likviditets- och operativa risker. Hanteringen av dessa risker är en del av verksamhet. Ett kontrollerat risktagande inom beslutade ramar tillsammans med fastställda metoder för riskhantering bidrar till att säkerställa självständighet och anseende. direktion fastställer de övergripande reglerna för den finansiella riskhanteringen. Varje avdelningschef ansvarar för att riskerna i den egna verksamheten hanteras på ett tillfredsställande sätt. Riskkontrollenheten svarar för en ob-eroende kontroll av finansiella risker och en oberoende utvärdering av resultatet från tillgångsförvaltningen. internrevision granskar och utvärderar effektiviteten och integriteten i riskhanteringen. Likviditetsrisk är risken för förluster eller väsentligt högre kostnader än beräknat till följd av att inte uppfyller sina betalningsåtaganden i rätt tid. För att reducera likviditetsrisken investerar endast i värdepapper för vilka det finns stora och likvida marknader samt i flera valutor. Kreditrisk är risken för förlust till följd av att en motpart inte kan fullgöra sina skyldigheter gentemot . Kreditrisken uppkommer genom fordringar på andra finansiella institut vid genomförande av finansiella transaktioner. Kreditrisken hanteras genom att ställer kvalitativa krav (t.ex. kreditbetyg) på sina motparter och på de värdepapper som accepteras som säkerheter vid utlåning till finansiella institut. Vid utlåning kräver i regel en extra säkerhetsmarginal utöver utlånat belopp. Marknadsrisk är risken för förluster till följd av förändringar av guldpriset samt valuta- och räntekurser. marknadsrisk är hög eftersom dess tillgångar främst utgörs av guld- och valutareserven vilken är investerad i guld och räntebärande tillgångar i utländsk valuta. Mätt i svenska kronor utgjorde valutarisken den enskilt största förlustrisken . Valutarisken hanteras genom att valutareserven placeras i en väl diversifierad valutasammansättning. Fördelningen mellan de olika valutorna beslutas av direktionen. En förändring av kronans värde skulle ha påverkat resultat med . Ränterisken hanteras genom valet av duration, som anger hur känsligt reservens marknadsvärde är för förändringar i räntan. I fall används modifierad duration, som anger räntekänsligheten i procent. Direktionen har fastställt denna till med ett avvikelsemandat på högst ± från den nivån. Detta innebär att vid 1 procents ränteökning på de marknader som investerar i sjunker värdet på portföljen vilket motsvarade . De nämnda riskmåtten kompletteras med andra mått såsom Value-at-Risk (VaR) och stress- och scenarioanalyser. VaR-modellen kan hantera olika marknadsrisker på ett homogent sätt vilket möjliggör jämförelser mellan och summering av olika risktyper såsom valuta-, guldpris- och ränterisk. genomsnittliga VaR uppgick till varav valutarisken utgjorde , ränterisken och guldprisrisken . Risknivån har minskat något jämfört med föregående år främst tack vare en minskad volatilitet för vissa av de valutor som investerar i. Operativ risk är risken för förlust till följd av andra händelser än marknadshändelser i och i omvärlden t.ex. bristfälliga avtal, bedrägerier, bristande kunskap och svagheter i den interna kontrollen. Riskerna för operativa förluster motverkas främst med kunnig och riskmedveten personal. Till detta kommer interna regelverk och tydlig ansvarsfördelning. Nivån på de operativa riskerna i den finansiella verksamheten mäts och utvärderas . Arbetet i har vägletts av en uttalad inriktning på effektivitet och koncentration till huvuduppgifterna, en strävan efter öppenhet och tydlighet samt en kontinuerlig förstärkning av kompetensen i organisationen. Koncentration till huvuduppgifterna syftar till att skapa en effektiv verksamhet. har strävat efter att renodla verksamheten till det analytiska arbetet inom penningpolitik och finansiell stabilitet. Som en del i denna process har operativa verksamheter inom bl.a. kontantförsörjning och statistikproduktion överförts till andra aktörer. Ett nytt IT-stöd för den finansiella verksamheten har också bidragit till ökad effektivitet. Direktionen beslutade , som en del i att hålla tillbaka kostnadsutvecklingen, att minska antalet tjänster . Återbesättning av vakanta tjänster och nyanställningar sker till följd av detta med stor återhållsamhet. har antalet anställda i , mätt som årsarbetskrafter, minskat med drygt 300 personer. Tar man även hänsyn till bolag har minskningen av antalet anställda varit ännu större, ca 700 personer. självständiga ställning förutsätter en hög grad av öppenhet och tydlighet. För att penningpolitiken ska vara trovärdig och förankrad i samhället är det viktigt att den går att förstå för en bred allmänhet, att den diskuteras på ett öppet sätt och att den kan utvärderas. Väl utarbetade analytiska ramar och handlingsregler är ett sätt att öka tydligheten. Direktionen har preciserat hur man tolkar prisstabilitetsmålet, vilket tidsperspektiv som bedöms vara mest relevant för penningpolitikens utformning och hur olika former av störningar hanteras. På motsvarande sätt finns utgångspunkterna för bankens analyser av den finansiella stabiliteten beskrivna, liksom under vilka förutsättningar som kan ge likviditetsstöd till banker. lägger stor vikt vid att förklara sitt arbete i regelbundna rapporter, tal, pressmeddelanden och andra publikationer vilka publiceras regelbundet. publiceras en inflationsrapport som syftar till att underlätta för utomstående att följa och förstå penningpolitiken samt att uppmuntra till diskussion kring penningpolitiska frågor. publiceras rapporten om finansiell stabilitet som syftar till att skapa debatt kring stabilitetsfrågorna och att påverka de för den finansiella stabiliteten viktiga aktörerna. Protokollen från direktionens penningpolitiska sammanträden publiceras, och dessa ger en utförlig beskrivning av de diskussioner som ligger till grund för räntebesluten. Kvalificerad analys är en förutsättning för välgrundade beslut och arbetar kontinuerligt med att höja kompetensen inom dess analysområden. Detta sker bl.a. genom att strävar efter en nära koppling mellan den praktiskt tillämpade analysen och teoretisk och empirisk forskning. Deltagande i internationellt samarbete ger också viktiga bidrag till kompetensen. har det skett en omfattande kompetensväxling inom . Analytisk kompetens inom nationalekonomi har byggts upp som behovet av administrativ och operativ personal har minskat till följd av att verksamheter dels effektiviserats, dels överförts till andra aktörer. är organiserad i sju avdelningar och en kanslifunktion för riksbanksfullmäktige. Tre av avdelningarna har direkt inriktning mot bankens huvuduppgifter: avdelningen för penningpolitik, avdelningen för finansiell stabilitet och avdelningen för marknadsoperationer. genomfördes ett arbete med att förbättra ledning och styrning. En första förändring genomfördes då antalet avdelningar reducerades från elva till sju. Tre mindre avdelningar - den internationella avdelningen, informationsavdelningen och direktionsavdelningen - slogs ihop till en stabsavdelning. Forskningsavdelningen överfördes till avdelningen för penningpolitik och riskkontrollavdelningen till avdelningen för finansiell stabilitet. togs beslut om ytterligare förändringar gällande fr.o.m. . Förändringarna avser att tydliggöra ansvarsförhållanden mellan direktionens ledamöter och avdelningscheferna samt att åstadkomma en mer sammanhållen ledning av : Direktionsledamöternas beredningsansvar för avdelningarna upphörde. Därmed blev avdelningschefernas ansvar för den löpande verksamheten tydligare. För de penningpolitiska frågorna, frågor kring finansiell stabilitet, tillgångsförvaltningen, handläggning av remisser samt strategiska informations- och kommunikationsfrågor utsåg direktionen vardera en ledamot med särskilt ansvar. Till dessa delegerades ansvaret att i dessa frågor lägga fram förslag till beslut samt att fatta beslut inom delegerade ramar. bestämdes att riksbankschefen har chefsansvar för samtliga avdelningschefer. En ledningsgrupp inrättades, bestående av avdelningscheferna för de sex stora avdelningarna och med stabsavdelningens chef som ordförande. Chefen för stabsavdelningen fick ansvar för avdelningsövergripande samordning. Förändringen innebär att direktionen ges ett större utrymme att fokusera sitt arbete på centrala områden, det vill säga penningpolitik och uppgiften att främja ett effektivt och säkert betalningsväsende, samt den strategiska ledningen av bankens verksamhet. Svarar för den penningpolitiska analysen, som ger underlag för de beslut som fattas för att uppfylla målet om ett fast penningvärde. Avdelningen följer och analyserar prisutvecklingen samt ansvarar för finansmarknads- och betalningsbalansstatistik. Inom avdelningen finns även forskningsenhet. Antal årsarbetskrafter: 79 Avdelningen för finansiell stabilitet Svarar för analysen av det finansiella systemets stabilitet, som ger underlag för de beslut som fattas för att uppfylla målet om att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Avdelningen övervakar och analyserar infrastrukturen i betalningssystemet, enskilda större aktörer samt kontanthanteringen. Avdelningen ansvarar även för kontroll av de risker som uppstår i finansiella verksamhet. Antal årsarbetskrafter: 33 Genomför penning- och valutapolitiska åtgärder i syfte att påverka ränte- och/eller växelkursen enligt de penningpolitiska besluten. Därutöver förvaltar avdelningen tillgångar i utländsk valuta och samlar in statistik om ränte- och valutamarknaderna. Avdelningen ansvarar även för driften av betalningssystem för stora betalningar mellan bankerna och för försörjningen av sedlar och mynt. Antal årsarbetskrafter: 82 Svarar för personalutveckling och kompetensförsörjning, kontors- och fastighetsservice, transporter, säkerhet, underlag för verksamhetsplanering och budget, redovisning, löne- och ekonomisystem samt finansadministration. Antal årsarbetskrafter: 104 Svarar för att samordna den löpande verksamheten samt stödja direktionens styrning och strategiska utveckling av verksamheten. Samordnar informationsverksamhet och det internationella arbetet samt handlägger juridiska frågor. Antal årsarbetskrafter: 52 (inklusive direktionen) Förvaltar och underhåller bankens IT-infrastruktur samt utvecklar och upphandlar nya applikationer. Antal årsarbetskrafter: 78 Granskar och utvärderar bankens verksamhet samt bidrar till att arbetet i utformas effektivt och säkert. Antal årsarbetskrafter: 5 Utöver detta finns en kanslifunktion för riksbanksfullmäktige som också arbetar med att avveckla bolag. Chef för denna funktion är . Antal årsarbetskrafter avser antalet . har personalarbete framför allt varit inriktat på att stödja cheferna vid omställningsarbete, bl.a. vid införlivandet av SKAB:s kontanthanteringsverksamhet i . Personalenheten har också på olika sätt arbetat för att öka den interna rörligheten och ge medarbetarna möjligheter att utvecklas i sina yrkesroller. Fortsatt utbyggnad av det systematiska arbetsmiljöarbetet på har också stått i fokus . chefer har genomgått den andra delen av en chefs- och ledarskapsutbildning. Utbildningen har framför allt fokuserat på kommunikation och cheferna har tränats i att lyssna aktivt och att kommunicera tydliga budskap. Utbildningen har också behandlat de grundläggande krav och förväntningar som medarbetarna har på sin chef samt de förväntningar som finns på cheferna i arbetsgivarrollen. Syftet är att utveckla både det egna chefs- och ledarskapet samt att skapa samsyn kring ledarskapet i banken. I en kunskapsintensiv organisation som är det viktigt med kompetensutveckling. En betydande del av utvecklingen sker i arbetet genom att lära av andra. erbjuder också interna kurser inom olika områden. Medarbetarna har dessutom möjlighet till extern utbildning, både nationellt och internationellt, för fördjupning av olika specialistkompetenser. Seminarier, arbete i internationella kommittéer och arbetsgrupper samt utbyte med andra centralbanker ger också goda möjligheter till fördjupning och breddning inom det egna arbetsområdet. av medarbetare har akademisk utbildning. Jämställdhet och etnisk mångfald strävar efter att alla medarbetare ska bedömas utifrån den egna prestationen och den egna personligheten och inte utifrån eventuell grupptillhörighet såsom kön eller etnisk tillhörighet. har arbetat framgångsrikt för att öka jämställdheten mellan könen. Det är ett långsiktigt arbete som går ut på att öka medvetenheten om och förändra attityder till jämställdhet och mångfald. Fördelningen mellan könen är relativt jämn: kvinnor och män. På chefsnivå är fördelningen, kvinnor och män. I direktion är fördelningen jämn: tre män och tre kvinnor. Inom ramen för jämställdhetsplanen har arbetet med att utjämna osakliga löneskillnader fortsatt. Attityder till jämställdhet samt mäns och kvinnors olika sätt att kommunicera har behandlats inom ramen för chefsutbildningen. Personalenheten har genomfört en översyn av rekryteringsprocessen från ett mångfaldsperspektiv, och chefer har fått utbildning i vad mångfaldslagstiftningen, och arbetsgivarrollen inom detta område, innebär.