frsrdg · GS04JO1 · 2005-01-01 00:00:00 — Lämpligheten av att en domare i en privat angelägenhet uppträder med sin yrkestitel och hänvisar till sitt direkttelefonnummer på sin arbetsplats får bedömas i det enskilda fallet. Det kan enligt min bedömning inte ge- nerellt sett anses utgöra ett felaktigt uppträdande i tjänsten att göra så. Det kan emellertid inte uteslutas att ett sådant förfarande i en enskild si- tuation kan vara olämpligt och leda till att en mottagare av uppgifterna drar felaktiga slutsatser. Här handlar det ytterst om en omdömesfråga där det får finnas visst utrymme för olika uppfattningar. Frågor av liknande slag tas numera upp i och kan diskuteras som en av många yrkesrollsfrå- gor i domarutbildningen. har tydligen med sitt brev velat ge ett personligt stöd till sin svägerska. Hovrätten kan inte finna att hon härigenom kan anses ha biträtt svägerskan i en angelägenhet på ett sådant sätt att det rört hen- nes tjänst. Det har inte varit en sådan situation där hon varit skyldig att söka tillstånd att uppträda som ombud (jfr 15 kap. 3 § ). Hon skulle inte ha använt hovrättens faxmissiv. har insett detta och även medgivit att hon formulerat sig under viss irritation. menar att det för mottagarna bör anses ha framgått att det rörde sig om ett ärende av rent privat slag. Härvid synes vara av viss betydelse att beakta att säger sig ha klargjort detta för- hållande vid ett följande telefonsamtal med en av anmälarna och att det var först i samband med detta telefonsamtal som denna anmä- lare tog del av faxet. Hovrätten vill avslutningsvis beklaga det inträffade. I ett beslut anförde chefsJO följande. Av utredningen framgår att hjälpte sin svägerska i en rättslig angelägenhet genom att skicka en skrivelse med begäran om svar på vissa frågor till två förbundsjurister på ett fackförbund. under- tecknade skrivelsen med sin tjänstetitel och angav att det där antecknade telefonnumret var hennes direkttelefonnummer på . Hon faxade därefter skrivelsen från hovrättens fax tillsammans med hovrättens faxmissiv. Enligt uppgift från anmälarna presenterade sig vidare vid det efterföljande telefonsamtalet med sin tjänstetitel. Anmälarna har gjort gällande att skrivelsens innehåll och lydelse gav in- tryck av att de förelades att svara i ett medlemsärende direkt till . 2 004 /0 5:JO1 Jag kan inte dela den uppfattningen. Detta innebär emellertid inte att kan undgå kritik med anledning av sitt agerande. Jag kan här hänvisa till de bedömningar som hovrätten redovisat i sitt yttrande. Jag vill med anledning av det inträffade vidare rent allmänt framhålla att det är av grundläggande betydelse för förtroendet för domarkåren och dom- stolarna att en domares skrivelser och andra åtgärder i privata rättsliga ange- lägenheter ges sådan form att det står helt klart att domaren inte agerar på yrkets vägnar. Det får aldrig råda någon tvekan i frågan om domaren uppträ- der i tjänsten eller som privatperson. I det nu sagda ligger att en domare bör vara restriktiv med att använda sin tjänstetitel när domaren som privatperson agerar i ett rättsligt sammanhang, t.ex. som i detta fall hjälper en anhörig i en rättslig angelägenhet. Det får självfallet inte förekomma att en domare i situationer av detta slag använder sin titel på ett sådant sätt att den kan uppfattas som ett påtryckningsmedel. Som hovrätten anfört rör det sig här ytterst om en omdömesfråga. Jag noterar att hovrätten har informerat de anställda om vad som gäller när hovrättens fax används för privat bruk. En tingsrätts långsamma handläggning av två tvistemål, bl.a. risken för att domstolen blir en brevlåda för parternas skriftväxling (Dnr 637-2003) Med anledning av iakttagelser som gjordes under handläggningen av ett kla- goärende (dnr 4725-2002) beslutade dåvarande chefsjustitieombudsmannen att ta upp tingsrätts handläggning av två tvistemål till utredning i ett särskilt ärende. I ärendet granskades dagboksbladen i målen samt vissa ytterligare handlingar. Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande om or- saken till att målen, som kom in , ännu inte var avgjorda. Tingsrätten (lagmannen ) kom in med ett remissvar till vilket var fogat yttranden från tf. chefsrådmannen och rådmannen . Målen är företagna till gemensam handläggning. De är utsatta till huvud- förhandling . Handläggningen av målen har varit tids- ödande av orsaker främst hänförliga till kärandens person. Ett otal yrkan- den och synpunkter har inkommit. Käranden har tillfrågats om att ställa ombud för sig. hade han också ombud men denne avträdde. Käranden uppgav därefter att han skulle ställa nytt ombud för sig. Det har dock tyvärr inte blivit något av med detta. 2 004 /0 5:JO1 På grund av rådande arbetsförhållanden har det blivit nödtvunget att prioritera mål. Det är därvid svårare att prioritera mål där part inte med- verkar till att få målen avgjorda än mål där parterna är angelägna om att målen handläggs. Jag har inte deltagit i målens handläggning och har därför ingen närmare kännedom om dem. En snabb genomgång av akterna och dagboksbladen ger dock vid handen att den främsta orsaken till att handläggningen av målen blivit tidsödande torde vara den som uppgett. En annan orsak synes vara de många anstånden med att inkomma med ytt- randen som begärts av kärandens dåvarande ombud och därefter av käranden personligen. Det är visserligen tingsrätten som har beviljat an- stånden. Det är emellertid förståeligt om tingsrätten i det arbetsläge som råder prioriterar de mål där båda parterna är angelägna om ett snabbt av- görande framför de två nu aktuella målen. I detta sammanhang bör påpekas att den avdelning där målen hand- läggs, avdelning 9, även är miljödomstol. av målen på avdelningen är miljömål. Däribland finns åtskilliga mycket komplicerade och omfat- tande ansökningsmål som rör stora industriella utbyggnader av utomor- dentlig betydelse för landets näringsliv. Domarna på avdelningen är fullt sysselsatta med handläggningen av dessa mål. Ändå är balanserna besvä- rande, vilket föranlett representanter för näringslivet att uppvakta miljöministern och kräva mera resurser till handläggningen av miljömå- len. Hon uttalade stor förståelse för näringslivets krav. Mot denna bakgrund är det förståeligt att handläggningen av de två nu aktuella målen inte högprioriterats. Jag kan konstatera att målen har varit svåra att handlägga. Käranden före- faller inte ha medverkat till en effektiv handläggning. Ombudsbyten och därmed återkommande anstånd har förekommit på kärandesidan. Även sjukdom har åberopats från kärandens sida. På svarandens sida finns ett ombud som på grund av stor arbetsbelastning beviljats ett antal anstånd. Avdelningen synes dock ha använt de medel som finns för att skynda på handläggningen. Förberedelsen är nu avslutad och målen är utsatta till huvudförhandling. Att avdelningen vid arbetstoppar har tvingats att prio- ritera handläggningen av andra och mer krävande mål är en åtgärd som jag har förståelse för. Sammanfattningsvis delar jag därför den bedöm- ning som har gjort. I ärendet har därefter inhämtats att målen skrevs av sedan parterna träffat en förlikning. I ett beslut anförde chefsJO följande. Målen, som skrevs av , inleddes vid tingsrätten den 12 februa- ri 1999, då de på kärandenas begäran överlämnades från kronofogdemyndig- heten. Målens handläggningstid vid tingsrätten kom således att uppgå till . 2 004 /0 5:JO1 Svarandepart i de båda målen var ett aktiebolag och som kärande uppträd- de i det ena målet en fysisk person som också var företrädare för kärandebo- laget i det andra målet. Sedan målen inkommit till tingsrätten förekom viss skriftväxling och , efter det att målen inkommit, hölls ett samman- träde för muntlig förberedelse. Det kan beträffande tiden efter sammanträdet konstateras att skriftväxlingen i målen varit förhållandevis omfattande. Bland annat förelades parterna att skriftligen yttra sig över vad motparten anfört vid ett relativt stort antal tillfällen. Vidare framgår av dagboksanteckningarna att rätten beviljade parterna upprepade anstånd med att komma in med begärda yttranden eller uppgifter. Vid ett flertal tillfällen har tingsrätten behövt på- minna om att förelägganden inte följts och att beviljade anstånd löpt ut. meddelade rätten parterna i ett föreläggande att förberedelsen skulle anses avslutad . Därefter framställde kärandena ett yrkande om edition som avslogs av rätten . Målen sattes sedan ut till huvudförhandling . Vid handläggningen av ett tvistemål utövar domaren såväl materiell som formell processledning. Den materiella processledningen består bl.a. i att rätten skall verka för att tvistefrågorna blir klarlagda (jfr 42 kap. 8 § andra stycket RB). Till den formella processledningen hör rättens skyldighet att se till att handläggningen av ett mål inte i onödan drar ut (jfr 42 kap. 6 § tredje stycket RB). Det är av stor vikt att en domare agerar med fasthet vid utövandet av den formella processledningen och att han eller hon är aktiv under förberedelsen (Fitger, , del 3 s. 42:21 f.). Tingsrätten har angett att handläggningstiden kom att förlängas på grund av vissa förhållanden, bl.a. omständigheter hänförliga till kärandens process- föring och att denne under del av handläggningstiden inte hade ombud. Vida- re har anförts att parterna begärde och beviljades anstånd samt att avdelning- en hade en sådan arbetsbelastning att man tvingades att prioritera andra mål. Jag har förståelse för att parternas processföring kan medföra att hand- läggningen av tvistemål drar ut och att tingsrätten måste prioritera vissa mål framför andra. Det är emellertid viktigt att förberedelsen inte in- skränks till att låta parterna växelvis yttra sig över varandras skrivelser. Det finns då risk för att domstolen endast blir en brevlåda för parternas skrift- växling. Som redan antytts är det rätten som har ansvar för att målet förs framåt även om en av parterna inte medverkar på önskvärt sätt. Sådana mål ställer ofta särskilda krav på att rätten agerar med fasthet vad gäller såväl formell som materiell processledning. Det finns skäl att understryka vikten av att rätten, om parter eller ombud inte följer rättens förelägganden eller på annat sätt förhalar förberedelsen, använder de medel som tillhandahåller. Som exempel kan nämnas s.k. stupstocksföreläggande och möjligheten att meddela att förbere- delsen vid en viss senare tidpunkt skall anses vara avslutad (42 kap. 15 och 15 a §§ RB) liksom möjligheten att hålla ytterligare ett eller flera sammanträ- den för muntlig förberedelse i situationer då parternas processföring gör det svårt att effektivt driva förberedelsen framåt genom ett skriftligt förfarande. 2 004 /0 5:JO1 Jag har noterat att tingsrätten utfärdade ett föreläggande till parterna att förberedelsen skulle anses avslutad . Sammanfattningsvis konstaterar jag att handläggningstiden, även med be- aktande av den höga arbetsbelastningen och parternas processföring, har varit för lång och att förberedelsen borde ha kunnat koncentreras mer. Med dessa synpunkter avslutas ärendet. Fråga om uppgift om tidpunkten och sättet för doms meddelande skall antecknas vid ett sammanträde (Dnr 776-2003) I en anmälan till JO ifrågasatte R.J. tingsrätts (numera ) handläggning av ett brottmål. Dagboksblad, sändlista, anteckningar vid huvudförhandling i brottmål samt dom i tingsrättens mål fordrades in och granskades. Av de infordrade handlingarna framgick att huvudförhandling i målet som gällde olaga hot m.m. hölls . R.J. var målsägande. Tf. lagmannen var rättens ordförande. Ärendet remitterades till tingsrätten som anmodades att lämna upplysning- ar och yttra sig enligt bl.a. följande. Av de handlingar som granskats framgår inte sättet för domens meddelande. a)Framgår detta av någon annan handling i målet? b)På vilket sätt meddelades domen? c)Om domen avkunnades, skedde detta i parternas närvaro? Tingsrätten (lagmannen ) instämde i vad rådmannen hade anfört i ett bifogat yttrande. Fråga om sättet för domens meddelande Det framgår inte av någon handling i akten på vilket sätt domen avkunna- des/meddelades. Detta är en uppgift som inte behöver antecknas enligt 6 kap. 3 § första stycket . Uppgiften är knappast av sådant slag att den skall antecknas enligt punkten nio i nämnda lagrum. Domen är daterad som huvudförhandling hölls i målet. Enligt anteckningarna från huvudförhandlingen avslutades denna . Förhandlingen tog än som planerats. Sannolikt har par- terna underrättats om att dom kommer att avkunnas , eftersom en huvudförhandling i annat mål hölls mellan och . Enligt anteckningarna från huvudförhandlingen i detta mål avkun- nades dom i parternas närvaro efter förhandlingen. Domen bör ha avkunnats strax efter och har det högst sannolikt inte funnits några parter närvarande. 2 004 /0 5:JO1 I ett beslut anförde chefsJO följande. Av utredningen har framkommit att tingsrätten höll huvudförhandling i målet och att domen är daterad . Tingsrätten har upplyst att det är sannolikt att parterna vid huvudförhandlingen underrättades om att dom skulle avkunnas och att denna högst sannolikt avkunnades i parternas utevaro. Sättet för domens meddelande framgick emellertid inte av anteckningarna förda vid förhandlingen, dagboksbladet eller av någon annan handling i akten. Enligt tingsrättens uppfattning är det inte en sådan uppgift som behöver antecknas. I 6 kap. 3 § första stycket (RB) regleras i nio punkter vad som skall antecknas vid ett sammanträde för bl.a. huvudförhandling i brott- mål. I de första åtta punkterna anges att vissa särskilda uppgifter såsom tid och ställe för sammanträdet, vilka som deltar m.m. skall noteras. I punkten nio föreskrivs att det som i övrigt förekommer vid ett sammanträde, i den mån det kan ha betydelse för parterna eller för högre rätt, skall antecknas. Anteckningar från en huvudförhandling behöver inte innehålla en redogö- relse för förhandlingens gång. Det är dock viktigt att man i efterhand kan få besked bl.a. om vilka beslut som rätten har fattat under förhandlingen. Detta skall framgå av målregistret eller av en handling i akten eller, om ett protokoll behövs, av detta (jfr prop. 1999/2000:26 s. 76). Vid en huvudförhandling skall rätten ge parterna besked om såväl sättet som tidpunkten för domens meddelande. Ett sådant besked är enligt min me- ning en uppgift som, med tillämpning av 6 kap. 3 § första stycket 9 RB, lämp- ligen bör antecknas, om inte annat för att underlätta en eventuell granskning i efterhand av vad som skett i målet. Likaså anser jag att det av samma skäl är lämpligt att när dom avkunnas det antecknas huruvida detta skett i parternas närvaro eller inte. Jag noterar att det av tingsrättens yttrande framgår att an- teckning i dessa avseenden gjorts i det mål i vilket huvudförhandling hölls efter huvudförhandlingen i det mål som anmälan avser. Jag kan likväl inte kritisera tingsrätten för att den i detta mål gjort en annan bedöm- ning. Långsam handläggning av ett ärende i en hovrätt; och justitieutskottet uppmärksammas på det bekymmersamma läget i hovrätten (Dnr 1647-2003) I en anmälan som inkom till JO ifrågasatte L.G. bl.a. om Hovrättens över och handläggning av ärende uppfyllde de krav som kan ställas på domstolen vad gäller skyndsamhet och saklighet. 2 004 /0 5:JO1 Dagboksblad och handlingarna i hovrättens ärende samt tingsrätts (nu ) beslut i ärende infordrades och granskades. Av handlingarna framkom i huvudsak följande. Genom beslut förlängde tingsrätten T.S:s uppdrag som förvaltare enligt 3 § samägan- derättslagen av en viss fastighet t.o.m. . Hans överklagandeskrift inkom till hovrätten och ärendet var ännu inte avgjort. Anmälan remitterades till Hovrätten över och för upplys- ningar om och yttrande över anledningen till att ärendet ännu inte var avgjort. Hovrätten (hovrättspresidenten ) inkom med yttrande till vilket var fogat ett yttrande från hovrättslagmannen . Ärende kom in till hovrätten . Efter skriftväxling utfärdades bevisföreläggande för L.G. Att skriftväx- lingen drog ut synes ha samband med bl.a. att L.G. oombedd av- gav genmäle på motpartens svarsskrift, vilket i sin tur föranledde motpar- ten att yttra sig på nytt. inkom med bevisuppgift. Utöver att uppge viss bevisning bad L.G. att få avvakta med att inkomma med slutlig bevis- uppgift. Han hemställde också att hovrätten skulle utfärda föreläggande för motparten i visst avseende. upprepade han skrift- ligen sin begäran om föreläggande för motparten. De båda sistnämnda skrifterna skickades för kännedom till motparten, som förklarade att han inte hade något ytterligare att tillägga. Det kan hävdas att ärendet därmed var klart för avgörande. Å andra sidan hade L.G. i sin överklagandeskrift begärt förhandling med uppta- gande av muntlig bevisning och företagande av syn. Denna begäran har han inte senare frånfallit. Det kan därmed ifrågasättas om inte ärendet först borde ha föredragits på frågan huruvida förhandling skulle hållas i enlighet med bestämmelsen i 14 § lagen (1996:242) om domstolsären- den. Oavsett hur det förhåller sig därmed, överlämnades ärendet till en sär- skild föredragningsgrupp, som under hösten 2002vintern 2003 bistod avdelningen med att försöka bringa ned balanserna i föredragningsmål. Emellertid räckte tiden inte till för föredragning av ifrågavarande ärende, och när gruppen upplöstes lämnades det tillbaka till den ordinarie bered- ningsenheten. Därefter åtog sig rotelinnehavaren att själv läsa in och föredra ärendet, och det överlämnades till denne. Emellertid hann inte heller han att bli färdig med ärendet innan han lämnade avdelningen . Sedan har ärendet legat hos beredningsenheten utan att några nya åt- gärder har vidtagits. Ärendet är inte av komplicerat eller vidlyftigt slag och borde ha kun- nat avgöras tidigare, även om man beaktar att L.G:s processföring må ha försenat handläggningen. Inte minst med hänsyn till att överklagandet avsåg ett tidsbegränsat förordnande, där man började närma sig utgången av beslutets giltighetstid, hade det funnits skäl att påskynda ett ställnings- tagande till om ärendet skulle företas till förhandling eller till avgörande. 2 004 /0 5:JO1 Hanteringen måste emellertid ses mot bakgrund av den mycket hårda arbetsbelastning som har rått på avdelningen under ifrågavarande tidspe- riod. I det avseendet vill jag hänvisa till mitt yttrande i JO:s ärende dnr 3155-2002 och tillägga att i ett inspektionsmeddelande påtalat brister i hovrättens arbetsmiljö bl.a. genom att ar- betsbelastningen för hovrättsfiskaler/assessorer är så hög att den riskerar att öka ohälsan i verksamheten. Enligt verket verifieras förhållandet i viss mån av befintlig sjukstatistik, som man tagit del av. För hård arbetsbe- lastning leder inte bara till utdragna handläggningstider. Den medför också ökad risk för tveksamma prioriteringar och andra misstag. Sammanfattningsvis kan den långa tidsutdräkten tillskrivas dels L.G:s egen processföring (om än i mindre grad), dels att befattningshavare som åtagit sig att läsa in och föredra ärendet inte hunnit med detta. Sistnämn- da förhållande är uteslutande att hänföra till den alltför stora arbetsbördan i hovrätten. Slutligen skall upplysas att ärendet numera har avgjorts. Detta är det tredje JO-ärendet på som rör långsam hand- läggning av mål på hovrätten. De tidigare ärendena har hos JO dnr 1189- 2001 och 3155-2002. Jag hänvisar till vad som i dessa ärenden yttrats av mig och av hovrättslagmännen . Hovrätten har dragits med alltför höga balanser och en därav betingad otillfredsställande åldersstruktur på må- len. Det har funnits och finns alltjämt ett inte obetydligt antal mål i vilka parterna har fått vänta alltför på ett avgörande. När den innelig- gande stocken av mål på detta sätt har en ogynnsam struktur uppkommer svårigheter att hålla en rimlig överblick över målen och att göra adekvata prioriteringar mellan dem. Personalen har fullt upp med att hålla näsan över vattnet. När man då utifrån granskar ett enskilt gammalt mål låter det sig alltid sägas att detta mål borde man ha klarat av för länge sedan. Det är bara det att det kan finnas en mängd andra mål som det ter sig minst lika angeläget att avverka och alla har man inte orkat med. Det är tydligt att det inte går att få en rättvisande bild av målhanter- ingen på en domstol genom att enbart granska enstaka mål. Jag har i yttrandet i ärendet 1643-2001 beskrivit hur det ökade antalet mål med lång förhandlingstid och med häktade påverkar arbetet på hov- rätten med svårigheter i form av överbelastning och stress som följd. Jag skall inte upprepa detta. Jag vill dock framhålla att den gängse bedöm- ningen ute på avdelningarna lär vara att man till varje pris vill undvika att få en hög balans på huvudförhandlingsmål, eftersom man vet att en sådan balans är utomordentligt svår att komma till rätta med. Detta i sin tur har till följd att ett föredragningsmål av icke förturskaraktär, som är aktuellt i detta ärende, tenderar att få en mer styvmoderlig behandling. Hovrätten försöker på olika sätt att komma till rätta med arbetssitua- tionen. Ett led i dessa strävanden var den omorganisation som gjordes då antalet avdelningar minskades från fem till tre. Ett av syf- tena bakom denna var att söka skapa avdelningar som var både mer ro- busta och mer flexibla än de gamla. Den nya organisationen har både för- och nackdelar som det skulle föra alltför långt att redovisa i detta sam- manhang. Så mycket står dock klart att de nya större avdelningarna står bättre rustade än de gamla att tåla de påfrestningar som tillförseln av sto- ra och brådskande mål kan innebära. Skapandet av storavdelningarna har gett möjlighet att organisera arbetet på annat sätt . Avdelning- arnas rutiner och arbetsformer är också mer eller mindre ständigt föremål för diskussion och omprövning ur effektivitetssynpunkt. 2 004 /0 5:JO1 Ett annat sätt att upprätthålla avverkningen är att anlita pensionerade domare. Hovrätten utnyttjar denna möjlighet i betydande omfattning. Det kan självfallet läggas olika synpunkter på detta. Kvar står dock att det är smidigt och förhållandevis billigt att förstärka hovrätten på detta sätt t.ex. vid arbetstoppar när förtursmål skall pressas in i en redan välfylld agen- da. Hjälpen från pensionärerna innebär att tidigare utsatta mål inte behöver ställas in. Hovrätten lämnar också förstärkningar till avdelningar för att möjliggöra insatser för avarbetning av balanser av föredragningsmål. Inriktningen på arbetet för att få en bättre och mer överblickbar mål- struktur har varit att söka minska det totala antalet mål och då särskilt fo- kusera på de äldre målen. Resultat av detta kan redovisas genom följande jämförelse som tar sikte på balansen vid omorganisationen och balansen . Den totala balansen har minskat från 1 321 till 1 098. Antalet balanserade mål äldre än har sjunkit från 627 till 371. Balansen av mål äldre än har minskat från 197 till 145. Utvecklingen har varit lyckosam. Hovrätten har en betydligt Det färre antalet mål ger möjlighet till en större överblick och en bättre kunskap om de enskilda målen. Risken för att mål opåkallat blir liggande obehandlade har minskat. Som nämnts ovan har emellertid hovrätten alltjämt en för hög balans med alltför många gamla mål. Dessutom är balansen på de olika avdel- ningarna alltför ojämn. I syfte att i någon mån rätta till detta kommer en särskild föredragningsgrupp att inrättas på en avdelning . Hov- rättens ambition är sålunda att ytterligare förbättra målsituationen. De goda resultat rent målmässigt som hovrätten har kunnat uppvisa har haft ett pris. Arbetsbelastningen har varit utomordentligt hög. Personalen har då slitit ont. Det finns tydliga tecken på stress och utmatt- ningstendenser inom flera personalkategorier. Per har varit inne på detta i sitt yttrande. Ytterst handlar hovrättens möjligheter att prestera fullgoda arbetsre- sultat inom rimlig tid om resurser. Hovrätten vill passa på tillfället att fäs- ta JO:s uppmärksamhet på de mycket kraftiga besparingar som domstols- väsendet av allt att döma står inför.