frsrdg · GS04JO1 · 2005-01-01 00:00:00 — Åtgärden att inte ange de misstänkta personernas namn i häktningsbesluten I anmälan har också framförts att åtgärden att hemlighålla de frihetsberövades identiteter även efter att de häktats borde utredas. Jag har denna dag i ett be- slut i ett annat ärende (dnr 4213-2002) uttalat mig i den frågan. Vad som kommit fram i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något utta- lande från min sida. Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som ligger i det ovan sagda. 2 004 /0 5:JO1 En tingsrätts åtgärd att vid en häktningsförhandling besluta om s.k. medhörning samt i häktningsbeslutet hemlighålla den häktades identitet m.m. (Dnr 4213-2002) I en anmälan till JO framförde advokaten , såsom ombud för C., kritik mot . Hovrätten hade vid en häktningsförhandling offentliggjort en misstänkts namn utan att lämna någon närmare förklaring till detta trots att såväl P.S. som åklagaren hade begärt att namnet, som vid tingsrätten inte offentliggjordes, skulle hållas hemligt. Handlingar i mål samt dagboksblad och protokoll från häktningsförhandling i tingsrätts mål infordrades och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. följande. Häktningsförhandlingen vid tingsrätten hölls . Saken gällde grovt spioneri alternativt grovt företagsspioneri. I protokollet angavs som misstänkt hemlig C som därefter benämndes C. Sedan tingsrätten påropat målet uppgav C. att han inte ville att hans identitet skulle offentliggö- ras. C. sattes därför med medhörning i häktesrummet. Förhandlingen var alltjämt offentlig. Åklagaren framställde häktningsyrkande och yrkande om att förhandlingen fortsättningsvis skulle hållas inom stängda dörrar samt att förordnande enligt 5 kap. 4 § skulle meddelas. Försvararen uppgav att C. bestred häktningsyrkandet men att han inte hade någon erinran mot att förhandlingen hölls inom stängda dörrar. Tingsrätten beslutade med stöd av 5 kap. 1 §, 2 kap. 1 och 2 §§ samt 9 kap. 17 § sekretesslagen att för- handlingen skulle hållas inom stängda dörrar. Sedan förhandlingen åter för- klarats offentlig meddelade tingsrätten i beslut bl.a. att C var på sannolika skäl misstänkt för grovt företagsspioneri och att han förklarades häktad. I beslutet förordnade tingsrätten vidare enligt 5 kap. 4 § att uppgifter i sak och uppgifter om C:s identitet som lämnats under förhandling- en inte fick uppenbaras samt att detta förbud skulle gälla tills rätten meddela- de något annat. C. överklagade häktningsbeslutet. Efter viss skriftväxling i hovrätten, var- vid den häktade genomgående benämndes C., hölls en häktningsförhandling i målet. Av protokollet från häktningsförhandlingen i hovrätten kunde följande utläsas. Som misstänkt angavs den häktade med namn och personnummer. Sedan rätten konstaterat att det inte fanns något hinder mot förhandlingen beslutades, på begäran av åklagaren, att denna skul- le hållas inom stängda dörrar. Efter enskild överläggning meddelade hovrät- ten att förhandlingen åter var offentlig och avkunnade i parternas närvaro sitt beslut i vilket överklagandet avslogs. Den namngivne häktade var på sannoli- ka skäl misstänkt för grovt företagsspioneri och det förelåg såväl flykt- som kollusionsfara. Vidare förordnade hovrätten att uppgifter som förebringats 2 004 /0 5:JO1 under förhandlingen och för vilka sekretess gällde enligt 5 kap. 1 § sekre- tesslagen inte fick uppenbaras. Förbudet skulle gälla tills något annat medde- lades. Anmälan remitterades till för upplysningar och yttrande om handläggningen av häktningsförhandlingen . Av upp- lysningarna skulle framgå vilka rättsliga överväganden som gjordes vid hand- läggningen av sekretessfrågorna. Hovrätten (hovrättspresidenten ) inkom med ett yttrande i vilket hänvisades till de upplysningar och det yttrande som lagmannen lämnat i ett bifogat yttrande. För egen del anförde att han inte hade något att tillägga till de bedömningar i fråga om rättstil- lämpning och rutiner som gjorts i yttrandet. uppgav bl.a. följande. Av överklagandet och tingsrättens akt i målet framgick att bl.a. uppgiften om den misstänktes namn hade belagts med sekretess. Under målets be- redning i hovrätten hade framkommit att det var av främst utredningsskäl som uppgiften hade sekretessbelagts eftersom ett avslöjande av namnet skulle kunna leda till att det blev känt vilken typ av hemliga uppgifter som misstänktes ha lämnats ut. Innan förhandlingen avslutades och hovrätten höll enskild överlägg- ning tillfrågades åklagaren och den offentlige försvararen om hur de såg på frågan om sekretess för namnuppgiften. Åklagaren upplyste då om att det inte längre av utredningsskäl fanns anledning till sekretess. Den enda möjliga sekretessbestämmelse som skulle kunna komma i fråga var enligt åklagaren 9 kap. 17 § sekretesslagen men han hade inte någon egentlig uppfattning i frågan. P.S. angav endast att hans klient inte hade något önskemål om att dennes namn skulle offentliggöras. Påståendet i P.S:s anmälan till JO om att båda parter begärde att namnet även fortsättnings- vis skulle hållas hemligt är således felaktigt. Under sin överläggning kom hovrätten fram till att det inte fanns skäl för att behålla sekretessen för namnuppgiften. Utgångspunkten för hov- rättens ställningstagande var att de beslut en domstol meddelar så långt som det över huvud taget är möjligt skall vara offentliga. Detta gäller i särskilt hög grad själva slutet; jfr 12 kap. 4 § andra stycket sekretessla- gen. Att en misstänkt inte har något önskemål om att hans namn skall of- fentliggöras torde i och för sig inte vara ovanligt men utgör inte skäl för sekretess. Inte heller av annan anledning kunde hovrätten finna att det fanns tillräckliga skäl att behålla sekretessen för namnuppgiften med till- lämpning av 9 kap. 17 § sekretesslagen. Hovrättens ställningstagande kom inte till uttryck på annat sätt än att hovrätten, då beslutet i häktnings- frågan avkunnades, lämnade uppgift om vem beslutet avsåg. Något sär- skilt beslut i frågan meddelades således inte och bedömdes heller inte er- forderligt med hänsyn till regeln i 12 kap. 4 § första stycket sekretessla- gen. Eftersom tingsrätten inte hade skilt målet från sig och därvid meddelat beslut enligt 12 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen saknades enligt vår bedömning anledning för hovrätten att uttala sig om sekretess som allt- jämt skulle bestå. Ärendet remitterades därefter till för upplysningar och yttrande om vilka rättsliga överväganden som gjordes vid handläggningen av 2 004 /0 5:JO1 sekretessfrågor och frågan om s.k. medhörning i samband med tingsrättens häktningsförhandling , där misstänkte hemlig C för- klarades häktad. Tingsrätten (lagmannen ) inkom med ett yttrande som hänvisa- de till de upplysningar som lämnats i ett bifogat yttrande från chefsrådmannen . upplyste att hon inte hade något att tillägga. Jag var ordförande vid häktningsförhandlingen i tingsrättens mål De rättsliga överväganden som tingsrätten gjorde i de frågor som JO aktualiserat var följande. Enligt 9 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess bl.a. för uppgift om enskilds personliga förhållanden i utredning enligt bestäm- melserna om förundersökning i brottmål om det inte står klart att uppgif- ten kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Sekretessen gäller enligt 12 kap. 1 § samma lag också hos domstolen. En namnuppgift torde vara att hänföra till enskilds personliga förhål- landen. C var angelägen om att hans identitet inte skulle offentliggöras. Målet var uppmärksammat och föremål för ett stort massmedialt intresse. I det läge som rådde var det naturligtvis osäkert om misstankarna mot C skulle leda fram till åtal. Mot denna bakgrund och den presumtion för sekretess som ifrågavarande s.k. omvända skaderekvisit innebär fann tingsrätten att uppgiften om C:s namn inte borde offentliggöras. Samti- digt ansåg tingsrätten att det var angeläget att i möjligaste mån ge all- mänheten tillträde till förhandlingen. Av den orsaken fick allmänheten tillträde till den del av förhandlingen då yrkanden och inställning avgavs samt beslut meddelades medan tingsrätten medgav att C från ett angrän- sande rum fick lyssna på vad som förekom (s.k. medhörning) med för- svararen närvarande inne i tingssalen. Under större delen av förhandling- en som alltså hölls inom stängda dörrar var C givetvis på plats i tingssa- len. Tingsrättens beslut att hålla förhandlingen, utom vad avsåg yrkandena, inställningen samt tingsrättens beslut, inom stängda dörrar grundade sig på att tingsrätten så som anges i 5 kap. 1 § fann att det kunde antagas att det vid förhandlingen skulle komma att förebringas uppgifter som omfattas av sekretess. De sekretessbestämmelser som be- dömdes komma i fråga var, såsom angivits i protokollet, 5 kap. 1 §, 9 kap. 17 § samt 2 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen. Hänvisningen till de två sistnämnda lagrummen tog sikte på att brottsmisstankarna avsåg bl.a. brott mot rikets säkerhet i vilket diplomater tillhörande främmande lands beskickning kunde vara inblandade. I det låg enligt tingsrättens mening att, vilket ju inte krävs för att hålla en förhandling inom stängda dörrar om sekretess gäller enligt de två förstnämnda bestämmelserna, det var av synnerlig vikt att uppgifterna inte röjdes. Dessutom kunde andra sekre- tessbestämmelser, t.ex. 8 kap. 18 § sekretesslagen med hänsyn till att misstankarna alternativt avsåg företagsspioneri, komma i fråga. Tingsrät- ten har dock i det kortfattade protokollet från häktningsförhandlingen nöjt sig med att hänvisa till de fyra tidigare nämnda sekretessreglerna. Jag kan inte finna annat än att det varit korrekt av tingsrätten att inte offentliggöra namnet på C. Det är för övrigt inte ovanligt att tingsrätten med hänsyn till 9 kap. 17 § sekretesslagen kommer fram till att namn på misstänkta inte skall offentliggöras. Åtgärden att samtycka till att C ge- nom medhörning fick lyssna på delar av förhandlingen var ett sätt att lösa en konflikt mellan motstående intressen. Alternativet, om C:s identitet skulle hållas hemlig, hade varit att hålla förhandlingen i sin helhet inom 2 004 /0 5:JO1 Tingsrätten fann att det valda förfaringssättet var att före- dra, även om det saknar direkt stöd i författning. I ett beslut anförde chefsJO bl.a. följande. Av 2 kap. 11 § andra stycket och 12 § regeringsformen (RF) framgår att för- handlingar vid domstol skall vara offentliga om inte annat föreskrivs i lag. I 5 kap. 1 § (RB) föreskrivs bl.a. följande. Förhandling vid domstol skall vara offentlig. Kan det antas att vid förhandling kommer att förebringas uppgift, för vilken hos domstolen gäller sekretess som avses i sekretesslagen (1980:100) (SekrL) får rätten, om det bedöms vara av synner- lig vikt att uppgiften inte röjs, förordna att förhandlingen i vad den angår uppgiften skall hållas inom stängda dörrar. I vad avser domstolsförhandlingar under förundersökning i brottmål eller därmed likställt mål eller ärende, får också i andra fall förhandling hållas inom stängda dörrar, om sekretessen gäller enligt 5 kap. 1 eller 7 § eller 9 kap. 17 § SekrL. I 5 kap. 1 § SekrL anges bl.a. att sekretess gäller för uppgift som hänför sig till förundersökning i brottmål och angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Enligt 9 kap. 17 § första stycket SekrL gäller sekretess för uppgift om en- skilds personliga och ekonomiska förhållanden, om inte annat följer av 18 §, bl.a. i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål och i angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i an- nan verksamhet för att förebygga brott, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Sekretessen enligt 9 kap. 17 § första stycket SekrL gäller inte beträffande beslut huruvida åtal skall väckas, beslut om att förundersökning inte skall inledas eller beslut om att förundersökning skall läggas ned (9 kap. 18 § första stycket SekrL). Sådan sekretess upphör, med vissa undantag, vidare att gälla om uppgiften lämnas till domstol med anledning av åtal (9 kap. 18 § andra stycket SekrL). I 2 kap. 1 och 2 §§ SekrL finns bestämmelser om utrikes- respektive för- svarssekretess. Erhåller domstol i sin rättskipande eller rättsvårdande verksamhet från domstol eller annan myndighet uppgift som är sekretessbelagd där, gäller sekretessen också hos domstolen (12 kap. 1 § första stycket SekrL). I 12 kap. 3 § första stycket SekrL föreskrivs att sekretess för uppgift i mål eller ärende i domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet upphör att gälla i målet eller ärendet, om uppgiften förebringas vid offentlig förhandling i samma mål eller ärende. Detta gäller dock inte sekretess enligt 5 kap. 6 § SekrL. Förebringas sekretessbelagd uppgift som avses i 12 kap. 3 § första stycket SekrL vid förhandling inom stängda dörrar, består sekretessen enligt paragrafens andra stycke under den fortsatta handläggningen, om domstolen 2 004 /0 5:JO1 inte förordnar annat. Sedan domstolen skilt målet eller ärendet från sig, består sekretessen endast om domstolen i domen eller beslutet har förordnat om det. Fullföljs talan i mål eller ärende vari domstol har meddelat förordnande om att sekretess för uppgift skall bestå, skall den högre rätten pröva förordnandet när den skiljer målet eller ärendet från sig. Av 12 kap. 4 § SekrL framgår bl.a. att sekretess för uppgift i mål eller ärende i domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet upphör att gälla i målet eller ärendet, om uppgiften tas in i dom eller annat beslut i samma mål eller ärende, om inte domstolen i domen eller beslutet har förordnat att sekre- tessen skall bestå. Förordnande att sekretessen skall bestå får inte omfatta domslutet eller motsvarande del av annat beslut, såvida inte rikets säkerhet eller annat intresse av synnerlig vikt oundgängligen påkallar det. Angår målet eller ärendet någons civila rättigheter och skyldigheter eller anklagelse mot någon för brott, gäller dessutom att förordnande som omfattar domslut eller motsvarande del av annat beslut får meddelas endast om riket befinner sig i krig eller krigsfara eller andra utomordentliga, av krig föranledda förhållan- den råder. Fullföljs talan mot dom eller beslut vari domstol har meddelat ett sådant förordnande som har sagts, skall den högre rätten pröva förord- nandet när den skiljer målet eller ärendet från sig. Frågan om s.k. medhörning Då häktningsförhandlingen vid tingsrätten inleddes uppgav C. att han inte ville att hans identitet skulle offentliggöras. Tingsrätten medgav att C. från ett angränsande rum fick lyssna på vad som förekom vid förhandlingen i den del förhandlingen var offentlig, dvs. då yrkanden och inställning avgavs samt då beslut meddelades. Av tingsrättens yttrande framgår att rätten fann att uppgif- ten om C:s namn skulle omfattas av sekretess med stöd av 9 kap. 17 § och 12 kap. 1 § SekrL och att det var angeläget att i möjligaste mån ge allmänheten tillträde till förhandlingen samt att alternativet till s.k. medhör- ning hade varit att låta förhandlingen i sin helhet hållas inom stängda dörrar. Eftersom principen om förhandlingsoffentlighet även gäller vid häktnings- förhandlingar bör domstolarna vara noga med att förordna om stängda dörrar endast under de delar av förhandlingen då det verkligen är befogat (jfr Edel- stam, Offentlighet och sekretess i rättegång, s. 157 och JO 1985/86 s. 90). Det var således korrekt att tingsrätten lät vissa delar av häktningsförhandlingen vara offentliga. Offentligheten sattes emellertid i viss mån ur spel genom rättens beslut om s.k. medhörning. Termen medhörning förekommer inte i utan är ett ut- tryck som används för att beteckna den möjlighet som domstolarna har att låta en person avlyssna ett förhör med hjälp av högtalare i ett angränsande rum. Den rättsliga grunden för detta förfarande finns i bl.a. 36 kap. 18 § och 37 kap. 3 § första stycket RB. Dessa bestämmelser tar sikte på situationer där det kan antas att en person av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen 2 004 /0 5:JO1 på grund av en parts eller åhörares närvaro eller att parten eller åhöraren hind- rar personen i sin berättelse. I en sådan situation får rätten förordna att parten eller åhöraren inte får vara närvarande vid förhöret. En berättelse som på detta sätt lämnats i en parts frånvaro skall återges i behövlig omfattning när parten åter är närvarande. Ett alternativ till det sistnämnda är att förordna om med- hörning beträffande den frånvarande personen. Som sagts i det föregående krävs lagstöd för att göra undantag från princi- pen om förhandlingsoffentlighet. Som tingsrätten också anfört i sitt yttrande saknades författningsstöd för åtgärden att låta C. vara frånvarande från häkt- ningsförhandlingen i syfte att hemlighålla dennes identitet. Det fanns därför inte något utrymme för en sådan praktisk lösning av den konflikt som tings- rätten ansåg föreligga. Tingsrätten hade i stället haft att ta ställning till om förhandlingen skulle vara offentlig eller om förutsättningar förelåg för att förordna om stängda dörrar enligt 5 kap. 1 § RB. Rätten förordnade med stöd av 5 kap. 1 § RB och 5 kap. 1 §, 9 kap. 17 § samt 2 kap. 1 och 2 §§ SekrL att förhandlingen i viss del skulle hållas inom stängda dörrar. Jag har ingen anledning att ifrågasätta detta beslut. Som nämnts i det föregående ansåg tingsrätten att uppgiften om C:s namn omfattades av sekretess enligt 9 kap. 17 § SekrL. I protokollet från häktnings- förhandlingen benämndes C. genomgående hemlig C eller C. Den häkta- des identitet framgick således inte av beslutet. I 9 kap. 17 § SekrL regleras sekretessen till skydd för enskildas intresse under bl.a. förundersökningar. Enligt bestämmelsen gäller sekretess för upp- gift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstå- ende lider skada eller men. En namnuppgift eller en uppgift om personnum- mer är att hänföra till den enskildes personliga förhållanden och kan således omfattas av sekretess med stöd av detta lagrum. Det är också tydligt att den misstänkte eller någon honom närstående skulle kunna lida men av att hans namn eller personnummer offentliggörs under en förundersökning. Under en förundersökning kan uppgiften om den misstänktes namn och personnummer dessutom omfattas av sekretess med stöd av andra bestämmelser, t.ex. av utredningsskäl enligt 5 kap. 1 § första stycket SekrL. Den fråga som är aktuell i detta ärende är i vilken mån uppgiften om den misstänktes identitet kan omfattas av sekretess i ett avgörande meddelat av en domstol. Av bestämmelsen i 12 kap. 4 § andra stycket SekrL framgår att ett förord- nande, att sekretess för en uppgift i ett mål eller ärende i en domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet skall bestå, inte får omfatta domslutet eller motsvarande del av annat beslut, såvida inte rikets säkerhet eller annat intresse av synnerlig vikt oundgängligen påkallar det. Angår målet anklagelse mot någon för brott, gäller dessutom att ett sekretessförordnande som omfattar domslut eller motsvarande del av annat beslut får meddelas 2 004 /0 5:JO1 endast om riket befinner sig i krig eller krigsfara eller andra utomordentliga, av krig föranledda förhållanden råder. I förarbetena till sekretesslagen uttalas att det från rättssäkerhetssynpunkt är av stor vikt att domstolarnas handläggning och beslut i så stor utsträckning som möjligt är underkastade offentlig insyn (prop. 1979/80:2 Del A, s. 92). I fråga om själva domslutet eller motsvarande del av annat domstolsbeslut än dom är från rättssäkerhetssynpunkt intresset av offentlighet särskilt starkt. Möjligheten att med sekretess omgärda denna del av domstolarnas domar och beslut bör därför vara starkt begränsad (s. 103). I förarbetena till 12 kap. 4 § SekrL har inte särskilt berörts vad som åsyftas med uttrycket domslutet eller motsvarande del av annat beslut. Frågan är då hur detta uttryck skall tolkas vid handläggningen av brottmål. I 30 kap. 5 § första stycket RB anges att en brottmålsdom i skilda avdel- ningar skall ange domstolen samt tid och ställe för domens meddelande, par- terna samt deras ombud eller biträden och den tilltalades försvarare, domslu- tet, parternas yrkanden och de omständigheter som dessa grundas på, och domskälen med uppgift om vad som är bevisat i målet. Ordet domslut i rätte- gångsbalken har således en snävt avgränsad innebörd. Att det förhåller sig på detta sätt framgår också av ett uttalande i kommentaren till att rätten i ett domslut måste ange såväl tillämpliga lagrum som brottets rätts- liga beteckning (Fitger, , Del 2, s. 30:13). Ett domslut i den bemärkelse som avses i 30 kap. 5 § första stycket RB omfattar således endast den uppräkning av lagrum, brottsrubriceringar, påföljd m.m. som görs i en fällande brottmålsdom och inte t.ex. uppgiften om vem som är tilltalad i må- let. Det kan emellertid enligt min uppfattning inte ha varit lagstiftarens avsikt att uttrycket domslutet eller motsvarande del av annat beslut i 12 kap. 4 § andra stycket SekrL skall tolkas på det snäva, tekniska sätt som har nämnts i det föregående. Man måste vid tolkningen av bestämmelsen beakta att syftet med den där föreskrivna inskränkningen i domstolarnas möjlighet att förordna om sekretess är att säkerställa offentlig insyn i domstolarnas avgöranden och ett därav följande skydd för den enskildes rättssäkerhet. För att detta syfte skall kunna tillgodoses måste också uppgiften i en brottmålsdom om den tilltalades identitet anses vara en sådan uppgift som omfattas av uttrycket domslutet eller motsvarande del av annat beslut i 12 kap. 4 § andra stycket SekrL. Det är uppenbart att offentlighets- och rätts- säkerhetsintressena inte skulle tillgodoses, om det enda som framgick av den offentliga delen av en brottmålsdom var att en icke namngiven person hade döms för ett visst brott till en viss påföljd. Intresset av insyn i brottmålsförfarandet såvitt gäller den tilltalades identi- tet säkerställs i själva verket också på annat sätt. Eventuell förundersöknings- sekretess till skydd för utredningsintresset enligt 5 kap. 1 § första stycket SekrL avseende den misstänktes identitet får sålunda anses upphöra senast när åtal väcks. Förundersökningssekretess till skydd för enskildas personliga och ekonomiska förhållanden enligt 9 kap. 17 § första stycket SekrL upphör enligt 9 kap. 18 § andra stycket samma lag med vissa speciella undantag att gälla om uppgiften lämnas till domstol med anledning av åtal. 2 004 /0 5:JO1 nämnas att den särskilda sekretess som i 9 kap. 16 § SekrL föreskrivs i fråga om vissa slags mål vid domstol enligt en uttrycklig bestämmelse i paragrafen inte gäller för uppgift om vem som är tilltalad. Eftersom det i detta ärende emellertid inte är fråga om domar utan om häktningsbeslut uppkommer frågan om vad som i 12 kap. 4 § andra stycket SekrL avses med uttrycket motsvarande del av annat beslut. Det kan till att börja med inte råda något tvivel om att uttrycket omfattar slutliga beslut. Om avsikten hade varit att bestämmelsen, utöver domar, skulle gälla endast i fråga om sådana beslut, hade detta emellertid kunnat uttryckas på ett enkelt sätt. Den tolkning som ligger närmast till hands är därför att lagstiftaren avsett att åtminstone vissa icke slutliga beslut också skall omfattas av bestämmelsen. Det förekommer att domstolar utformar beslut om förordnande av offentlig försvarare under en förundersökning på sådant sätt att den misstänktes identi- tet av hänsyn till dennes integritet inte framgår av själva slutet. Det kan enligt min mening inte med fog hävdas att ett sådant förfarande på ett oaccep- tabelt sätt kommer i konflikt med offentlighets- och rättssäkerhetsintressena.