frsrdg · GS04JO1 · 2005-01-01 00:00:00 — Skolan uttryckte också att man var orolig för att bo- stadsförhållandena påverkade pojkens skolgång. När får anmälningar görs det alltid en förhandsbedömning för att ta ställning till om en utredning måste inledas eller inte. Med anledning av detta träffade enhetschefen och socialsekreterare . för att göra en 2 004 /0 5:JO1 hade sin äldsta son M. med sig. Efter detta samtal blev det uppenbart att J:s skolsituation skulle fungera om familjens bostadssituation löses med ett fast boende. I samråd med soci- alnämndens ordförande beslutades att inte inleda utred- ning då resultatet av utredningen kunde förutses. För att lösa familjens bostadssituation började ekono- misektion att handlägga ärendet utifrån M.G:s ansökan om bidrag till hy- resskuld men utredningen kunde inte slutföras då M.G. inte inkom med nödvändiga underlag för ett ställningstagande. informerade Runstensskolan att J. fortfarande hade stor frånvaro men att det fungerade bra när han väl kom till skolan. Utredning enl. 11 kap. 1 § och 2 § inleddes med fokus på hur J:s skolsituation skall lösas trots att familjen har en mycket osäker boen- desituation. Denna utredning är ännu inte färdigställd. (Utredningen blev klar . Den låg till grund för en ansökan hos Länsrätten i län om att J. skulle beredas vård enligt LVU; JO:s anmärkning). bereddes tillfälle att yttra sig över nämndens remissvar. En kopia av nämndens remissvar översändes till M.G. Hon inkom därefter med ytterligare skrivelser. JO hade vid sin prövning tillgång till akter med anledning av klagomål från M.G. mot socialnämnden och till socialförvaltningens journal- anteckningar angående M.G. för tiden från till och den utredning angående J. som nämnden inledde och som blev klar . I ett beslut anförde JO följande. Enligt 5 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, skall socialnämnden bl.a. verka för att barn och ungdomar växer upp under goda och trygga förhållan- den och med särskild uppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och ung- domar som visat tecken till en ogynnsam utveckling. insatser för barn bygger på frivillighet från vårdnadshava- rens och, om den unge fyllt , från barnets sida. Under vissa förutsätt- ningar kan det bli aktuellt med tvångsvård. Regler härom finns i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Enligt 11 kap. 1 § SoL skall socialnämnden utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kän- nedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Av utredningen framgår att J. under sin uppväxt utsatts för stora påfrestning- ar. Det har bl.a. förelegat en långvarig tvist mellan föräldrarna rörande vård- naden om honom. har det också funnits betydande menings- motsättningar mellan M.G. och socialnämnden rörande familjens hjälpbehov med anledning av M.G:s funktionshinder och behov av bistånd till främst hyresskulder. om bistånd till en hyresskuld som då upp- gick till . arbetsutskott avslog ansökan den 2 004 /0 5:JO1 överklagade det beslutet till Länsrätten i som avslog överklagandet. Familjen . avhystes från sin bostad genom kronofogdemyndighetens för- sorg . godtog då ett erbjudande från socialförvalt- ningen om att bo på . Vid sitt besök där ansåg emellertid M.G. att boendet inte var godtagbart och uppgav att hon och J. skulle bo hos bekanta. Familjens bostadssituation synes därefter ha varit besvärlig. J:s frånvaro i skolan var omfattande. Vid en diskussion mellan och M.G. att hon inte kunde tänka sig att söka bostad i annan kommun än på grund av J:s skolgång och fritidsaktiviteter. före avhysningen av familjen ., inledde social- nämnden en utredning angående behovet av insatser för J. Utredningen blev klar . Den kom till stor del att avse frågan om ekonomiskt bistånd till familjen. Under rubriken anfördes avslutningsvis följande. Enligt utredares bedömning är J. mycket beroende av moderns livssitua- tion och prioriteringar. Så länge som modern enligt utredare gör många felprioriteringar men det inte finns grund för tvångsåtgärder, är det av stor vikt att man kan stödja modern i de sätt som står till förfogande. Ge- nom att erbjuda modern handikappanpassad lägenhet och, enligt modern, tillräckligt personligt stöd kan J:s situation stabiliseras. Utan kommunens hjälp tror utredare inte att modern på egen hand är kapabel att själv genomföra nödvändiga förändringar och då hennes hälsa blir allt sämre finns det stor risk att J. lever i en mycket instabil miljö både gällande boende och skola. Utredaren ansåg att nämnden skulle bevilja M.G. bistånd enligt § i för- utvarande socialtjänstlagen (1980:620) med avseende hennes skuld till hyresvärden så att hon skulle kunna erhålla en ny bostad. Nämndens arbets- och socialutskott delade inte utredarens bedömning. Ärendet avsluta- des utan någon insats från nämndens sida genom ett beslut . Huruvida det finns skäl att utge bistånd avseende en hyresskuld kan inte besvaras generellt. Om det är en barnfamilj som riskerar att avhysas eller som på grund av hyresskulder har svårt att finna en bostad skall socialnämnden vid ett beslut angående bistånd till skulden beakta det s.k. barnperspektivet. Detta kommer till uttryck i 1 kap. 2 § SoL (se 1 § fjärde stycket i den förutvarande socialtjänstlagen) där det stadgas att när åtgärder rör barn skall särskilt beak- tas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Att barnets intressen särskilt skall beaktas innebär inte att barnets bästa alltid skall vara avgörande för vilka beslut som fattas. Det s.k. barnperspektivet kan nämligen stå i strid med andra intressen. Det är dock angeläget att olika förslag till lösningar analyseras och vägs mot varandra i en beslutssituation. Barnets bästa skall därför alltid beak- tas, utredas och redovisas (prop. 1996/97:124 s. 99 f.). har tillsammans med länsstyrelserna genomfört ett projekt rörande hur barnperspektivet beaktas vid handläggningen av ärenden angåen- de ekonomiskt bistånd. I vid hand- läggning av ekonomiskt bistånd (2002) anförs bl.a. följande när det gäller barnfamiljers boende (s. 39 f.). 2 004 /0 5:JO1 Att få bo kvar i sitt bostadsområde kan vara viktigt för barn. Barn kan känna rädsla för att behöva flytta som följd av t.ex. föräldrarnas arbets- löshet. Att byta bostad och bostadsort är ofta en stor händelse för barn som vanligtvis rör sig inom ett ganska begränsat område. Barn och vuxna bygger upp lokala sociala nätverk som fungerar som en resurs, nätverk som måste byggas upp på nytt vid en flyttning. Det har visat sig att flytt- ningar , som innebär byte av kamrater och skola, kan få negativa konsekvenser för barns utbildningsgång. kan en flytt också vara spännande och positiv för ett barn och leda till nya sociala kontakter. Hyresskulder och vräkningar är något som berör barnen och där social- tjänsten måste ställa frågan hur detta påverkar barnens livssituation. Hur påverkar det familjen och barnen att, ibland vid upprepade tillfällen, leva i en otrygg situation, att inte veta om man får bo kvar eller om avhysning kommer att ske? Det är viktigt att hanterar dessa problem i ett tidigt skede och inte väntar in en vräkningssituation för att agera. Av- sikten med hyresvärdens meddelandeskyldighet till socialnämnden är att tidigt ge möjlighet att undersöka om det finns behov av so- cialtjänstens insatser. I och för sig kan man anta att det hade varit till fördel för J. om nämnden beslutat att utge biståndet. Som framgår av det anförda är barnets intres- se inte utslagsgivande i ett sådant fall och nämnden har att vid sin bedömning av biståndsfrågan väga in eventuella motstående intressen. Det ligger i sakens natur att detta kan vara en grannlaga uppgift. JO brukar inte anlägga syn- punkter på myndigheternas bedömningar i enskilda ärenden. Jag har inte funnit skäl att göra något avsteg från denna princip i förevarande fall. I sin skrivelse till anmälde M.G. socialnämn- den för barnmisshandel. Hon anförde bl.a. att kommunen var passiv när det gällde familjens akuta behov av bostad. I brevet lämnade hon vissa uppgifter angående bl.a. J:s hälsa och skolgång. översände M.G:s skri- velse till . Därvid angavs att önskade att få ta del av utredningen när den var klar. kom till socialnämnden in en anmälan från . Enligt anmälan hade J. omfattan- de frånvaro från skolarbetet. Skolan var orolig för att J:s bostadsförhållanden påverkade hans skolgång. Med anledning av skolans anmälan kallade socialförvaltningen M.G. till ett möte. Mot bakgrund av vad som kom fram vid det mötet fann nämnden inte skäl att inleda någon utredning angående J:s förhållanden. Jag vill framhålla att en utredning enligt 11 kap. 1 § SoL skall inledas utan dröjsmål. Det framstår därför som anmärkningsvärt att förvaltningen väntade innan den tog kontakt med M.G. Det är inte godtagbart att skolans anmälan blev liggande till slutet av terminen innan nämnden närmare övervägde om en utredning skulle inledas. Jag förutsätter att nämnden ser över sina rutiner så att liknande brister vid handläggningen av anmälningar enligt 14 kap. 1 § SoL inte upprepas. I sammanhanget finner jag skäl framhålla att om i sin egen- skap av tillsynsmyndighet förklarar att en socialnämnd bör inleda en utred- ning är detta naturligtvis en omständighet som starkt talar för att nämnden bör 2 004 /0 5:JO1 inleda en sådan. Nämnden är inte formellt bunden av uppmaningen. Eftersom socialnämnden i J:s fall inte fann skäl att inleda en utredning, borde nämnden dock ha underrättat om sitt ställningstagande, inte minst som hade begärt att få ta del av den utredning som förutsatte skulle komma att utföras. hade då fått möjlighet att utöva en mer aktiv tillsyn för att komma till rätta med eventuella fel i nämn- dens handläggning. När det gäller frågan om huruvida nämnden borde ha inlett en utredning med anledning av bl.a. skolans anmälan vill jag anföra följande. Nämnden erbjöd efter avhysningen M.G. och J. att bo på . ansåg emellertid att nämndens förslag om boende på inte var god- tagbart. har tidigare granskat den delen av nämndens handlägg- ning och det finns inte skäl för mig att här gå in på saken. I första hand har det självfallet ankommit på M.G. att själv försöka ordna ett annat boende för familjen. Såvitt framgår av utredningen kunde hon inte det och enligt vad hon själv uppgav försökte hon lösa situationen genom att hon och J. tillfälligt bodde hos olika bekanta. J. kom således att sakna ett fast och ordnat boende. ansvar för att bistå familjen ., och då i första hand J., har därför inte upphört genom nämndens erbjudande till M.G. om att få bo på . I den utredning angående J. som nämnden avslutade hade ut- tryckts viss oro för J:s förhållanden. hade nämn- den flera kontakter med M.G. angående familjens boende och med länsstyrel- sen angående handläggningen av ärendet. Däremot synes nämnden inte ha haft någon närmare inblick i hur J:s förhållanden var och hade utvecklats. Med hänsyn till osäkerheten rörande J:s boende och med beaktande av bl.a. M.G:s funktionshinder fanns det flera frågetecken som rörde under vilka förhållanden som J. levde. Mot bakgrund härav måste uppgifterna i M.G:s anmälan till och skolans anmälan till socialnämnden respektive ha varit ägnade att inge stor oro för J. Nämnden har i sitt yttrande anfört att det efter samtalet med M.G. var uppenbart att J:s skolsituation skulle fungera om familjens bostads- situation kunde lösas med ett fast boende. Enligt nämnden fanns det därför inte skäl att inleda en utredning eftersom resultatet av en sådan kunde förut- ses. Frågan om nämndens skyldighet att inleda en utredning har emellertid inte kunnat avgöras enbart utifrån att nämnden hade en klar uppfattning om vad som var grunden till bristerna i J:s skolgång. Nämnden har nämligen haft det yttersta ansvaret för J:s förhållanden fram till dess att familjen hade ett ordnat boende. Bostadsfrågan hade varit aktuell och det gick inte att bedöma när den skulle kunna lösas. Innehållet i M.G:s anmälan till och skolans anmälan till socialnämnden talade entydigt för att J:s förhållanden vara sådana att det kunde finnas en risk för att hans hälsa och utveckling skulle skadas. inledde en utredning . Den resulterade i att nämnden hos länsrätten ansökte om att J. skulle beredas vård med stöd av 2 004 /0 5:JO1 Det finns inte skäl för mig att anlägga några sypunkter på om J. skulle beredas sådan vård eftersom det är domstol som avgör den saken. När den aktuella utredningen utfördes hade J:s förhållanden sannolikt försämrats i förhållande till hans situation . Resultatet av den utredning som nämnden utförde visar på att nämnden borde ha försökt klarläg- ga behovet av insatser från beträffande J. Det är sammanfattningsvis anmärkningsvärt att nämnden inte redan i feb- ruari/inledde en utredning för att kunna bedöma vilka åtgärder som eventuellt kunde vara påkallade från sida för att stödja J. Om en socialnämnd underlåter att inleda en utredning angående behovet av insatser från sida för ett barn kan passiviteten aktualisera ansvar för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . Ställningstagandet till att i förevarande fall inte inleda en utredning grundades emellertid på en värde- ring av de omständigheter som nämnden kände till och de kompletterande uppgifter som inhämtades vid samtalet med M.G. Det ligger i sakens natur att det i ett sådant fall måste finnas utrymme för olika bedöm- ningar. Varje felbedömning bör inte föranleda straffansvar för den eller de som var ansvariga för ställningstagandet. Mot den bakgrunden finner jag inte skäl anta att någon befattningshavare vid nämnden eller dess förvaltning har gjort sig skyldig till tjänstefel. Det finns dock anledning att med stort allvar se på nämndens åsidosättande av sin utredningsskyldighet. Den syn som nämnden har haft på sin skyldighet att inleda en s.k. barna- vårdsutredning står inte i överensstämmelse med de höga krav som lagstift- ningen ställer på . Jag utgår därför från att vad jag har uttalat i detta beslut leder till en diskussion i socialnämnden och vid dess förvaltning om hur nämnden skall fullgöra sina åligganden när det gäller att klarlägga behovet av stödinsatser för barn i kommunen. Jag utgår vidare från att läns- styrelsen inom ramen för sin tillsyn av även fortsättningsvis kommer att ägna saken erforderlig uppmärksamhet. Eftersom mina uttalanden i beslutet rör det s.k. barnperspektivet vid hand- läggningen av ärenden inom och nämndens skyldighet att inle- da utredning av barns förhållanden finner jag skäl att tillställa Barnombuds- mannen en kopia av beslutet för kännedom. Fråga om en socialnämnd utan tillräckliga skäl hade inlett en s.k. barnavårdsutredning (Dnr 4110-2002) framförde i en anmälan till JO klagomål mot socialförvaltningen i kommun angående hanteringen av en anmälan om att barn for illa. Till anmälan fogades vissa handlingar, däribland delar av dom och protokoll från . Av anmälan och de bifogade handlingarna framgick bl.a. följande. har tre barn tillsammans med B.O. En vårdnads- och umgängestvist rörande barnen pågick vid . I interimistiska beslut den 13 feb- ruari 2002 respektive beslöt tingsrätten att 2 004 /0 5:JO1 inte förordna om umgänge för barnen med fadern. förordnade tingsrätten att vårdnaden om barnen skulle tillkomma M-L.W. ensam och att barnen hade rätt till umgänge med sin far med början höstlovet 2002. Vad tingsrätten förordnat om vårdnad och umgänge skulle gälla även för tiden till dess domen vunnit laga kraft. gjorde en anmälan till socialförvaltningen i Gäl- livare kommun om att barnen for illa då de inte tilläts ha kontakt med honom och då umgänge, fastställt i dom, förhindrats. I anledning av anmälan tillskrev socialförvaltningen M-L.W. och önskade få höra hennes syn på saken innan beslut togs om utredning skulle inledas eller ej. M-L.W., som ifrågasatte socialförvaltningens handläggning i denna del, anförde att B.O:s anmälan till socialförvaltningen gjordes innan barnens rätt till umgänge skulle infalla, att socialförvaltningen kände till att umgänget skulle påbörjas och att B.O. inte hade haft umgäng- esrätt före domen. informerades hon av sektionsledaren om att varit i kontakt med tingsrätten och fått beskedet att M-L.W. fortfarande hade gemensam vårdnad eftersom B.O. Enligt innebar detta att B.O. även hade rätt att få ta del av beslutet huruvida utredning skulle inledas eller ej. ifrågasatte om inte hade gjort sig skyldig till tjänstefel. Inledningsvis rekvirerades socialförvaltningens personakter rörande bar- nen. Därefter remitterades M-L.W:s anmälan till i kommun för utredning och yttrande. Utredningen skulle särskilt avse vilka frågor en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) skulle ha belyst. Sociala utskottet överlämnade ett tjänsteutlåtande som svar på remissen. I tjänsteutlåtandet anfördes huvudsakligen följande. framför i sin skrivelse till JO att hon är missnöjd över att vid anmälan till socialförvaltningen 021021 gjort bedömningen att båda föräldrar är vårdnadshavare och att därmed i brev 021031 skriver till M-L. att även fadern har rätt att ta del av beslutet huruvida ut- redning skall inledas eller ej. Om detta kan sägas att 021029 varit i kontakt med skat- tekontoret i och tingsrätten i för att kunna få be- kräftat om M-L. vid tillfället var ensam vårdnadshavare eller ej. Den in- formation som då lämnas först av skattekontoret är att båda föräldrarna har gemensam vårdnad om dottern . Vid den senare kontakten () med tingsrätten så uppges att den dom om enskild vårdnad som M- L. hänvisat till inte vunnit laga kraft i och med att fadern överklagat be- slutet till hovrätten. Någon uppgift om att tingsrättens beslut beträffande vårdnad och umgänge skall gälla även för tiden till dess domen vinner laga kraft, ges inte från tingsrätten. gör därmed, utifrån de uppgifter hon fått och som hon i god tro utgår ifrån är riktiga, den bedömningen att båda föräldrar fortfa- rande är vårdnadshavare och handlägger ärendet utifrån detta. 021125 när via skattekontoret i får information om tillägget i domen, att beslutet skall gälla även i avvaktan på att domen vinner laga kraft, så handläggs ärendet fortsättningsvis utifrån att modern är ensam vård- nadshavare. 2 004 /0 5:JO1 Beträffande vad som skulle ha belysts i en utredning enligt SoL 11 kap. 1 § så kan sägas att utgångspunkten skulle ha varit vad som fram- kom i anmälan 021021 dvs att dottern . far illa pga att hon hindras att hålla kontakten med sin far samt att det umgänge som finns fastställt i dom inte har kommit till stånd. Vid telefonkontakt med M-L.W. 021114 så ställer M-L. frågan vad som skall utredas och får då av socialsekretera- re information om handläggningen av ärendet (se kopia av journalanteckning 021114, här utelämnad, JO:s anm.). Informationen handlar om att man vill träffa M-L. för att resonera om innehållet i anmä- lan. skall få bemöta/ge sin syn på de inkomna uppgifterna i anmälan. Vidare informeras M-L. om att de inkomna uppgifterna från fadern, hen- nes egna uppgifter samt uppgifter utifrån tidigare kännedom i ärendet vägs samman och att beslut därefter tas huruvida utredning skall inledas eller ej. Slutligen kan sägas att 021210 beslutar, utifrån den kännedom som socialförvaltningen har i ärendet, att utredning jml SoL 11 kap. 1 § inte skall inledas. bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) skall socialnämnden utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. När nämnden får in en anmälan om att ett barn far illa skall den skyndsamt ta ställning till om någon åtgärd från nämndens sida kan vara på- kallad. En sådan s.k. förhandsbedömning grundas i första hand på innehållet i anmälan och förvaltningens tidigare kännedom om den som avses med anmä- lan. En viktig bedömning som alltid bör göras innan en utredning sätts i gång är huruvida påstådda sakförhållanden kan leda till någon åtgärd av nämnden. En utredning bör alltså inte inledas om det redan från början står klart att nämnden inte kan eller bör vidta några åtgärder. En utredning får inte bedri- vas för sin egen skull (se prop. 1979/80:1, Del A, s. 562). I en konflikt mellan föräldrar i frågor rörande barnen har fle- ra viktiga uppgifter. Nämnden skall agera utifrån vad som är bäst för barnen. I allmänhet bör förvaltningen försöka förmå föräldrarna att komma överens. I annat fall är det domstol som på talan av en förälder förordnar i frågor om vårdnad, boende och umgänge. För att säkerställa vad domstol förordnat lig- ger det närmast till hands att begära verkställighet hos länsrätten enligt be- stämmelserna i 21 kap. . kan framtvinga en lösning i frågor rörande barnen endast i sådana fall då ett ingripande enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) är mo- tiverat. 2 004 /0 5:JO1 Av utredningen framgår att socialförvaltningen i kommun på grund av en anmälan från fadern inledde s.k. barnavårds- utredningar rörande de nu aktuella barnen. Fadern uppgav i sin anmälan bl.a. att det pågick en vårdnadstvist och att modern undanhöll barnen från um- gänge med honom. Utredningarna avslutades utan vidare åtgärder. Fadern gjorde i sin anmälan på nytt gällande att bar- nen förhindrades att ha kontakt med honom och att det umgänge som fanns fastställt i dom inte hade kommit till stånd. Han uppgav därvid enligt en jour- nalanteckning bl.a. följande. uppger att han nu ordnat flygbiljetter till det umgängestillfälle, som enligt B.O. finns reglerat i dom, som är under höstlovet (25/10 och framåt). Vad gällde umgänget framgår av journalanteckningarna att förvaltningen hän- visade honom till att kontakta länsrätten för att begära verkställighet. Förvalt- ningen bestämde att kontakt med modern skulle tas och därefter skulle beslut fattas om utredning skulle inledas eller ej. beslutade förvaltningen att inte inleda en utredning och angav som skäl bl.a. att det som anmälan avsåg var sådant som främst skulle avhandlas inom ramen för familjerättens område. B.O:s anmälan till nämnden föranledde socialförvaltningen att dels ta kon- takt med M-L.W. på telefon, dels kalla henne till ett personligt möte. B.O:s anmälan till socialnämnden rörande umgängessabotage gjordes strax efter det att tingsrätten i en dom förordnat om visst umgänge men innan det första umgängestillfället skulle äga rum. Vid sitt samtal med förvaltningen uppgav fadern att han förberett sig att hos länsrätten ansöka om verkställighet av domen angående umgänge. Mot bakgrund härav, och med hänsyn till den kännedom som nämnden hade om familjens förhållanden, kan det diskuteras om omständigheterna var sådana att nämnden skulle ha kunnat inleda en ny utredning rörande barnen. Det kan därför ifrågasättas om det var motiverat att ta kontakt med M-L.W. och då särskilt att kalla henne till ett möte i anledning av B.O:s anmälan. Det hade under alla förhållanden legat närmare till hands för förvaltningen att, innan den tog kontakt med modern, inhämta uppgifter från fadern om huruvida umgänget under höstlovet kom att äga rum eller inte. Vad som i B.O:s anmälan skulle kunna föranleda någon åtgärd av nämn- den framgår inte helt klart av nämndens yttrande. Det råder därför viss osä- kerhet om varför nämnden anser att det kunde ha blivit aktuellt att inleda en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen. Oavsett hur det förhöll sig vill jag dock inte utesluta att det ibland kan uppstå situationer när det finns anled- ning att inleda en sådan utredning när en förälder förhindras att utöva um- gänge med sitt barn. skall agera i en situation som den förevarande kan därför inte besvaras generellt. Ytterst blir det fråga om en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. 2 004 /0 5:JO1 och då någon utredning i förevarande fall inte kom att inledas finner jag inte skäl att göra något ytterligare uttalande i saken.