frsrdg · GT04RS1 · 2005-10-26 00:00:00 — I detta ärende föreslår riksdagsstyrelsen att lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i ersätts med en ny lag om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Den nya lagen föreslås innehålla grundläggande bestämmelser om säkerhetsskyddet. Tanken är att riksdagsförvaltningen och övriga myndigheter under i föreskriftsform skall meddela de närmare bestämmelser som behövs på området. Vidare föreslås att det i lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen skall slås fast att en av riksdagsförvaltningens huvuduppgifter är att svara för säkerheten och fredstida krishantering i . Härutöver föreslås ändringar i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i . Ändringarna innebär i huvudsak att möjligheten att besluta om säkerhetskontroll utvidgas till att avse anställda i de fall det finns särskilda skäl för det. Slutligen föreslås vissa ändringar i riksdagsordningen och i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Riksdagsstyrelsens förslag till riksdagsbeslut3 Allmänt om reglerna rörande säkerhet12 En ny lag om säkerhetsskyddet i och dess myndigheter16 Förhållandet mellan säkerhetsskyddet och säkerhetskontrollen35 Kretsen av personer som reglerna bör gälla för36 För vilka tillfällen skall beslut om säkerhetskontroll kunna fattas?38 Ikraftträdande och behovet av övergångsbestämmelser43 Ekonomiska konsekvenser av förslagen44 Riksdagsstyrelsens förslag till riksdagsbeslut antar riksdagsstyrelsens förslag till 1. lag om säkerhetsskydd i och dess myndigheter, 2. lag om ändring i lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen, 3. lag om ändring i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i , 4. lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar och 5. lag om ändring i riksdagsordningen. I beslutet har deltagit , ordförande, , , , , , , och . 1 Förslag till lag om säkerhetsskydd i och dess myndigheter Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller i verksamhet vid , riksdagsförvaltningen och myndigheter. 2 § I verksamhet där lagen gäller skall det säkerhetsskydd finnas som behövs med hänsyn till verksamhetens art, omfattning och övriga omständigheter. Säkerhetsskyddet skall utformas med beaktande av enskildas rätt att enligt tryckfrihetsförordningen ta del av allmänna handlingar samt med beaktande av enskildas integritet. Vid utformningen av säkerhetsskyddet i och riksdagsförvaltningen skall öppenheten gentemot allmänheten och företrädare för massmedierna särskilt beaktas. 3 § Med säkerhetsskydd avses 1. skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, 2. skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt sekretesslagen (1980:100) och som rör rikets säkerhet och 3. skydd mot terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (terrorism), även om brotten inte hotar rikets säkerhet. 4 § Säkerhetsskyddet skall förebygga 1. att uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet obehörigen röjs, ändras eller förstörs (informationssäkerhet), 2. att obehöriga får tillträde till platser där de kan få tillgång till uppgifter som avses i 1 eller där verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet bedrivs (tillträdesbegränsning) och 3. att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet (säkerhetsprövning). Säkerhetsskyddet skall även i övrigt förebygga terrorism. 5 § Vid utformningen av informationssäkerheten skall behovet av skydd för automatiserad informationsbehandling beaktas särskilt. 6 § Tillträdesbegränsningar skall utformas så att den enskildes rätt att röra sig fritt inte inskränks mer än nödvändigt. Bestämmelser om allmänhetens tillträde till kammare och utskott finns i riksdagsordningen och i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i . Bestämmelser om förbud mot tillträde till vissa anläggningar finns i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar. 7 § Bestämmelser om säkerhetsprövning för och myndigheter finns i säkerhetsskyddslagen (1996:627). 8 § När en myndighet som lagen gäller för avser att begära in anbud eller träffa avtal om upphandling där det förekommer uppgifter som med hänsyn till rikets säkerhet omfattas av sekretess, skall myndigheten träffa ett skriftligt avtal (säkerhetsskyddsavtal) med anbudsgivaren eller leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det enskilda fallet. Om säkerhetsskyddslagen (1996:627) gäller för anbudsgivaren eller leverantören på grund av 1 § 2 eller 3 i den lagen, kan anbudsgivarens eller leverantörens skyldigheter enligt lagen inte göras mindre långtgående genom villkoren i säkerhetsskyddsavtalet. 9 § Myndigheter som lagen gäller för skall se till 1. att de som berörs av bestämmelserna i denna lag informeras om innehållet i den och får utbildning i frågor om säkerhetsskydd och 2. att säkerhetsskyddet kontrolleras. 10 § Av 5 § lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen följer att riksdagsförvaltningen får meddela föreskrifter och råd inom sitt verksamhetsområde. Övriga myndigheter under får meddela de närmare föreskrifter som behövs för tillämpningen av 1. denna lag och 2. säkerhetsskyddslagens (1996:627) bestämmelser om säkerhetsprövning. Denna lag träder i kraft då lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i upphör att gälla. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen skall ha följande lydelse. 1. biträda vid behandlingen av ärenden, 2. svara för de myndighetsfunktioner och förvaltningsuppgifter som anges i 9 kap. 4 § riksdagsordningen, 3. informera om arbete och frågor som rör EU, 4. handlägga ärenden rörande internationella kontakter samt 5. tillhandahålla de resurser och den service m.m. som i övrigt behövs för kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet. 1. biträda vid behandlingen av ärenden, 2. svara för de myndighetsfunktioner och förvaltningsuppgifter som anges i 9 kap. 4 § riksdagsordningen, 3. informera om arbete och frågor som rör EU, 4. handlägga ärenden rörande internationella kontakter, 5. svara för säkerheten och för fredstida krishantering i samt 6. tillhandahålla de resurser och den service m.m. som i övrigt behövs för kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet. Denna lag träder i kraft . 3 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i lokaler Härigenom föreskrivs att 2, 3 och 6 §§ lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i skall ha följande lydelse. Beslut om säkerhetskontroll fattas av talmannen och skall avse visst tillfälle eller, då det gäller sammanträde med kammare eller offentlig del av sammanträde med ett utskott, visst sammanträde eller . Beslut om säkerhetskontroll fattas av talmannen och skall avse visst tillfälle eller . Säkerhetskontroll omfattar besökare till . Talmannen får, om särskilda skäl talar för det, undanta personer från kontrollen. Säkerhetskontroll får omfatta den som utan att vara ledamot av uppehåller sig i . Kontroll av anställda vid riksdagsförvaltningen och partikanslierna får dock endast ske om det finns särskilda skäl för det. Talmannen får, om särskilda skäl talar för det, undanta personer från kontrollen. Besökare som inte underkastar sig föreskriven säkerhetskontroll skall vägras tillträde till . Besökare som inte tillåter undersökning av väska eller annat föremål skall, om det inte anses olämpligt, beredas tillfälle att lämna föremålet till förvaring. Lämnas föremålet till förvaring får tillträde inte vägras. Den som inte underkastar sig föreskriven säkerhetskontroll får vägras tillträde till eller avvisas från . Den som inte tillåter undersökning av väska eller annat föremål skall, om det inte anses olämpligt, beredas tillfälle att lämna föremålet till förvaring. Lämnas föremålet till förvaring får tillträde inte vägras. Denna lag träder i kraft . 4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar skall ha följande lydelse. Som skyddsobjekt får förklaras 1. statliga förvaltningsbyggnader, statschefens residens och bostäder samt statsministerns bostäder, 2. anläggningar och områden till vilka staten har äganderätten eller nyttjanderätten och som disponeras av Försvarsmakten, eller samt militära fartyg och luftfartyg, 3. anläggningar eller områden som används eller är avsedda för ledning av befolkningsskyddet och räddningstjänsten eller det civila försvaret i övrigt, för energiförsörjning, vattenförsörjning, rundradioförsörjning, radio- och telekommunikationer, transporter eller försvarsindustriella ändamål, 4. områden där Försvarsmakten, eller tillfälligt bedriver övningar, prov eller försök, 5. områden där Försvarsmakten har satts in för att möta ett väpnat angrepp mot eller för att hindra en kränkning av territorium, och 6. områden där en främmande stats militära styrka tillfälligt bedriver övningar när den här i landet deltar i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete. Som skyddsobjekt får förklaras 1. statliga förvaltningsbyggnader, statschefens residens och bostäder samt statsministerns bostäder, 2. anläggningar och områden till vilka staten har äganderätten eller nyttjanderätten och som disponeras av Försvarsmakten, eller samt militära fartyg och luftfartyg, 3. anläggningar eller områden som används eller är avsedda för ledning av befolkningsskyddet och räddningstjänsten eller det civila försvaret i övrigt, för energiförsörjning, vattenförsörjning, rundradioförsörjning, radio- och telekommunikationer, transporter eller försvarsindustriella ändamål, 4. områden där Försvarsmakten, eller tillfälligt bedriver övningar, prov eller försök, 5. områden där Försvarsmakten har satts in för att möta ett väpnat angrepp mot eller för att hindra en kränkning av territorium, 6. områden där en främmande stats militära styrka tillfälligt bedriver övningar när den här i landet deltar i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete och 7. anläggningar och områden som staten har äganderätt eller nyttjanderätt till och som disponeras av eller riksdagsförvaltningen. Denna lag träder i kraft . 5 Förslag till lag om ändring i riksdagsordningen Härigenom föreskrivs att tilläggsbestämmelserna 2.4.1, 4.13.2 och 10.7.4 i riksdagsordningen5 skall ha följande lydelse. I plenisalen skall det finnas särskilda platser för åhörare. Åhörare som uppträder störande får genast utvisas. Om oordning uppstår bland åhörarna, får talmannen utvisa samtliga åhörare. Besökare till åhörarläktaren skall på uppmaning lämna in ytterkläder och väskor samt föremål som kan användas för att störa ordningen i plenisalen. Den som inte följer en sådan uppmaning får vägras tillträde till åhörarläktaren. Under besöket på åhörarläktaren förvaras de inlämnade tillhörigheterna i särskilda utrymmen. Bestämmelser om säkerhetskontroll finns i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll vid sammanträde med kammare och utskott. Ytterligare bestämmelser om tillträde till åhörarläktaren finns i 34 och 36 §§ lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i . Bestämmelser om säkerhetskontroll finns i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i . Vid en offentlig del av ett utskottssammanträde skall det finnas särskilda platser för åhörare. Åhörare som uppträder störande får genast utvisas. Om oordning uppstår bland åhörarna, får ordföranden utvisa samtliga åhörare. Besökare till en offentlig del av ett utskottssammanträde skall på uppmaning lämna in ytterkläder och väskor samt sådana föremål som kan användas för att störa ordningen vid sammanträdet. Den som inte följer en sådan uppmaning får vägras tillträde till sammanträdet. De inlämnade tillhörigheterna förvaras under besöket i särskilda utrymmen. Bestämmelser om säkerhetskontroll finns i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll vid sammanträde med kammare och utskott. Bestämmelser om säkerhetskontroll finns i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i . Vid en offentlig del av ett sammanträde med skall det finnas särskilda platser för åhörare. Åhörare som uppträder störande får genast utvisas. Om oordning uppstår bland åhörarna, får ordföranden utvisa samtliga åhörare. Besökare till en offentlig del av ett sammanträde med skall på uppmaning lämna in ytterkläder och väskor samt sådana föremål som kan användas för att störa ordningen vid sammanträdet. Den som inte följer en sådan uppmaning får vägras tillträde till sammanträdet. De inlämnade tillhörigheterna förvaras under besöket i särskilda utrymmen. Bestämmelser om säkerhetskontroll finns i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll vid sammanträde med kammare och utskott. Bestämmelser om säkerhetskontroll finns i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i . Denna lag träder i kraft . beslutade riksdagsstyrelsen att genomföra en översyn av lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i (dnr 155-2307-01/02). I uppdraget ingick bl.a. att lämna förslag till åtgärder som gör det möjligt att effektivt möta olika former av hot eller angrepp som syftar till att hindra eller störa den demokratiska beslutsprocessen eller öppenheten och insynen i verksamhet. I uppdraget ingick också att lämna förslag till en reglering som medger att säkerheten i tekniska infrastruktur, t.ex. olika IT-system, skall kunna kontrolleras. Förslagen skulle utformas med beaktande av riksdagsledamöternas integritet. Vidare ingick att se över möjligheten att skilja ut detaljbestämmelser ur lagen för att i stället meddela motsvarande bestämmelser i föreskriftsform. Översynen genomfördes av en arbetsgrupp inom riksdagsförvaltningen. Den del av arbetet som rör behovet av lagändringar utmynnade i en promemoria som remissbehandlats. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Med utgångspunkt i promemorians förslag och remissynpunkterna har ett utkast till framställning till arbetats fram. Utkastets lagförslag finns i bilaga 3. Utkastet har remitterats till ombudsmän, , , och . Riksdagsstyrelsens förslag i detta ärende bygger på de remissbehandlade lagförslagen. Frågor om den närmare utformningen av de bestämmelser som bör meddelas i föreskriftsform tas inte upp här. Det ursprungliga uppdraget avsåg i huvudsak säkerhetsskyddet i . Med säkerhetsskydd avses traditionellt sett endast skydd som tar sikte på rikets säkerhet. Under arbetets gång har emellertid aktualiserats också andra frågor med anknytning till säkerheten inom som inte direkt kan sägas ha med rikets säkerhet att göra. Här handlar det framför allt om bestämmelserna om säkerhetskontroll, vilka gör det möjligt att bl.a. genomföra kroppsvisitation av besökare i syfte att förhindra våldsbrott i . De förslag som läggs fram i detta ärende avser såväl reglerna om säkerhetsskydd som reglerna om säkerhetskontroll. Det nu framlagda förslaget är ett första steg i styrelsens arbete med att förbättra säkerheten i . Avsikten är att arbeta vidare med frågan om informationssäkerheten. Det fortsatta arbetet kommer även att ta sikte på behovet av att förebygga hot och våld mot förtroendevalda. Hithörande frågor är föremål för överväganden i en parlamentariskt sammansatt kommitté (dir. 2004:102). Kommittén skall redovisa sitt arbete . Allmänt om reglerna rörande säkerhet Bestämmelser som berör säkerhetsfrågor i finns i ett flertal lagar. Riksdagsordningen anger att kammarens sammanträden och i vissa fall utskottens är offentliga. Här finns också regler om tystnadsplikt. Talmannen har vissa befogenheter för att kunna upprätthålla ordningen på läktaren. En med riksdagsordningen i detta avseende nära sammanhängande reglering finns i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i . Här har talmannen befogenhet att besluta om kontroll bestående av kroppsvisitation i syfte att förhindra vissa vålds- och egendomsbrott. Denna lagstiftning gäller numera generellt i . Endast besökare kan kontrolleras. Tillämpningsområdet för lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i är inte begränsat till skydd mot vissa brott. Här har i stället olika skyddsintressen angivits. Lagen syftar sålunda till att åstadkomma skydd för sekretessbelagda handlingar, skydd mot att obehöriga får tillträde till och skydd mot att icke pålitliga personer ges vissa arbetsuppgifter. I huvudsak är det endast handlingar och arbetsuppgifter som rör rikets säkerhet som skall skyddas enligt denna lag. Härtill skall dock läggas brandskydd. Lagen anger med en hög detaljeringsgrad ett stort antal åtgärder för att åstadkomma skyddet. Säkerhetsskyddslagen (1996:627) innehåller bestämmelser som i huvudsak riktar sig till regeringens myndigheter och kommuner. Vissa av bestämmelserna de som gäller säkerhetsprövning gäller dock även för och dess myndigheter. Ett centralt inslag i säkerhetsprövningen är placering i säkerhetsklass av vissa anställningar och uppdrag, registerkontroll och särskild personutredning. Lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen innehåller regler om vad som är förvaltningens uppgifter. Lagen anger också vilka uppgifter som faller på riksdagsstyrelsen. En sådan uppgift är att besluta om föreskrifter som enligt lag eller annan författning skall beslutas av riksdagsförvaltningen. Lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar, den s.k. skyddslagen, innehåller bestämmelser som gör det möjligt för regeringen att besluta att vissa anläggningar skall förklaras vara skyddsobjekt. Innebörden av ett sådant beslut är att tillträde är förbjudet. Ett sådant beslut avseende byggnader har fattats av regeringen. Det finns också en rad föreskrifter på området, föreskrifter som beslutats av dåvarande . Här handlar det om en instruktion för säkerhetschefen, en instruktion för bevakningspersonalen, en föreskrift om utländska journalisters tillträde samt en föreskrift som går ut på att regeringens säkerhetsskyddsförordning (1996:633) skall gälla för i tillämpliga delar. Den huvudsakliga regleringen av säkerhetsskyddet i finns i lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i . Bestämmelserna riktar sig bl.a. till riksdagsförvaltningen och dess anställda, till anställda vid partikanslierna samt till ledamöter. Lagen gäller inte för övriga myndigheter. I 2 § i lagen anges att säkerhetsskyddet omfattar sekretesskydd, tillträdesskydd och infiltrationsskydd. Vidare omfattas information om och kontroll av dessa åtgärder. Med sekretesskydd förstås skydd mot att någon obehörig får kännedom om innehållet i en handling eller om en uppgift av annat slag som rör totalförsvaret, förbindelser med annan stat eller mellanfolklig organisation eller säkerhets- eller bevakningsåtgärd avseende , allt under förutsättning att sekretess gäller för uppgiften enligt vissa bestämmelser i sekretesslagen (1980:100). De sekretessbestämmelser som är aktuella är reglerna i 2 kap. samt i 5 kap. 2 och 3 §§. Tillträdesskydd innebär skydd mot att någon obehörig får tillträde till . Med infiltrationsskydd menas skydd mot att någon som inte är pålitlig från säkerhetssynpunkt ges arbetsuppgifter som rör totalförsvaret, förbindelser med annan stat eller mellanfolklig organisation eller säkerhets- eller bevakningsåtgärd avseende . Dessa skyddsåtgärder bygger på den indelning i skyddsåtgärder som tidigare fanns i förordningen (1981:421) om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter. Till säkerhetsskyddet i hänförs härutöver beredskapsåtgärder mot brand och andra skador samt hjälpinsatser med anledning härav. Lagen om säkerhetsskydd i innehåller också en mängd detaljerade föreskrifter om vilka åtgärder som skall vidtas inom ramen för respektive skyddsåtgärd. Sådana detaljbestämmelser finns emellertid inte när det gäller infiltrationsskyddet. I denna del gäller i stället bestämmelserna om säkerhetsprövning i 1129 §§ säkerhetsskyddslagen (1996:627). De bestämmelserna gäller även för övriga myndigheter. Härutöver innehåller lagen om säkerhetsskydd i bestämmelser om riksdagsförvaltningens informationsansvar, om säkerhetschefens uppgifter samt om enhetschefers ansvar i vissa avseenden. Vidare ges myndigheter rätt att meddela närmare föreskrifter rörande säkerhetsprövning. Lagen om säkerhetsskydd i tar alltså sikte på , riksdagsförvaltningen och i viss utsträckning övriga myndigheter. För statliga myndigheter i övrigt samt för kommuner och landsting finns bestämmelser på detta område i den nämnda säkerhetsskyddslagen (1996:627). Lagen gäller vidare vid verksamhet hos aktiebolag, handelsbolag, föreningar och stiftelser, om staten, kommuner eller landsting utövar ett bestämmande rättsligt inflytande över dem. Slutligen gäller lagen för verksamhet hos enskilda, om verksamheten är av betydelse för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism. Enligt säkerhetsskyddslagen förstås med säkerhetsskydd dels skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, dels skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt sekretesslagen och som rör rikets säkerhet, dels skydd mot terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, även om brotten inte hotar rikets säkerhet. Dessa skyddsintressen skall tillgodoses med ett antal olika säkerhetsskyddsåtgärder, nämligen informationssäkerhet, tillträdesbegränsning och säkerhetsprövning. Med informationssäkerhet förstås att uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet ej obehörigen röjs, ändras eller förstörs. Med tillträdesbegränsning avses att obehöriga skall hindras från att få tillträde till platser där de kan få tillgång till uppgifter som sagts eller där verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet bedrivs. Säkerhetsprövning skall hindra att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet. Säkerhetsskyddsåtgärderna skall utformas så att också behovet av skydd mot terrorism tillgodoses. Indelningen i skyddsåtgärder överensstämmer i huvudsak med de skyddsåtgärder som angavs i den ovan nämnda förordningen om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter. När de nuvarande bestämmelserna om säkerhetsskydd i infördes angavs att det är en viktig utgångspunkt att öppenheten i vårt statsskick utgör en grundläggande förutsättning för det offentliga livet och att detta förhållande självklart skall prägla arbetet i i dess egenskap av ledande statsorgan. Arbetet i kännetecknas också av en hög grad av öppenhet gentemot allmänheten och medierna. Detta intresse av öppenhet bör även fortsättningsvis väga tungt vid utformningen av säkerhetsskyddet. Mot intresset av öppenhet måste emellertid vägas intresset av säkerhet. Det är av utomordentlig vikt att den demokratiska beslutsprocessen inte störs eller hindras av hot eller angrepp mot . Sedan tillkomsten av lagen om säkerhetsskydd i har lagen endast undergått marginella förändringar. För att kunna värna den demokratiska beslutsprocessen och öppenhet mot sådana hot eller angrepp som inte kunde förutses när lagen kom till är det angeläget att den moderniseras. För en modernisering talar utvecklingen av terrorismen. har flera terroristattentat ägt rum runt om i världen. Det kan inte uteslutas att även kan komma att drabbas. Lagstiftningen bör utformas så att den ger bästa möjliga förutsättningar att förhindra terrordåd. Den nuvarande lagen om säkerhetsskydd i saknar till skillnad från säkerhetsskyddslagen bestämmelser om skydd mot terrorism. Reglerna om vad säkerhetsskyddet i omfattar bör alltså kompletteras med bestämmelser om skydd mot terrorism. Författningsregleringen av säkerhetsskyddet bör förbättras. Flera aspekter bör beaktas i detta sammanhang. Ett tydligt utpekat mål i direktivet som styrt översynen har varit att bestämmelser på detaljnivå bör meddelas i föreskrifter av respektive myndighet i stället för som är fallet i lag.