frsrdg · GS04OSSE1 · 2005-01-01 00:00:00 — Från delegation vid parlamentariska församling Sammanfattning delegation vid parlamentariska församling överlämnar bifogade redogörelse för verksamheten inom den parlamentariska församlingen . Framväxten av samarbetet inom 4 Den parlamentariska dimensionen inom 5 Församlingens sammansättning och verksamhet 5 Plenarsessioner och vintermöten 5 Det ständiga utskottet 5 Presidiet (byrån) 5 Partigrupperna och övriga grupperingar 6 Den svenska delegationen 7 Politiska frågor och säkerhetsärenden 9 Ekonomi och miljö 12 Den mänskliga dimensionen, demokrati och mänskliga rättigheter 12 Kampen mot människohandel 13 Konferens på om bekämpningen av människohandel 14 Kampen mot rasism, antisemitism och främlingsfientlighet 15 Kampen mot tortyr 16 kränkningar av de mänskliga rättigheterna 16 Främjandet av fri journalistik 16 Församlingens bidrag till parlamentarisk diplomati 18 Församlingens ad hoc-arbetsgrupper 18 Församlingens särskilde representant för 18 Samarbete med andra organisationer och närområden 22 delegation till parlamentariska församling efter 25 Den parlamentariska församlingens och utskottens ledning 26 Framväxten av samarbetet inom Den parlamentariska församlingen i () inrättades 1991 då organisationen fick en fastare institutionell struktur. , i sin tur, har utvecklats ur ESK, den europeiska säkerhetskonferensen. Det europeiska säkerhetssamarbetet har institutionaliserats , då den s.k. slutakten undertecknades av de 35 ESK-ländernas statschefer vid ett toppmöte i . ESK hade stor betydelse för avvecklingen av det och demokratiseringsprocesserna i östra . Slutakten omfattar tre områden, s.k. korgar, som behandlar säkerhetspolitiska frågor i den första korgen, ekonomi, forskning, teknologi och miljö i den andra korgen och mänskliga rättigheter och demokrati i den tredje korgen. verksamhet har utvecklats successivt i samband med toppmöten, ministermöten och möten inom den mänskliga och ekonomiska dimensionen. Utöver framtagandet av normer och en institutionell utveckling har krishantering blivit starka sida. spelade en alltmer aktiv roll. Det var händelseutvecklingen framför allt på som bidrog till att öppna möjligheter till agerande. Vid toppmötet i antogs en stadga för europeisk säkerhet. I denna fastslås operativa roll att förebygga och begränsa konflikter och att främja demokratisk utveckling. omfattar 55 medlemsländer. Samarbetet med länder utanför det egna geografiska området regleras genom partnerskapsavtal. Den parlamentariska dimensionen inom Församlingens sammansättning och verksamhet parlamentariska församling är administrativt ett självständigt organ. Den skall utveckla och främja mekanismer som förebygger och löser konflikter samt utveckla och stödja demokratiska institutioner i medlemsländerna. Målen för församlingens verksamhet anges i dess stadga. Församlingen har avslutat sitt fjortonde verksamhetsår. begränsades verksamheten huvudsakligen till en plenarsession och val-övervakninginsatser i nyetablerade demokratier i . har verksamheten expanderat i takt med att församlingen tagit på sig nya uppgifter. I församlingens plenarsessioner och vintermöten deltar de nationella parlamentarikerdelegationerna från 55 medlemsländer. Församlingen har 317 ledamöter och lika många ersättare. Under sessionerna följer parlamentarikerförsamlingen upp hur mål efterlevs, diskuterar teman som behandlas i och under toppmötena samt granskar åtgärder som stöder demokratiska institutioners utveckling och en fredlig lösning av konflikter. En dialog med på regeringsnivå utgör en viktig del av sessionerna. Beslut i församlingens plenum fattas med majoritet. parlamentariska församling har tre fackutskott som motsvarar ESK:s tre korgar. Dessa sammanträder i samband med plenarsessionen och vid vintermötet, då även ett gemensamt möte för alla tre utskott hålls. Församlingens ständiga utskott är sammansatt av de nationella delegationernas ordförande, församlingens presidium och utskottspresidierna. Det ständiga utskottet föreslår en dagordning för sessionen och tar ställning till aktuella politiska frågor mellan sessionerna. Det beslutar bl.a. vilka föreslagna tilläggsämnen som ska tas upp till debatt och vilka fackutskott som skall bereda ärendena. Beslut fattas enligt principen konsensus minus en. Enbart delegationsordföranden har rösträtt i det ständiga utskottet. Presidiet (byrån) Församlingen leds av en president som väljs för ett verksamhetsår med möjlighet till omval en gång. Vid årets plenarsession valdes (; demokrat) till president. Han efterträder (, Försök har gjorts att möjliggöra en treårig mandatperiod. Förslaget har dock inte fått tillräckligt stöd. I praktiken har presidenterna suttit . eller presidium består av presidenten och nio vicepresidenter som väljs . väljs tre nya vicepresidenter. Det finns möjlighet till ett omval. Maximalt kan alltså en vicepresident ingå i presidiet . Presidiet samlas även vanligtvis tillsammans med utskottens presidier för att förbereda rapporter och resolutionsutkast för plenarsessionen. Med ett relativt snabbt roterande presidentskap blir det sekretariatet som svarar för kontinuitet. Det har säte i (14 personer) och en filial i (2 personer). Församlingens högste tjänsteman är generalsekreterare (). Han har lett sekretariatet sedan starten. har sex officiella språk: engelska, franska, italienska, ryska, spanska och tyska. Församlingens dokument och uttalanden översätts till dessa språk. Tolkning på möten och konferenser sker också till dessa sex språk. Partigrupperna och övriga grupperingar Inom församlingen verkar fem partigrupper: socialistgruppen, den konservativa gruppen, den liberala gruppen, vänstergruppen och den gröna gruppen. Grupperna har inga sekretariat. De får inte heller några finansiella bidrag från församlingen. Partigrupperna sammanträder i samband med de stadgeenliga mötena. Vid sessionerna förekommer även regionala möten. De nordiska delegationerna sammanträder en gång . Antalet delegater i de nationella delegationerna läggs fast i församlingens procedurregler. I OSSE-delegation ingår åtta ordinarie ledamöter och åtta ersättare som väljs av kammaren för en valperiod: Ordinarie ledamöter: : , s , s , m , m , s , s2 , fp , fp , s , s , s , s , kd , kd Sermin Özürküt1, v , v 1 Utsågs av kammaren i stället för . 2 Utsågs av kammaren till en vakant suppleantplats i delegationen. De svenska mandaten i församlingens utskott: I utskottet politik och säkerhet: , och , II utskottet ekonomi och miljö: och III utskottet MR och demokrati: , och . Svenska delegater har valts till följande uppdrag av församlingen: har valts till vicepresident och ingår därmed i församlingens presidium (byrå). Hon har dessutom ett uppdrag från församlingens president som särskild representant i genusfrågor. Hon leder församlingens arbetsgrupp för och ingår i en arbetsgrupp för . är ordförande för det politiska utskottet. Därmed ingår han i den utvidgade byrån och det ständiga utskottet ex officio. Han verkar som presidentens särskilde representant när det gäller konflikten i . är vice ordförande för en arbetsgrupp som syftar till att stärka samarbetet mellan olika institutioner. Han är medlem i en arbetsgrupp för . ledde den socialistiska partigruppen inom församlingen. är vice ordförande för det tredje utskottet, . Därmed ingår hon i den utvidgade byrån och det ständiga utskottet ex officio. Församlingens fjortonde plenarsession hölls i på inbjudan av det brittiska parlamentet. Vintermötet hölls sedvanligt i . Det ständiga utskottet sammanträdde , samt . Presidiet höll sina sammanträden i anslutning till sessionen och vintermötet och sammanträdde dessutom i och i . Församlingen beslutar om sin egen verksamhet och budget. Verksamheten finansieras genom bidrag från medlemsländernas parlament. Slutsumman för församlingens budget 2004-2005 (budgetåret börjar ) uppgår till (budgetåret 2003-2004 var det ). Den svenska delegationens bidrag utgör dvs. (2003-2004 78 836 euro). De största finansiella bidragen är på (, , , , ) och de minsta på . Ett medlemsland som inte erlagt sitt finansiella bidrag inom utsatt tid, förlorar sin rösträtt. Tre länder hade vid sessionens öppnande 2004 ännu inte betalat sina bidrag och kunde därmed inte rösta. Huvudtemat för årets plenarsession "Samarbete och partnerskap för att bemöta nya säkerhetshot" reflekterar den viktiga förändring som EU:s och Natos utvidgning innebär för all europeiska samarbetsorganisationer. Den avgående presidenten menade i sitt öppningsanförande att och den parlamentariska församlingen måste möta de stora förändringarna inom den europeiska säkerhetspolitiken och andra områden genom att ändra sina egna mål och arbetssätt. EU, Nato och andra organisationer utökar sin verksamhet och överlappar mer och mer mandat. Om inte är kapabel till reformering och anpassning till den nya situationen kommer andra mer handlingskraftiga organisationer att ta över. Det finns mycket att göra inom ansvarsområde och organisationen kan fortsatt vara en viktig aktör, men det förutsätter reformer. Konsensusprincipen hämmar enligt utveckling. Det permanenta rådet måste ges ett formellt åliggande att ta ställning till församlingens resolutioner. Församlingens möjligheter att följa och påverka ministerrådets verksamhet har handlat dels om budget och därmed prioriteringar av organisationens verksamhet, dels om behandlingen av församlingens rekommendationer och deklarationer i ministerrådet. Församlingen har konsekvent arbetat för att förstärka parlamentariska dimension och krävt mer öppenhet inom . Relationerna mellan institutioner har kommit i fokus. Regeringssidans sätt att fatta beslut inom har upprepa de gånger kritiserats. Parlamentarikerna har påpekat nödvändigheten att ändra den konsensusregel som tillämpas i beslutsfattande. För att stärka samarbetet mellan olika institutioner har församlingen upprättat en särskild arbetsgrupp. Församlingens ansträngningar att öka sitt inflytande har resulterat i ökad dialog och inrättandet av församlingens kontaktbyrå i . Dialog mellan institutionerna förs numera både i samband med de årliga plenarsessionerna och vid de tre utskottens gemensamma möten . Vid plenarsessionen 2004 i antog parlamentarikerna en resolution om samarbetet mellan och den parlamentariska församlingen. Parlamentarikerna gläder sig åt de resultat som nåtts - i synnerhet åt möjligheten att uttala sig om budget. Församlingens sambandskontor i har redan bidragit till ett ökat informationsutbyte mellan institutionerna. Församlingen kritiserar bristen på effektivitet inom organisationen. riskerar att inte nå sina mål på grund av bristande reformvilja bland medlemsländerna. I resolutionen sägs också att ministerrådet bör ta hänsyn till parlamentarikerförsamlingens åsikt innan viktiga beslut fattas. Politiska frågor och säkerhetsärenden står för ett brett säkerhetsbegrepp som betonar samarbete. Det är viktigt att trygga parlamentarikernas möjlighet att delta i den internationella debatten om säkerhetspolitiken. De internationella organisationerna kan vara viktiga redskap i kampen mot nya hot som exempelvis den internationella terrorismen och brottsligheten. Den i antagna deklarationens första kapitel understryker att nya hot mot säkerheten kräver ett effektivt agerande från och andra internationella organisationer. Detta måste ske i enlighet med folkrätten, principer och med respekt för de mänskliga rättigheterna. Grova kränkningar mot folkrätten fortsätter att hota säkerhet och stabilitet i världen. Alla former av terrorism fördöms. Församlingen understryker den nära länken mellan och OSSE-området när det gäller säkerhet och stabilitet. närvaro i olika konfliktområden utgör organisationens bidrag till att förebygga kriser och konflikter. Fältmissionernas resursbehov behöver tillgodoses, fastslår parlamentarikerna. Församlingen påminner om behovet att reformera den egna organisationen så att ska kunna förbli en relevant och effektiv konfliktförebyggare. Initiativet till en resolution om hade tagits av som ledde församlingens delegation vid ett fältbesök i . Inför det annalkande ukrainska presidentvalet uttrycker församlingen sin oro över trakasserier och förföljelse av oppositionen. Församlingen är allvarligt oroad även över oegentligheter vid lokala val i Mukachevo. mentarikerna konstaterar att den mördade journalisten öde fortfarande inte är tillräckligt utrett och de skyldiga inte är åtalade. Ukrainska myndigheter uppmanas garantera den politiska oppositionen möjligheter att bedriva sin verksamhet. Den grundläggande föreningsfriheten måste respekteras. Trakasserier mot oppositionella medier måste upphöra. Inför presidentvalet krävs garantier för att alla politiska grupper har tillgång till allmänna medier. Församlingen inrättade en ad hoc-arbetsgrupp för . Genom arbetsgruppen vill församlingen bidra till ansträngningar att hitta en lösning på den mångåriga krisen kring utbrytarrepubliken . Det gäller bl.a. att bestämma den rättsliga ställningen för Tansnistrien inom ramen för en enhetlig moldavisk republik. Målet har varit att utarbeta en grundlag enligt vilken blir en förbundsstat. var konflikten nära en lösning men förhandlingarna bröt samman. Enligt överenskommelsen vid i förutsätts tillbakadragandet av rysk militär. På initiativ av ad hoc-arbetsgruppen har församlingen genom sina resolutioner riktat uppmärksamhet på . Även i antogs en resolution. Församlingen uttrycker sin besvikelse över att förhandlingarna inte resulterade i en lösning. Några framsteg har inte gjorts . Församlingen påpekar att utvecklingsmöjligheter hindras av det låsta förhandlingsläget. Transnistrienfrågan har betydelse även i kampen mot den internationella brottsligheten. Fred i och skyddet av de heliga platserna i debatterades på italienskt initiativ. I den antagna resolutionen bekräftar församlingen att har en central plats i säkerhetspolitik. De heliga platserna i behöver skyddas genom att de ges en tydlig juridisk status. Israeler och palestinier uppmanas återuppta fredsförhandlingarna. Trots omfattande internationell civil och militär närvaro i Kosovo består spänningen mellan den albanska majoriteten och serberna. engagerade sig tidigt för att bygga upp demokratiska institutioner och garantera de mänskliga rättigheterna i Kosovo. Församlingen uppmärksammade i en resolution de oroligheter i Kosovo som bröt ut . Församlingen fördömer förekomsten av våld mot människor, egendom och helgedomar som tillhör olika befolkningsgrupper. Kosovos polis- och domstolsväsen fungerar inte tillfredsställande. Endast ett fåtal etniskt motiverade illdåd har lett till åtal. Församlingen åtar sig att främja interparlamentariskt samarbete och dialog mellan Kosovos regionala församling och andra parlament i sydöstra . Församlingen antog en resolution om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av landminor med syfte att öka anslutningen till . En resolution som antogs i handlade om uppföljningen av den tidigare resolutionen inför granskningen av i . Tre fjärdedelar av världens länder har skrivit under . Återigen uppmanas länder som inte gjort det att ansluta sig. Minförbudet gäller även icke-statliga aktörer. På georgiskt initiativ debatterades som brådskande ärende ett uttalande som handlade om en uppblossad kris i . Den förorsakades av att sydossetiska beväpnade enheter tagit georgiska fredsbevarare som gisslan. Församlingen uppmanade de georgiska och ryska myndigheterna att i nära samarbete med hitta en fredlig lösning på krisen. Församlingens ad hoc-arbetsgrupp för inrättades 1998. Arbetsgruppens uppgift är att medverka till att stärka det vitryska parlamentets ställning och verka för mediefrihet, förbättringar i vallagsstiftningen samt allmänt till en demokratisk utveckling. Arbetsgruppen rapporterar sina iakttagelser till församlingen och det ständiga utskottet. Under sina besök i har arbetsgruppen träffat företrädare för oppositionen, frivilligorganisationer och medier samt medlemmar av diplomatkåren. har det vitryska parlamentets delegation på nytt kunnat delta i församlingens verksamhet. hade inte deltagit i församlingens verksamhet , då församlingen förkastat den vitryska delegationens fullmakter. orsakades av de vitryska parlamentsvalen 1997 och 2000 vilka enligt internationella observatörers uttalande inte var fria och demokratiska. föreslogs ånyo att fullmakterna skulle förkastas, men gick förslaget inte igenom. Det internationella samfundets kritik mot demokratins brister i har föga påverkat regimen under president . Landets politiska organ fungerar inte enligt demokratiska principer. Den politiska oppositionen förtrycks och pressen kan inte arbeta fritt. President sätt att leda landet och hans inställning till bl.a. närvaro är problematiskt. Å andra sidan vill man inte isolera landet från det europeiska samarbetet och man vill stödja landets demokratiska krafter och frivilligorganisationer. Församlingen krävde i sin resolution förändringar i vallagstiftningen och reformer i valsystemet. På plenarsessionens preliminära dagordning i fanns ett resolutionsutkast gällande situationen i . Det drogs dock tillbaka sedan ett möte ägt rum mellan ad hoc-arbetsgruppen och den vitryska delegationen. I stället presenterades en gemensam deklaration undertecknad av Uta Zapf (), ordförande i församlingens arbetsgrupp för , och , ordförande för den vitryska delegationen. Med hänvisning till ODIHR:s (Office for Democratic Institutions and Human Rights) rekommendationer fastslås i deklarationen vikten av fria och rättvisa val. Globaliseringen har öppnat gränser, men det finns fortfarande stora skillnader mellan de 55 medlemsländerna när det gäller ekonomisk standard. parlamentariska församling måste bli en institution som kan bidra till en hållbar utveckling, fastslås i den andra delen av Edinburghdeklarationen. De länder som ännu inte är medlemmar av , , borde ansluta sig. Den nationella lagstiftningen måste ta itu med korruption och motarbeta terrorism. De nationella parlamenten måste stifta lagar mot penningtvätt. Kampen mot miljöhot såsom vattenföroreningar och klimatförändringar bör vara ett viktigt samarbetsprojekt. På initiativ behandlade församlingens ekonomiutskott två ändringsförslag som handlade dels om bekämpandet av prostitution, dels om de stora kostnader som är orsakade av familjerelaterat våld. Förslaget angående sambandet mellan prostitution och människohandel mötte motstånd från den tyska delegationen, varför utskottet antog ett kompromissförslag om bekämpande av prostitution. Det andra förslaget om kostnader för familjerelaterat våld antogs enhälligt. Sex länder i ingår i partnerskap med . Denna speciella relation etablerades redan genom slutakten i . I en resolution om handel med som ingår i Edinburghdeklarationen uppmuntras partnerskapsländerna att skapa förutsättningar för ökad handel och öppenhet i enlighet med principer som står för. Det finns en bred enighet i församlingen kring behovet av ekonomiskt samarbete i . Den mänskliga dimensionen, demokrati och mänskliga rättigheter Församlingen har noterat att utvidgningen av EU, Nato och innebär att respekten stärks för demokrati, de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer i medlemsländer. Kränkningar av de mänskliga rättigheterna utgör ett hot mot internationell fred och säkerhet. Därför är det viktigt att fortsätter att sätta fokus på den mänskliga dimensionen. Ansträngningar att bekämpa främlingsfientlighet och diskriminering av minoriteter ingår också i denna dimension. Edinburghdeklarationens tredje kapitel fokuserar framför allt på två teman: människohandel och minoriteter. Församlingen föreslår bl.a. att minoritetskommissarie får stärkt mandat och bättre resurser. Bättre skydd för alla minoriteter är ett viktigt element för att öka förutsättningar för fred, stabilitet och demokrati. Förutom nationella minoriteter förekommer i många länder s.k. nya minoriteter som följd av immigration. Bland församlingsdelegaterna fanns många som hade invändningar mot att använda begreppet "nya minoriteter". Församlingen har under fokuserat på människohandeln som ett prioriterat ämne och anser att bör spela en ledande roll i den internationella kampen mot människohandeln. Den förutsätter samarbete mellan ursprungsländer, transitländer och destinationsländer. Församlingen fördömer återigen människohandeln som en grov kränkning av de mänskliga rättigheterna. har numera en särskild representant vars mandat går ut på att påverka medlemsländernas politik och föreslå åtgärder för att bekämpa människohandeln. Ett viktigt instrument i arbetet är FN-protokollet mot människohandel. Det är svårt att bekämpa människohandeln som ofta går hand i hand med annan grov brottslighet. Edinburghdeklarationen upprepar kravet på mer jämställdhet och främjandet av kvinnors deltagande i politiskt arbete. Församlingen understryker särskilt vikten av att fortsätta arbetet för bättre genusbalans inom . Antisemitism och anti-islamism tenderar att öka i etablerade demokratier. Fortsatta ansträngningar krävs för interkulturell dialog som främjar respekt, tolerans och förståelse för andra kulturer. Utbildning och medier lyfts fram som viktiga instrument i detta syfte. Genom säkerhetsstadgan har medlemsstater förbundit sig att sätta stopp för alla former av människohandel. Trots detta åtagande är människohandelns omfattning i alarmerande. Parlamentarikerna har tidigare slagit fast att människohandeln är en allvarlig kränkning av de mänskliga rättigheterna och krävt att den kriminaliseras. I sitt ställningstagande i kräver församlingen ett system för att skydda människohandelns offer. Parlamentarikerna eftersträvar ett gott samarbete med särskilda representant för bekämpning av människohandeln och efterlyser nödvändiga resurser för detta nya uppdrag. I Edinburghdeklarationen ingår en särskild resolution om kampen mot människohandeln. Där upprepas tidigare resolutioner: människohandeln utgör ett hot mot säkerheten i , undergräver lag och ordning och kränker mänskliga rättigheter och mänsklig värdighet. vikten av att närma sig problemet övergripande, nämligen att arbeta förebyggande som förbrytare åtalas och offer och vittnen skyddas. Eftersom problemet är gränsöverskridande måste det bekämpas såväl i ursprungs-, transit- som destinationsländerna. Fördjupat samarbete mellan berörda länder efterlyses. Ursprungsländerna uppmanas att arbeta förebyggande, öka jämställdhet, ekonomisk jämlikhet och arbeta mot diskriminering av olika slag. Församlingen anser vidare att medlemsländer bör genomföra mot människohandel samt försäkra sig om att de nationella lagarna på ett adekvat sätt motverkar problemet. Medlemsländerna anmodas ratificera de relevanta internationella konventionerna. Konferens på om bekämpningen av människohandel Människohandeln är den största brottsliga internationella affärsverksamheten efter handeln med narkotika och vapen. Det handlar om en av de lukrativaste kriminella branscherna och berör nästan alla regioner och länder i världen, sade president i sin inledning vid en konferens om människohandeln som organiserades av församlingen på . Svenska konferensdeltagare var , , och . minister för skärgårdsfrågor öppnade konferensen på . Han redogjorde för illegal invandring och människohandel som ett säkerhetsproblem. Det handlar om välorganiserade nätverk av slavhandlare som organiserar både illegal migration och handlar med människor. Det finns kopplingar till terrorism. De drabbades personliga säkerhet sätts i fara. Det är regeringarnas uppgift är att hindra och eliminera människohandel, sade Pavlides. nyutnämnda särskilda representant för bekämpning av människohandeln, , menade att det finns en överdriven fokusering på det statliga säkerhetsintresset. Trots att människohandeln sägs vara ett brott mot mänskliga rättigheter är utgångspunkten nationell säkerhet och suveränitet. påminde även om att människosmuggling och människohandel handlar om två skilda saker.