bet · GS01LU17 · 2005-03-22 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet närmare 30 motionsyrkanden från denallmänna motionstiden i olika skadestånds- och försäkringsrättsligafrågor. De skadeståndsrättsliga frågorna gäller ersättning för sorg ochsaknad, skadeståndsansvar för atomskador, oljeskador till sjöss,skadeståndsansvar för multinationella företag och hästägares skadeståndsansvar.De försäkringsrättsliga frågorna gäller företagares försäkringsskydd,det s.k. överfallsskyddet i hemförsäkringar, ersättningsnivån irättsskyddsförsäkringar, könsneutrala pensionsförsäkringar, utvidgat ansvarför trafikförsäkringen m.m., jämkning av trafikskadeersättning,handläggning av trafikskadeärenden och patientskadelagen.Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden ihuvudsak med hänvisning till pågående arbete och tidigareställningstaganden.I betänkandet finns nio reservationer och två särskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Ersättning för sorg och saknadRiksdagen avslår motionerna 2004/05:Ju292 yrkande 15 och 2004/05:L292yrkande 3.Reservation 1 (fp)2. Skadeståndsansvar för atomskadorRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L242 och 2004/05:N307 yrkandena 11och 12.3. Oljeskador till sjössRiksdagen avslår motion 2004/05:MJ371 yrkande 16.4. Skadeståndsansvar för multinationella företagRiksdagen avslår motion 2004/05:L278 yrkandena 1 och 2.Reservation 2 (v, c)5. Hästägares skadeståndsansvarRiksdagen avslår motion 2004/05:L308.6. Företagares försäkringsskyddRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L292 yrkande 1, 2004/05:T260 yrkande5 och 2004/05:N394 yrkande 5.Reservation 3 (fp, c)7. Det s.k. överfallsskyddet i hemförsäkringarRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L231 och 2004/05:L338 yrkande1.Reservation 4 (v, c)8. Ersättningsnivån i rättsskyddsförsäkringarRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju385.9. Könsneutrala pensionsförsäkringarRiksdagen avslår motion 2004/05:L284.Reservation 5 (m, fp)10. Utvidgat ansvar för trafikförsäkringen m.m.Riksdagen avslår motionerna 2004/05:L292 yrkande 5 och 2004/05:L352.Reservation 6 (m, fp)11. Jämkning av trafikskadeersättningRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L212, 2004/05:L292 yrkande 7,2004/05:L296 och 2004/05:T463 yrkande 1.Reservation 7 (m, fp, kd, c)12. Handläggning av trafikskadeärendenRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L233 yrkandena 1 och 2, 2004/05:L292yrkande 6 och 2004/05:L346.Reservation 8 (fp, c)Reservation 9 (v)13. PatientskadelagenRiksdagen avslår motion 2004/05:L282 yrkandena 1-3.Stockholm den 22 mars 2005På lagutskottets vägnarInger RenéFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), MarianneCarlström (s), (), (), (), (), (), (),(), Rezene Tesfazion (s), (),(), (), (), () och ().Redogörelse för ärendetI betänkandet behandlar utskottet närmare 30 motionsyrkanden från denallmänna motionstiden i olika skadestånds- och försäkringsrättsligafrågor. De skadeståndsrättsliga frågorna gäller ersättning för sorg ochsaknad, skadeståndsansvar för atomskador, oljeskador till sjöss,skadeståndsansvar för multinationella företag och hästägares skadeståndsansvar.De försäkringsrättsliga frågorna gäller företagares försäkringsskydd,det s.k. överfallsskyddet i hemförsäkringar, ersättningsnivån irättsskyddsförsäkringar, könsneutrala pensionsförsäkringar, utvidgat ansvarför trafikförsäkringen m.m., jämkning av trafikskadeersättning,handläggning av trafikskadeärenden och patientskadelagen.En förteckning över motionsyrkandena finns i bilagan till betänkandet.Såvitt gäller motionsspörsmålen rörande handläggning av trafikskadeärendenhar en utfrågning med företrädare för ägt rum.Utskottets övervägandenErsättning för sorg och saknadUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden om att det bör införas en rätt tillersättning för sorg och saknad vid en nära anhörigs död. Utskottethänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation1 (fp).BakgrundSedan den 1 januari 2002 gäller enligt 5 kap. 2 § första stycket 3skadeståndslagen (1972:207) att en nära anhörig till den som dödats genomen skadeståndsgrundande handling har rätt till ersättning för personskadasom åsamkats den anhörige till följd av dödsfallet (prop. 2000/01:68,bet. LU19, rskr. Bestämmelsen infördes bl.a. mot bakgrund av dendomstolspraxis som utvecklats, enligt vilken ersättning i vissa falltillerkänts efterlevande för främst psykiska besvär när en nära anhörigdödats vid en skadeståndsgrundande händelse.Rätt till ersättning tillkommer den som har stått den avlidne särskiltnära, dvs. främst make, registrerad partner, sambo, barn och föräldrar.En anhörigs rätt till skadestånd är oberoende av grunden förskadeståndsskyldigheten. Således föreligger en lagreglerad rätt till skadeståndoavsett om dödandet har skett uppsåtligen, av grov oaktsamhet, avoaktsamhet som inte är att betrakta som grov eller när den skadeståndsskyldigehar ett strikt skadeståndsansvar.Skadeståndet bestäms enligt 5 kap. 1 § skadeståndslagen. Därmed omfattasersättning för kostnader, inkomstförlust och ideella förluster tillföljd av skadan. De ideella förlusterna ersätts som fysiskt och psykisktlidande av övergående natur (sveda och värk) eller av bestående art(lyte eller annat stadigvarande men). I förekommande fall kan ävenersättning för särskilda olägenheter betalas.Beträffande bevisfrågorna anförde regeringen i propositionen bl.a.följande. Personskadan består i detta fall regelmässigt av en psykiskchock eller andra psykiska besvär. För att sådana besvär skall varaersättningsgilla som personskada krävs att de är medicinskt påvisbara.När någon dödas genom en skadeståndsgrundande handling kommer dödsfalletsom regel plötsligt och oväntat, inte sällan på ett våldsamt sätt. Detligger i sakens natur att de efterlevande då drabbas av psykiskt lidandeutöver den allmänna sorgen och saknaden efter den närstående. Man kandärför normalt utgå från att den närstående har åsamkats psykiska besvär.I sådana fall där det inte är aktuellt att ersätta andra skadeföljderän sveda och värk och smärre belopp avseende kostnader eller inkomstförlustbör man utan närmare utredning kunna utgå från att dessa besvär är atthänföra till personskada. Då bör det sålunda inte vara nödvändigt attden närstående styrker de psykiska besvären genom läkarintyg ellerliknande utredning (jfr rättsfallet NJA 2000 s. 521). Självklart behövsöver huvud taget ingen bevisning om besvären vitsordas av motparten ien process. Men även om kravet bestrids bör det normalt räcka - på sammasätt som om bestämmelsen skall tillämpas vid anspråk på brottsskadeersättning- att de besvär som den närstående själv beskriver är av sådan art attde får anses medicinskt påvisbara och sålunda är att anse som enpersonskada. Enbart ett påstående om en personskada är dock inte tillräckligt.Regeringen anförde vidare att bevislättnaden är av betydelse när denanhörige yrkar ersättning för psykiska besvär eller avsådan omfattning i övrigt som normalt sett uppkommer i dessa typer avfall, dvs. vid ersättning i enlighet med gällande praxis. Yrkas ersättningmed högre belopp på den grunden att de psykiska besvären varit särskiltlångvariga eller ovanligt omfattande i övrigt, kan särskild bevisningbehövas. I undantagsfall kan de psykiska besvären leda tillpersonlighetsförändringar eller på annat sätt bli bestående. Då kan ersättningges för bestående men efter den invaliditetsgrad som kan åsättas dessabesvär. Det kan förekomma att den skadelidande även har rätttill skadestånd för särskilda olägenheter som besvären medför. I dessabåda fall bör dock särskild utredning om skadan krävas.Någon särskild ersättningspost för sorg och saknad finns inte iskadeståndslagen.MotionernaMia m.fl. (fp) yrkar i motion L292 ett tillkännagivande om attdet i skadeståndslagen bör införas en särskild rätt till ersättning försorg och saknad efter en nära anhörigs död. Motionärerna anför att deti rättstillämpningen ställs krav på att de psykiska besvären skallbevisas, vilket ofta kan vara svårt och omständligt och dessutom av denanhörige kan upplevas som kränkande. Skadestånd vid en nära anhörigsdöd bör därför kunna betalas ut med ett standardiserat belopp. Genom enschabloniserad rätt till ersättning för sorg och saknad skulle den sominte vill underkasta sig en undersökning av de egna psykiska besvärenändå få ersättning för de starka känslor och de mer eller mindredefinierbara psykiska påfrestningar som typiskt sett uppkommer vid en näraanhörigs död. Enligt motionärerna skulle en särskild rätt till ersättningför sorg och saknad innebära en skarp markering från samhällets sidaoch att svensk rätt ytterligare harmoniseras med stora delar av övrigaeuropeiska länders skadeståndsrätt (yrkande 3).Liknande krav framställs i motion Ju292 av m.fl. (fp)(yrkande 15).Tidigare behandlingI den ovan nämnda proposition 2000/01:68 om ersättning för ideell skadagjorde regeringen bedömningen att någon särskild ersättningspost försorg och saknad då en nära anhörig avlidit genom en skadeståndsgrundandehandling inte borde införas. I lagstiftningsärendet väcktes motionsyrkandenom att en sådan särskild rätt borde införas. Dessa motionsyrkandenavstyrktes, och följde utskottet (bet. 2000/01:LU19, rskr.216).Utskottet ansåg att det fanns flera omständigheter som talade emot ensärskild rätt till ersättning för sorg och saknad. En sådan rätt skullevara en principiell nyhet i svensk skadeståndsrätt, och en seriösbedömning av frågan borde därmed åtföljas av överväganden om en motsvarandeeller liknande rätt bör finnas i andra sammanhang, t.ex. en rätt tillersättning för de känslor av ledsnad och bedrövelse som normalt följermed att ett barn skadas eller förlusten av ägodelar i samband med enbrand. Utskottet ifrågasatte också om skadeståndsrätten över huvud tagetär ett ändamålsenligt instrument för att ge ersättning för känslor somsorg och saknad. När det gäller bevisproblemen erinrade utskottet omatt genom en dom (NJA 2000 s. 521) kansägas ha infört en bevislättnad för psykiska besvär som tillfogats pågrund av att en nära anhörig dödats genom en uppsåtlig eller därmedjämförlig handling. Utskottet anförde att det vid en lagstadgad rätttill ersättning är naturligt att i detta avseende utgå från en sådanbevislättnad oavsett om skadan framkallats uppsåtligen eller inte, vilketinnebär att det normalt inte bör krävas läkarintyg eller liknandeutredning för att styrka att de psykiska besvären är att hänföra tillpersonskada. När det inte är aktuellt att ersätta andra skadeföljder änsveda och värk borde man utan närmare utredning kunna utgå från attdessa besvär innebär en personskada. Enligt utskottet hade därmed detviktigaste skälet för en rätt till ersättning för sorg och saknadförlorat sin tyngd.Vidare pekade utskottet på att det i praktiken inte är någon störreskillnad mellan en rätt till ersättning för psykiska besvär som normaltinte behöver styrkas med läkarintyg eller liknande utredning och enrätt till ersättning för sorg och saknad. Utskottet menade att depraktiska konsekvenserna av att ersättningen avser psykiska besvär, ochinte sorg och saknad, framför allt torde visa sig däri att en rätt ienskilda fall till ersättning utöver ett schablonbelopp fordrar ensärskild utredning som påvisar ovanligt omfattande psykiska besvär.Utskottet har härefter, i sittav godkända betänkande 2003/04:LU24, avstyrkt motionsyrkandenom att särskild ersättning för sorg och saknad skall införas. I dessasammanhang har utskottet hänvisat till de ställningstaganden som gjordesi ovan nämnda lagstiftningsärende.Utskottets ställningstagandeEnligt utskottets mening har det inte framkommit några skäl för riksdagenatt frångå sina tidigare ställningstaganden. bör därför avslåmotionerna L292 yrkande 3 och Ju292 yrkande 15.Skadeståndsansvar för atomskadorUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden om skadeståndsansvar för atomskador.Utskottet hänvisar till pågående utredningsarbete. Jämför särskiltyttrande 1 (v).BakgrundRegler om ansvar för skador som uppkommer i samband med verksamhet inomatomanläggningar finns i atomansvarighetslagen (1968:45). Denna lagbygger på två internationella konventioner. Den ena konventionen är1960 års Pariskonvention om skadeståndsansvar på atomenergins område,som föreskriver att innehavaren av en atomanläggning är ansvarig föratomskador oberoende av vållande, dvs. innehavarens ansvar är strikt.Den andra konventionen är en i avslutad tilläggskonventiontill , som innehåller regler om kompletterande ersättningav statsmedel vid atomskador. Både och Brysselkonventionenhar tillkommit inom ramen för verksamheten inom Organisationen förekonomiskt samarbete och utveckling () och syftar till en enhetligregional reglering av atomansvarsfrågan i . hartillträtt båda konventionerna.Enligt atomansvarighetslagen är en innehavare av en atomanläggningersättningsansvarig upp till ett bestämt belopp för varje olycka (17 §).Ansvarsbeloppet skall som huvudregel vara täckt av en försäkring (22§). Om det belopp för vilket anläggningsinnehavaren är ansvarig interäcker till för att täcka de uppkomna skadorna betalas kompletterandeersättning av statsmedel (28 §).MotionernaÅsa och (båda mp) yrkar i motion L242 etttillkännagivande om att kärnkraftverkens skadeståndsansvar skall varaobegränsat och att kravet på betalningskapacitet kraftigt skall höjas.I motion N307 begär m.fl. (mp) ett tillkännagivande omatt regeringen skall tillsätta en utredning i syfte att se över vilkaändringar som måste göras i atomansvarighetslagen för att skalluppfylla sina förpliktelser enligt (yrkande 11). Vidarebegärs ett tillkännagivande om att i samband med översynen avatomansvarighetslagen bör även betalningsåtagandet höjas (yrkande 12).Tidigare behandlingNär utskottet och (bet. 2000/01:LU7 och 2003/04:LU24)behandlade motsvarande motionsyrkanden erinrade utskottet om att regeringeni proposition 2000/01:43 Ändringar i atomansvarighetslagen bl.a. anförtatt atomansvarighetspolitikens främsta mål är att tillgodose deskadelidandes berättigade krav på ersättning för atomskador och attersättningsansvaret för dessa skador i första hand bör bäras avkärnkraftsindustrin.Innehavare av atomanläggningar borde därför, enligt regeringens mening,åläggas ett obegränsat ansvar. I propositionen anfördes dock att detinte var förenligt med , i dess dåvarande lydelse, attinföra ett obegränsat ansvar. Regeringen hänvisade till en pågåenderevidering av och att inom ramen för detarbetet skulle verka för ett obegränsat ansvar. I syfte att förberedaövergången till ett obegränsat ansvar avsåg regeringen att ge en särskildutredare i uppdrag att lämna förslag till hur ett sådant ansvar börgenomföras i atomansvarighetslagen. Regeringen framhöll vidare att detär nödvändigt att ansvaret är garanterat av betryggande ekonomiskasäkerheter och att det är otillfredsställande att låta försäkringskapacitetenvara avgörande för ansvarsnivån. Enligt regeringens mening borde därförinriktningen vara att finna en lösning där andra ekonomiska säkerheterutnyttjas som komplement till ansvarsförsäkring, vilket bör skapaförutsättningar för högre ersättningsnivåer. Regeringen avsåg att även geden särskilde utredaren i uppdrag att kartlägga såväl vilkaförsäkringslösningar som vilka säkerheter eller garantier som finns att tillgå.Vid båda tillfällena avstyrkte utskottet motionsyrkandena och anfördebl.a. att utformningen av anläggningsinnehavarnas ersättningsansvarmåste vara förenlig med åtaganden enligt Pariskonventionen.När det gäller den framtida utformningen av ersättningssystemet vidatomskada hänvisade utskottet till att det av propositionen framgickatt regeringen, i syfte att förbereda övergången till ett obegränsatansvar, avsåg att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur ettsådant ansvar bör genomföras i atomansvarighetslagen. Utskottet ansågatt några uttalanden från sida som skulle föregripautredningsarbetet inte borde komma i fråga. beslutade vid bådatillfällena i enlighet med regeringens förslag.Vid utskottets senaste behandling av frågan hade utskotteterfarit att en revidering av , som ger möjlighet attinföra ett obegränsat ansvar, avslutats samt att regeringensavsikt var att, i enlighet med vad som aviserades i den ovan nämndapropositionen, tillkalla en särskild utredare.Pågående arbete m.m.Den 12 februari 2004 hölls mellan konventionsstaterna till Pariskonventionenoch tilläggskonventionen en diplomatkonferens för att anta ändringar avkonventionerna. Den revisionsakt som antogs innebäratt ett stort antal artiklar ändras i båda konventionerna och att ettantal nya artiklar tillkommer. Det kan nämnas att ansvarsbeloppet enligtden reviderade är uttryckt som ett minimibelopp. Denstat som önskar det kan alltså fastställa ett högre belopp eller bestämmaatt det inte skall gälla någon begränsning för anläggningsinnehavarensansvar. Ändringarna av innebär således en möjlighetatt ålägga anläggningsinnehavare ett obegränsat ansvar.Regeringen beslutade att ge en särskild utredare iuppdrag att göra en översyn av atomansvaret (dir. 2004:160). Utredningenhar antagit namnet . I direktiven anförs attregeringen anser det önskvärt att kan tillträda ändringsprotokollentill och tilläggskonventionen som genom bl.a. deväsentligt höjda ansvarsbeloppen och möjligheten till ett obegränsatansvar medför en uppenbar förbättring av det ersättningsrättsliga skyddetvid atomolyckor. De reviderade konventionerna fyller en viktig funktionnär det gäller skyddet av skadelidande i händelse av en atomolycka. Densärskilda utredaren skall ta fram ett underlag för bedömningen av omSverige bör tillträda de reviderade versionerna av konventionen omskadeståndsansvar på atomenergins område och konventionen om tilläggtill samt om bör tillträda konventionen omsupplerande ersättning för atomskada. Utredaren skall också föreslå delagändringar som behövs för att dessa instrument skall kunna tillträdaseller som bedöms lämpliga i samband med tillträde. Vidare skall utredarenföreslå hur ett obegränsat ansvar för innehavare av atomanläggningarbör genomföras i atomansvarighetslagen, föreslå till vilken nivå ansvaretskall vara täckt av försäkring eller annan finansiell säkerhet samtutreda vilka typer av försäkringslösningar och finansiella säkerhetersom finns att tillgå eller kan skapas och, i syfte att nå så högaersättningsnivåer som möjligt, föreslå system där ekonomiska säkerhetereller garantier utnyttjas som komplement till ansvarsförsäkringen.Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 31 januari 2006.Utskottets ställningstagandeAv den ovan lämnade redovisningen framgår att de frågeställningar sombehandlas i motionerna övervägs av . mening bör resultatet av det pågående utredningsarbetet inteföregripas genom någon åtgärd från . bör såledesavslå motionerna L242 och N307 yrkandena 11 och 12.Oljeskador till sjössUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår ett motionsyrkande om skadeståndsansvar vid oljeskadortill sjöss. Utskottet hänvisar främst till pågående internationelltarbete. Jämför särskilt yttrande 2 (v).BakgrundAnsvar för oljeskada regleras i 10 kap. sjölagen (1994:1009). Bestämmelsernabygger på två internationella konventioner som har tillträtts av Sverige- ändringsprotokoll till internationella konventionom ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja(ansvarighetskonventionen) och ändringsprotokoll till 1971 årsinternationellakonvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning avskada orsakad av förorening genom olja (fondkonventionen). Dessa tvåkonventioner skapar ett internationellt ansvars- och ersättningssystemför oljeskador.Skadeståndsansvaret för oljeskador ligger enligt ansvarighetskonventionenhos fartygsägaren och är strikt, dvs. ägaren är ansvarig även om dennevarken förfarit uppsåtligt eller varit vårdslös (jfr 10 kap. 3 § sjölagen).Fartygsägaren har dock vissa möjligheter att begränsa sin ansvarighettill ett visst belopp. Ersättningsanspråk får i viss utsträckning riktasmot annan än fartygsägaren (10 kap. 4 § andra stycket sjölagen). Detgäller dock bara om en i nämnda bestämmelse angiven person, t.ex. enredare som inte är ägare eller en lastägare, har orsakat skadan uppsåtligeneller genom viss särskilt kvalificerad vårdslöshet.Fondkonventionen utgör ett komplement till ansvarighetskonventionen.Genom fondkonventionen har en internationell fond upprättats, deninternationella oljeskadefonden, som ger de skadelidande ytterligareersättning för oljeskador, om den ersättning som erhålls enligtansvarighetskonventionen är otillräcklig. Även fondens ansvarighet för skadorär dock begränsad. Den internationella oljeskadefonden finansieras genomavgifter som läggs på sjötransporterad olja av vissa slag (s.k.avgiftspliktig olja).MotionenI motion MJ371 anför och (mp, fp) att det vidoljetransporter till sjöss bör gälla en ordning som innebär att allaaktörer i transportkedjan - inklusive bl.a. den som ägde oljan när denlastades på fartyget, lastägaren, flaggstaten, fartygets slutliga ägareoch klassningssällskapen - skall dela det ekonomiska skadeståndsansvareti händelse av en olycka. I motionen begärs ett tillkännagivande om attregeringen skall verka för en sådan ordning (yrkande 16).Utskottets ställningstagandeUtskottet vill först upplysa om att det vid en diplomatkonferens i maj2003, anordnad av Internationella sjöfartsorganisationen (), antogs en resolution om en översyn av detinternationella ansvarighets- och ersättningssystemet. En arbetsgruppinom den internationella oljeskadefonden arbetar medfrågan.Utskottet har i sitt av godkända betänkande2003/04:LU24 avstyrkt ett motsvarande motionsyrkande med hänvisningtill pågående internationellt arbete. När nu utskottet åter har att taställning till samma motionsspörsmål vill utskottet erinra om att det,mot bakgrund av det internationella regelsystem som finns på sjöfartensområde, är ofrånkomligt att tyngdpunkten i de svenska aktiviteternafokuseras på och är beroende av det internationella arbetet. Utskottetanser att resultatet av det ovan redovisade internationella arbetet böravvaktas och ser därför inte någon anledning att föreslå någon åtgärdfrån . bör således avslå motion MJ371 yrkande 16.Skadeståndsansvar för multinationella företagUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden om skadeståndsansvar för multinationellaföretag. Utskottet hänvisar till pågående arbete på såväl nationell sominternationell nivå. Jämför reservation 2 (v, c).MotionenBirgitta () anför i motion L278 att aktivt skall stödjade länder som behöver hjälp med att bygga upp fungerande marknader. Föratt en marknadsekonomi skall fungera smidigt i en värld där länderbefinner sig på olika nivåer i fråga om välstånd, demokrati och utvecklingkrävs enligt motionären tydliga regler så att inte den svagare partenblir utnyttjad. Detta som ett led i att främja bl.a. miljöhänsyn, respektför mänskliga rättigheter och social rättvisa. Motionären menar attbestämmelser om skadeståndsansvar har stor betydelse i det här sammanhanget.I motionen begärs ett tillkännagivande om att multinationella företagsom orsakar stora skador i ett annat land än det land där moderbolagethar sitt säte inte skall kunna undgå skadeståndsansvar genom att föraöver tillgångar till moderbolaget och låta det utländska dotterbolagetförsättas i konkurs (yrkande 1). Det bör därutöver, enligt motionärensmening, vara möjligt att rikta ett skadeståndskrav direkt mot moderbolagetav skadelidande i ett annat land (yrkande 2).Pågående arbeteÅr 1976 förhandlade medlemsländerna inom fram riktlinjer förmultinationella företag som innehåller gemensamma rekommendationer tillföretagen från medlemsländernas regeringar. Riktlinjerna har därefteromförhandlats , . Genom den senasterevideringen breddades riktlinjerna till att gälla företagens verksamheti alla länder och att även omfatta företagens arbete med miljö och motkorruption.