bet · GS01KRU4 · 2005-02-10 00:00:00 — Vi har haft enorma publikframgångar de tresenaste åren med bland annat och Sagan om ,vilket har drivit upp marknaden. Trendbrottet kom väl egentligen år2000, då vi hade en fantastisk utveckling av svensk film.Jag skulle nog vilja påstå att den tillfälliga uppgång vi sett påbiografmarknaden framför allt är betingad av väldigt bra filmer. Vi serredan i år att det börjar tunnas ut. Som biografägare är vi väldigtberoende av biografbesökarna. Vi har samma kostnader oavsett om detsitter en i salongen eller hundra.Erik , : Visst är det så att de här olikafönstren - dvd, video, betal-TV och bio - kompletterar varandra. Denhär branschen är en mycket framgångsrik bransch som har en enorm framtidframför sig. Jag ser inte något som helst problem med dvd och video vadgäller påverkan på biografmarknaden i Sverige.Anita Oxburgh, Föreningen : Vår stora oro påproduktionssidan, i samband med kompletteringen av de olika medierna,är att med en enda huvudman och brist på konkurrens i visningsledet såblir bredden inte lika stor i filmproduktionen. Det är ändå bara enhuvudman som ska besluta vad som visas på biograferna, där man är drivenav lönsamhetstänkande och stordriftsmekanismer. Vi känner oss alltsådjupt oroade av den här sammanslagningen.Åse Kleveland, : Det är klart att det är en krävande övningatt driva biograf. Vi ser också internationellt en konsolidering påbiografsidan där kedjor går ihop. Men ingenstans, inte i i allafall, kommer man i närheten av en sådan koncentration som en sådan härtransaktion kommer att leda till. Det är ändå fråga om av marknaden,också i de stora städerna, och det är ganska unikt.Rickard Gramfors, Folkets Hus och Parker: Som jag redovisade tidigarestår en liten del av befolkningen för majoriteten av biobesöken. Ochdet är i de allra största städerna, just de städer där SF och Sandrewsfinns. Det finns alltså en enorm publikpotential i resten av landet sominte har tillgång till aktuell film, och det är ett väldigt stort problem.Jag tror att vi skulle kunna driva upp biobesöken kraftigt om allakunde visa aktuell film samtidigt.Sedan en liten viktig aspekt som det sällan talas om: Det biografernatjänar pengar på är inte biobiljetterna, det är godiset och popcornen.Glöm inte det!Ordföranden: kommer affärshemligheter, vill jag lova!Lars Gillegård, Våra Gårdar: Jag kan bara säga att Konkurrensverkethåller på att pröva den här affären . De remissvar som kommer in,tillsammans med SF:s ansökan, tror jag kommer att ge en ordentliggenomlysning av den här branschen. Egentligen är det väldigt mycketfilmpolitik. Det är filmavtalet, men det handlar också om hur branschenfungerar näringsmässigt. Detta tycker jag vore intressant att sammanfattaoch studera särskilt.Mindre biografer, som Våra Gårdar representerar, påverkas naturligtvisväldigt mycket av en sådan här affär om den går igenom. Ytterst skullejag vilja säga att det är en yttrandefrihetsfråga som egentligen inteKonkurrensverket ska pröva.Ordföranden: Det är väl rimligt att får avsluta rundankring den här frågan.Jan , : Jag är tacksam för det. Jag ville bara svaraAnita, som hade en oro kring att inte få ut svensk film i sammautsträckning om affären går igenom. Jag vill bara påtala att vi lever påatt visa film, och vi kommer att leva på att visa film också.Även om vi har popcorn och godis går inte detta att sälja utan att manhar bra filmer. Självklart är det så. Historiskt sett har vi helleraldrig sagt nej till en enda visning av svensk film, och vi kommer inteatt göra det heller. Det kommer att bli vårt framtidalevebröd.Jag skulle vilja ställa en fråga till : På vilket sättupplever du att affären mellan och SF skulle påverka VåraGårdar?Ordföranden: mig bara säga att det är utskottet som ställer frågornai dag. Vi kan se hur det ser ut tidsmässigt på slutet innan jag släpperi väg andra frågor. Annars vet jag inte var det slutar. Då kan jag tappakontrollen över det här.Gunilla Tjernberg (kd): Jag vill också ta tillfället i akt att tackaför en spännande genomgång under den här förmiddagen. Jag tänkte knytaan lite till det filmlandskap som jag uppfattat är i stor förändring.Jag har också kunnat tolka det som att denna förändring delvis beror påden tekniska utvecklingen. Den kan också bero på en ny generationfilmskapare och även de regionala resurs- och filmcentrum som har tillkommit.Allt detta är naturligtvis positivt, sammanfattningsvis.Jag har också förstått att samarbete är en nödvändighet. Det inleddeÅse Kleveland med, och det har också kommit fram i den analys som PerLysander har gjort, både i ett svar på fråga och i hansanalys från talarstolen. Jag förstod då att det finns ett samarbete somhar visat på ett lyckat resultat, nämligen när man arbetat med novellfilm.Sedan efterlystes det liknande samarbetsresultat i positiv bemärkelsenär det gällde barnfilm men också dokumentärfilm. Jag kan tänka migäven annan film.Jag kommer då till min fråga, för att ta fasta på att vi ska medverka,från politiker och förtroendevalda men också från branschen, till dendynamik som vi kan se: Vad är det som gör att det lyckades med ettsamarbete när det gäller den ena delen, novellfilm, men att det i dagefterlyses ett samarbete mellan barnfilm och, som man exemplifierademed, dokumentärfilm? Jag vill gärna ha svar från några olika företrädareför branschen, men jag riktar mig först och främst till , : Jag kan ge ett kort svar, och det ärpengar. Det finns oerhört begränsade resurser för både kort- ochdokumentärfilm och barnfilm . När vi kunde gå in i novellfilmssamarbetemed var det delvis tack vare att biobesökandet blivitså bra att intäktssidan ökade. ska av det som går tillproduktion användas till utveckling, och vi har rätt och slätt använt endel av detta. Vi har funnit att investeringar i novellfilmsproduktionär väldigt viktiga utvecklingsprojekt. Men de pengarna har vi alltsåhittat på marginalen. Det finns inte en ekonomi som gör att viskulle kunna gå till och lägga upp till någontingliknande.Ordföranden: Hur är det med SVT? Har du, , några synpunkter pådet här?Jan-Olof Gurinder, SVT: Det är väl alldeles riktigt att penningproblemetgäller för alla. Sedan är det också villkoren för samarbete mellanbranschen och samt kanske också den fråga som PerLysander tog upp, nämligen att ser det som väsentligtatt medverka i en produktion som tar sikte på att vi ska fullfölja detuppdrag vi har som ett sändande företag och ett public service-företag.I den mån det då uppfattas som att vi ska vara ett instrument förnågonting annat än utsändningen av program, som i en del fall med filmer,kan det skapa problem.Man ska komma ihåg att bidrar med ett väldigt stortbelopp in i filmavtalet utan att de pengarna resulterar i några programsom kan sända. När det gäller dokumentärfilm,novellfilm och kortfilm ska man också komma ihåg att televisionen där irealiteten är det enda viktiga och stora visningsfönstret. Där har viunder alla år kunnat uppleva att önskemålen om att kunna få göra novellfilmoch kortfilm har varit större än både de resurser som SFI har haft ochde som har avsatt. kommer det kanske på den senarepunkten att se bättre ut . Men det är alltså en summaav hur mycket pengar som finns, beslutandefunktioner på olika ställenoch kanske ambitioner och önskemål från dem som verkar, vilka vidaöverstiger de pengar som kan sättas in i sådan här verksamhet.Ordföranden: , har du någon uppföljningsfråga kring detta?Gunilla Tjernberg (kd): Ja, det har jag, även om den inte är knutenjust till detta. Jag konstaterar i alla fall att det finns en uppfattningfrån om vad det är som behövs för ett ökat samarbete,att SVT uttrycker sitt uppdrag och att Per hade en lite annananalys.Jag lämnar dock denna fråga och måste få passa på att ta en till. Vifick höra att - det var den statistik som fanns - var det flermänniskor som såg svensk film utomlands än i . Jag måste få ställafrågan: Kan någon svara på vad det är som gör denna expansion, somtydligen är en stor förändring? Vad är det som har hänt?Ordföranden: följer upp statistiken kring utländska biobesökare påsvenska filmer? Är det ?Åse Kleveland, : Jag kan väl nämna att en av de saker somhänt är . Det är helt klart att hans filmer, både FuckingÅmål och Tillsammans, blev våldsamma publiksuccéer också utanför landetsgränser. Jag tror att det 2001 var 1,4 miljoner biljetter sålda utomlands,som det plötsligt är 557 000 på i i Tysklandoch så vidare. Det är alltså en mix. Det är ju också en förskjutning itid. Filmerna visas ofta efter det att de haft premiär härhemma.Vi sitter nu och ser på det här materialet för att gå in i det. Vi tyckeratt det är väldigt intressant i förhållande till en vidare satsning pådet här området. Men det är säkert fler här i publiken som kan säganågot om detta.Ordföranden: var ditt svar väldigt uttömmande, för det äringen som vinkar och vill komplettera.Rossana Dinamarca (v): Jag har två frågor. Jag tänkte börja med det sombara lite hastigt togs upp av , nämligen detta med kvinnliga filmskapare.Jag tittade på verksamhetsberättelsen för SFI, och bland de20 svenska filmerna i topp var endast en gjord av en kvinna, . Jag menar inte att vi ska tvinga människor att se filmer avkvinnliga filmskapare, men däremot ser jag ett problem i att utbudet avfilm gjord av kvinnor är väldigt litet.Bara , tror jag, presenterade vilka somhade fått förhandsstöd. Av de tio eller elva personerna var bara enkvinna, och hon fick det näst lägsta beloppet. Kvinnor aviserar att manlägger av med filmbranschen och filmandet därför att det är alldelesför tufft att få pengar. Det presenterades här att av långfilmsregissörernaär kvinnor, och det är ändå en ökning - alldeles för liten, anser jag.Jag skulle vilja höra från dig, , men också från de olikafilmcentrum vi har representerade här: På vilket sätt kommer man attaktivt arbeta för att satsa på kvinnliga filmskapare? De finns juuppenbarligen, men vad ska man göra för att lyfta fram dem än mer? Detvar min första fråga.Åse Kleveland, : Det jag har lust att säga först är atten tredjedel av de långfilmspremiärer vi har faktiskt är filmerregisserade av kvinnor. Väldigt många av dessa är debutanter. Det viser är att den ökning som sker när det gäller kvinnliga långfilmsregissörerockså är ett uttryck för ett generationsskifte. Många av de här kvinnornahar fått sin utbildning och kommit in i filmen genom den väldigt bredarekrytering och utbildning som har skett . Tittar vipå i ser vi att nästan precis av dedeltagande filmarna är kvinnor. I vår Drömfabriken gäller detsamma. Desom är nya och unga har precis som killarna att gå när man görfilm i de kortare formaten. Just nu är det fler som närmar siglångfilmsstadiet.En viktig faktor här tror jag också är frågan om förebilder. Jag troratt innan film slog igenom publikt var den mest sedda filmeni hip hora! Det är klart att det har enenorm signaleffekt. Man ska nämligen vara klar över att det är producenternasom väljer sin regissör, och det är producenterna som söker stöd av oss.Därför är det oerhört viktigt att kvinnor representerar samma breddgenremässigt som männen gör. Det ser vi nu med de unga.Jag tror att den situation vi nu har beror på väldigt många sammanfallandefenomen. Ett är att det är ett generationsskifte. Ett annat är den debattsom har varit. Jag tror att den har varit oerhört viktig för att någonstanslyfta upp och synliggöra behovet av att ge kvinnor större plats när detgäller filmskapande.Hos oss har vi en ständigt pågående diskussion, både med konsulenteroch med andra i huset, om vad vi kan göra. Vi har inte ett filmavtalsom erbjuder några speciella instrument när det gäller detta. Däremotstår det väldigt klart i beslut om bidrag till filmavtaletatt vi ska arbeta för en ökad jämlikhet. Det faktum att branschen ochstaten nu har beslutat att jämlikhet ska ligga som en genomgåendedimension i ett kommande filmavtal skapar förstås också en helt annansituation och en helt annan utgångspunkt för en rad initiativ än den vihar i dag.Vi gör en del på olika områden, men jag tror inte att jag ska användatiden till att gå in på dem här om det inte är önskvärt. Det viktigafrån vår sida sett är att kan göra något, men vi konstaterari dag att det är långt färre kvinnor än män som söker stöd. Det är punktett. Det betyder att för de flesta stöden är kvinnor överrepresenteradebland dem som får stöd, det vill säga det är en större andel som fårstöd än som söker. Av detta har vi slutit att det inte är på som den stora korken i flaskan sitter utan i de led somligger tidigare. Därför är detta en gemensam utmaning för hela branschenoch inte minst för utbildningsinstitutionerna.Anita Oxburgh, Föreningen : Jag tror inte kan överskatta mansdominansen i vår bransch och i hur många led denfungerar. Det är helt sant att det är fler kvinnor som kommer fram, menalla årets kvinnor är debutanter. Det är första gången de gör film.Inga av de kvinnor som tidigare gjort film finns med i årets projekt.Det här är någonting som vi måste angripa på ett väldigt strukturelltsätt. Det sitter i väldigt sega strukturer med brist på analys ochdjupare eftertanke om hur saker och ting hänger ihop.En av farorna när man får fram en hel kull med debuterande kvinnor äratt de plötsligt blir representanter för sitt kön. Chanserna att dealla kommer att lyckas är ganska små. Oddsen är emot de flesta filmersom går upp. Som ni säkert vet är det kanske fem, sex av 25 filmer somverkligen slår . Det blir väldigt lätt att den allmänna debattenskapar en sorts opportunism där man tycker att det är bra att satsa påkvinnor men kanske inte riktigt vill angripa de sega strukturer som vimåste ta itu med för att åstadkomma en förändring.Per-Erik , Filmpool Nord: Regionalt försöker vi jobba för attfå fram kvinnor i alla funktioner. Jag tycker ofta att man i debattenbara pratar om regissörer, men det handlar också om att det finns förfå kvinnliga producenter. Då krävs det speciella insatser för attstimulera så att kvinnor också tar steget och blir producenter. När detgäller kort- och dokumentärfilm är det kvinnor och 50 %män som gör filmerna, men när det gäller att ta steget till långfilmblir det de manliga regissörerna som på något sätt vågar mest. Det kanskeär motståndet i branschen, jag vet inte, men jag tror också att det ärde här etablerade strukturerna som pratar om.Jag tror att det kommer att bli en ganska stark förändring de närmasteåren, men det behövs speciella insatser, mer stöd och mer riktade pengarför att stimulera kvinnor att ta steget att våga göra långfilm. Det ärväldigt få projekt man får in till sig.Bengt , : Vi producerar mer än hälften av de långfilmersom görs i , så det är klart att vi har ett särskilt ansvar. Närman lyssnar på den här diskussionen verkar det som om svensk bransch iprincip består av och , mendet är ju fler som fattar beslut under hela den här processen.Jag ska inte vara en man till som pratar mycket, utan jag ska bara sägadetta: När man tittar på det danska exemplet visar det sig att flera avde stora danska succéerna faktiskt har gjorts av kvinnligaregissörer. En anledning till det tror jag är att om man kan öka volymenoch göra fler filmer så får fler möjlighet att pröva och också möjlighetatt misslyckas en eller två gånger. Det tror jag nästan är A och O idetta. Titta på vilken teaterregissör som helst: Man får rätt mångaförsök att jobba, pröva, testa, bli bedömd och så vidare. Här gör manen långfilm, och om inte den lyckas är man borta. Så kan vi inte fortsättaatt ha det. En ökad volym ger, förutom en massa andra bieffekter, ocksåmöjlighet att göra ett par filmer, och då kommer de att bli bra. Detgäller både män och kvinnor, men särskilt kvinnor som har en längre vägfram.Rossana Dinamarca (v): Först vill jag bara tacka. Jag tror att det liggermycket i det säger. Kvinnliga filmskapare har funnits innan allade kvinnor som kommer . Vi får hoppas på en positivare utveckling.Jag vill sedan göra ett hopp till frågan om våra minoritetsgrupper.Rickard från tog upp de möjligheter som det digitala geratt nå ut på olika minoritetsspråk. Men jag skulle vilja höra hur mantar sitt ansvar när det gäller att synliggöra de här grupperna. Detgäller alltså inte att bara kunna texta en film på några av våraminoritetsspråk, utan det gäller också att synliggöra dessa grupper. Jagkänner att det är viktigt att arbeta för att kunna vidmakthålla språketmen också kulturen för barn och ungdomar som hör till de olikaminoritetsgrupperna.Rickard Gramfors, Folkets Hus och Parker: Jag vet inte om frågan varriktad specifikt till mig. Jag tror att alla här ska ta sig en funderarepå frågan, såväl i produktionsledet som distributionsledet och visningsledetoch naturligtvis också , hur man gör för att synliggöraminoritetsgrupperna i filmerna men också hur man attraherar dem att gåtill biograferna. Hur kan de känna igen sig? Hur kan de använda film påolika sätt?Bara inom Folketshusrörelsen har vi ett enormt problem med återväxtennär det gäller aktiva i Folkets Hus generellt sett. Det gäller yngremänniskor men naturligtvis också människor med invandrarbakgrund. Därmåste man jobba väldigt aktivt för att få in de grupperna. Lokalernakan användas som möteslokaler men också för filmvisning, teater, dansoch för ändamål på en massa olika områden.Det finns ett slags strukturell rasism i som man osynliggöreller inte pratar så mycket om, utan man säger att vi alla är förinvandring och att allt är jättebra. Men på det praktiska planet görs detinte så mycket, tyvärr.Vad vi från sida kan göra aktivt är att gå ut tillinvandrargrupper i invandrartäta områden, framför allt kring de störrestäderna, och försöka ställa frågan: Vilken typ av film vill ni se? Villni jobba aktivt med filmvisningar för att attrahera den här publiken?Detär en lång process, men jag tror att det är i den änden som vi måstebörja.Birgitta (): Tack för bra information. Det kanske är tur att viinte fick den här informationen innan motionstiden gick ut, för då hadevåra motioner blivit så väldigt långa.Jag har ett par frågor, men jag vill börja med att haka på Rosannasfrågor kring kvinnor. Jag har läst ett uttalande, och jag tror att detblir som i första hand kommer att svara på frågan. Detstår i uttalandet: Antalet kvinnor i ledande funktioner har ökat ochbörjar luckra upp en mansdominerad bransch. För att denna utvecklinginte ska stanna upp behövs mer resurser.Det känns som att det behövs en förklaring, för på övriga arbetsmarknadenanställer man ju inte fler människor bara för att man ska få in flerkvinnor, utan man jobbar inom det material man har. Jag skulle vilja haen förklaring till uttalandet.Åse Kleveland, : Har jag sagt det? Jag tycker attdet hade varit bättre om den som gjort uttalandet förklarade det.Anita Oxburh, Föreningen : Uttalandet kommerfrån , så det får jag ta ansvar för. Det är väl heltenkelt så att om man befinner sig i en bransch som är så pass mansdomineradsom den svenska filmbranschen och om resurserna blir mindre och mindre- vi har ju haft krympande resurser därför att producenterna har gåttin med en stor del av finansieringen av sina egna filmer - då blir detett krympande utrymme också för dem som är nyetablerade inom filmområdetinom olika funktioner, därför att det finns gamla nätverk och det finnsstrukturer på plats. Därför tror jag, precis som , att närman expanderar och gör mer film blir det större möjligheter att öka denhär balansen.Jan Kolk, : Jag vill haka på frånFilmpool i Nord, som var inne på att för att nå framgång när detgäller jämställdheten inom filmen måste man se filmproduktionen i sinhelhet. När man tittar på teamen kan man konstatera att det är oerhörttraditionella arbetsfördelningar som finns där, till exempel blandfilmfotografer och andra, så det behövs nog en satsning på hela branschen.Jag tror att det finns ett samband med resurserna, därför att den härbranschen är extremt frilansbetonad. De medlemmar som jag representerarfinns både bakom och framför kameran, och bland dem finns i stort settinga tillsvidareanställda.När man ska komma åt den här typen av strukturella problem handlar detexempelvis om kompetensutveckling. Frågan är vem som ansvarar förkompetensutvecklingen i denna bransch där det finns arbetsgivare ochproducenter som inte har vare sig ekonomiska eller praktiska möjligheteratt ta detta ansvar.Jag skulle gärna vilja vidga diskussionen och peka på att om man villutveckla den här typen av frågor, som har att göra med kvinnor, invandrareoch minoriteter, måste man ha ett helt annat fokus på utvecklingsmöjligheternaför dem som är verksamma i branschen och fullgör det praktiska arbetet.Birgitta (): talar om att branschen är extremtfrilansbetonad. Vi kvinnor är ju inte benägna att ta så stora lån, och filmär ju faktiskt dyrt att producera, så det kanske är lite däri det liggerockså.Vi har pratat väldigt mycket om nutid och framtid. Men jag tänkte ställaen fråga runt filmens historia, så jag antar att det kanske är Jan-ErikBillinger som är mest lämpad att svara på den. Min fråga är: Vet manhur många filmer som har förstörts därför att de har förvarats i feltemperatur?Vi har ju hört och kunnat läsa att det ska vara minus sex grader ochatt de då ska klara sig . Det låter ju helt fantastiskt. Mensamtidigt vet vi nu också att det finns väldigt mycket som inte harhunnit bevaras. I verksamhetsberättelsen som vi fått står det att detenligt beräkningar tar ungefär att ta hand om detsom finns . Det vore förskräckligt om det skulle ta så . Hurmycket är redan förstört? Finns det stor risk för att mycket ocksåfortsättningsvis kommer att hinna förstöras, bland annat på grund av attGrängesberg inte har fått den utveckling som många av ossverkligen hade sett fram emot?Jan-Erik Billinger, : Du talar om de resurser somvi nu har till förfogande. Ju mer resurser, desto snabbare går det. Vivet inte riktigt hur mycket som har blivit förstört. Kanske är det intedetta som är det mest alarmerande. Det som kanske är lika alarmerandeär att många av de här filmerna ägs av äldre personer. En viktigförutsättning för bevarandet är att man faktiskt vet vad man bevarar. Fårman filmer som gjorts av äldre människor är detviktigt att de ges tillfälle att identifiera materialet, annars är detinte värt att bevara. Vi arbetar väldigt intensivt med att föra överden film som kommer till till digitalt format. Deponentenmedverkar via en video eller en dvd i katalogisering och identifieringav filmen som han eller hon sedan får tillbaka. På det sättet kan viidentifiera filmen, och på det sättet kan forskningen via en databaskomma åt och använda sig av materialet.Någon siffra på hur mycket som är förstört har vi inte. Däremot vet viatt mycket av filmen kanske inte är smält, men den är krympt. Och sätterdu in en krympt film i en gammal filmapparat, trasas materialet sönder.Ordföranden: jag tänkte ta chansen att ställa en fråga. Den handlarom tillgänglighet för hörselskadade och rör bland annat biografägarna.Finns det eller planerar man att det överallt ska finnas teleslingoroch slika ting?Den andra frågan gäller svensk film. Hur är det med möjligheten tilltextning av svensk film? Vi har ju faktiskt lyckats få Operan här atttexta svenska operor. Finns det samma möjligheter när det gällerfilm?Jan , : Jag kan bara tala för biografer.På samtliga våra biografkomplex runtom i landet har vi hörselslingorför hörselskadade.Sedan är detta ett delat problem mellan biografägaren och distributören,om vi talar specifikt om svensk film. För att kunna visa en svensktextadkopia behövs det kopior. Framför allt ska de visas sompassar de hörselskadade. blir det ett fåtal kopior som skickasrunt i landet. visas de i första hand på de större orterna ochdärefter runtom i övriga landet.Det blir ofta fel när de textade kopiorna placeras i programmet. Detkrävs att de visas som passar alla. Där har vi sombiografägare svårigheter på grund av logistiken. Det är svårt att placerakopiorna vid de rätta tidpunkterna i och med att vi förfogar över kopianunder innan den ska vidare.