bet · GS01MJU10 · 2005-03-22 00:00:00 — Tillsynenbör enligt motion 2004/05:MJ19 (kd) yrkande 4 vara likvärdig inom EU såatt tillsynen inte leder till snedvridande konkurrens mellan medlemsstaterna.Villkoren måste även överensstämma med övriga EU-länders. Kommunalaoch landstingskommunala anläggningar bör enligt motion 2004/05:MJ17(fp) yrkande 4 följa och rådets förordning (EG)882/2004. Dessa anläggningar står för produktion och distribution av mattill bl.a. barn, gamla och sjuka.Frågor om återkoppling och rapportering tas upp i fyra motioner. Enligtmotion 2004/05:MJ17 (fp) yrkande 9 är det viktigt att en god återkopplingäger rum när centrala myndigheter begär in information från fältet. Detär viktigt att det sker en återkoppling så att insamlad information ibearbetad form återförs till fältet. Enligt motion 2004/05:MJ18 (m)yrkande 2 föreslås i propositionen en omfattande rapporteringsverksamhetfrån de lokala tillsynsnivåerna till de centrala. Det är värdefullt medgod kunskap om de verksamheter som kontrolleras. Rapporterna får dockinte bli ett självändamål utan skall fylla ett rimligt syfte. Kraven pålokala och regionala myndigheters rapportering bör enligt motion2004/05:MJ19 (kd) yrkande 2 bli mindre detaljreglerad. Regeringen och decentrala myndigheterna bör undvika att detaljreglera de lokala myndigheternasarbete utöver vad som krävs av gemensamma EU-regler. Enligt motion2004/05:MJ508 (fp) yrkande 13 om förenklingar och återkopplingar avavrapporteringar till EU angående djurskydd bör samverkan mellan olikaparter, myndigheter och kommuner gentemot EU utvecklas för att säkerställaett gott djurskydd. Det finns fortfarande problem främst beträffandeavrapporteringar till EU. Regeringen bör ta ansvar för atthindren beträffande avrapportering till EU undanröjs samt att återkopplingenfrån EU förbättras.Det bör enligt motion 2004/05:MJ17 (fp) yrkande 7 inte vara tvingandekrav på samrådsgrupper. Ofta kan samrådsgrupper vara ett bra verktyg.Det bör dock inte vara ett politiskt beslut att styra över hur myndigheternalägger upp sin verksamhet.I fråga om öppenhet och tillgänglighet vad gäller resultaten av tillsynenanförs i motion 2003/04:MJ428 (m) att restauranggäster bör ha möjlighetatt få information om resultatet av livsmedelstillsynen. I arbetet medlivsmedelssäkerhet måste enligt motion 2004/05:MJ17 (fp) yrkande 11finnas ett tydligt konsumentperspektiv. Även enligt motion 2003/04:MJ432(fp) yrkande 16 bör konsumenterna få tillgång till ökad och enkelinformation om resultaten från livsmedelskontrollen. Regeringen bör få iuppdrag att utreda hur ett bra system skall utformas för att ge allmänhetenmöjlighet till information om myndigheternas åsikt om det hygieniskatillståndet i restauranger och matbutiker.Utskottets ställningstagandeUtskottet har ingen annan uppfattning än den som framförs i motionerna2004/05:MJ17 (fp) yrkande 9, 2004/05:MJ18 (m) yrkande 2, 2004/05:MJ19(kd) yrkande 2 och 2004/05:MJ508 (fp) yrkande 13 om att informationfrån de centrala myndigheterna bör återföras till lokala tillsynsmyndigheter.Som redovisats i propositionen har de centrala och regionala myndigheternaett ansvar att leda och samordna djurskydds- och livsmedelstillsynen ilandet respektive i länet. Detta arbete förutsätter att de samordnandemyndigheterna har tillgång till tillförlitlig och jämförbar informationfrån de operativa myndigheterna. Även regeringen har ett stort behov avatt få tillgång till information om tillsynen, bl.a. för att kunna följatillsynsverksamheten och för att få insyn i hur tillsynen fungerar ilandet. På ett antal verksamhetsområden inom såväl livsmedelstillsynensom djurskyddstillsynen ställer också EU krav på rapportering frånmedlemsländerna. Vidare kommer om offentlig kontroll(och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen avefterlevnaden av foder och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelsernaom djurhälsa och djurskydd), som träder i kraft , attställa ytterligare krav på som medlemsstat att rapportera tillkommissionen om tillsynen på livsmedels-, djurskydds- och djurhälsoområdet.De operativa myndigheternas rapportering och uppgiftslämnande utgörsåledes ett viktigt inslag i tillsynsverksamheten.I skilda sammanhang har konstaterats att kommunernas rapportering omlivsmedelstillsynen och djurskyddstillsynen är bristfällig.Detta gäller framför allt rapporteringen till de centrala myndigheterna.Bristerna består bl.a. i att efterfrågade uppgifter inte lämnas i tidoch att väsentliga uppgifter saknas i materialet. För att inskärpa viktenav att efterfrågade uppgifter lämnas bör de samordnande myndigheternakunna sätta kraft bakom orden genom att förelägga de kommuner som inteuppfyller sin rapporteringsskyldighet att avhjälpa bristen.Det är också, som framhållits, av stor vikt att de centralamyndigheterna rapporterar resultatet av främst den kommunala tillsynentill regeringen. Regeringen vill särskilt framhålla betydelsen av attde centrala myndigheterna i samband med rapporteringen gör fördjupadeanalyser av resultatet. Resultatet bör självfallet också återrapporterastill kommunerna. Återrapporteringen bör med fördel kunna användas somett instrument för att styra och följa upp verksamheten i den enskildakommunen. För att underlätta de rapporterande myndigheternas arbete börde centrala myndigheterna i så god tid som möjligt meddela vilka uppgiftersom kommer att efterfrågas. System för enkel rapportering av data börockså utvecklas genom de centrala myndigheternas försorg dels i syfteatt effektivisera rapporteringen, dels för att underlätta sammanställningenav de rapporterade uppgifterna.Det är som är s.k. behörig myndighet och sköterrapporteringen av djurskyddstillsynen till EU. I regleringsbrevet angesatt skall rapportera till omresultaten av de inspektioner som utförts beträffande skydd av djur inomanimalieproduktionen i enlighet med kommissionens beslut (2000/50/EG).Utskottet förutsätter att har de kontakter medandra myndigheter som krävs för att dessa uppgifter på ett korrekt sättskall kunna rapporteras till EU.Utskottet tillstyrker regeringens förslag och föreslår att motionerna2004/05:MJ17 (fp) yrkande 9, 2004/05:MJ18 (m) yrkande 2, 2004/05:MJ19(kd) yrkande 2 och 2004/05:MJ508 (fp) yrkande 13 lämnas utan vidareåtgärd i den mån de inte tillgodosetts med vad som anförts.Utskottet har tidigare i detta betänkande redovisat att det inomRegeringskansliet och branschorganisationerna pågår arbete för att förberedaikraftträdandet av om offentlig kontroll på livsmedels-och djurskyddsområdet m.fl. områden . Utskottetföreslår att de i motionerna 2004/05:MJ16 (m) yrkande 1, 2004/05:MJ17(fp) yrkande 4 och 2004/05:MJ19 (kd) yrkande 4 framförda yrkandena omlikvärdig tillsyn inom EU lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan påresultatet av det arbete som pågår.Utskottet instämmer i vad som framförs i motionerna 2003/04:MJ428 (m),2003/04:MJ432 (fp) yrkande 16 och 2004/05:MJ17 (fp) yrkande 11 om attdet är viktigt att konsumenterna informeras om resultaten av tillsynen.Genom beslut uppdrog regeringen åt en särskildutredare att göra en analys av olika metoder för att delge konsumenternarelevant information om resultatet av livsmedelstillsynen. I direktivenanförs (dir. 2004:147) att regelmässigt offentliggörande av tillsynsresultatetskulle kunna tjäna syftet att förbättra livsmedelshantering ochegenkontroll inom livsmedels- och restaurangnäringarna. Utredaren skallföreslå om, och i sådana fall hur, ett sådant förfarande bör utformas.Uppdraget skall vara avslutat . Utskottet föreslåratt motionerna lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultatet avdet arbete som pågår.Utskottet instämmer i att länsstyrelser och kommuner bör åläggas enskyldighet att samarbeta i samrådsgrupper bestående av representanterfrån och kommunerna i varje län. En bestämmelse om dettakan lämpligen tas in i livsmedelsförordningen respektive djurskyddsförordningen.På nationell nivå bör bildas en samrådsgrupp eller ett liknandesamarbetsforum, bestående av framför allt representanter från de bådacentrala tillsynsmyndigheterna och länsstyrelserna. En sådan grupp kanlämpligen inrikta sig bl.a. på samordning i föreskriftsarbetet, framförallt i syfte att underlätta för de enskilda företagarna. Även utskottetanser att ett sådant samarbete inte bör författningsregleras utan fårske på frivillig basis i de former som myndigheterna finner lämpligast.Utskottet avstyrker motion 2004/05:MJ17 (fp) yrkande 7 i den månyrkandet inte tillgodosetts med vad som anförts.Möjligheter till ingripanden mot kommuner vid brister i tillsynenUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag. En motion (c) om övertagandeav kommunernas tillsynsansvar avstyrks. Vidare avstyrker utskottetmotioner om föreläggande (c), överflyttning av tillsynsansvaret från småkommuner (fp), om överflyttning av tillsynsansvaret i de fall kommuneninte fullgör sina skyldigheter (kd) samt om mobila tillsynsobjekt (m,fp). Motionerna avstyrks i huvudsak med hänvisning till att de ärtillgodosedda med vad som anförts i propositionen.Jämför reservationerna 18 (c), 19 (fp) och 20 (c).PropositionenLivsmedelsverket eller, när det gäller tillsynsskyldigheter enligtdjurskyddslagen, en länsstyrelse skall ges befogenhet att förelägga enkommun som inte uppfyller de skyldigheter som följer av dess tillsynsuppdragatt avhjälpa bristen. Ett föreläggande skall innehålla uppgifter om deåtgärder som myndigheten anser vara nödvändiga för att den påtaladebristen skall kunna avhjälpas.Livsmedelsverket, alternativt i det län där en kommun ärbelägen, skall i samråd med en kommun få besluta att tillsyn över enviss verksamhet som kommunen annars har skall flyttas över tillLivsmedelsverket alternativt . Ett sådant beslut skall få fattasom verksamheten har särskilt stor omfattning, är komplicerad eller omdet finns andra särskilda skäl.Om en kommun grovt eller har åsidosatt sinatillsynsskyldigheter när det gäller en viss verksamhet, skall regeringen påansökan av , eller en länsstyrelse, kunna besluta atttillsynen över verksamheten skall flyttas över till Livsmedelsverketeller länsstyrelsen.Den myndighet som tagit över tillsynen över en viss verksamhet skall harätt att uppbära den avgift som kommunen tidigare kunnat ta ut förtillsynen.MotionernaRiksdagen bör enligt motion 2004/05:MJ15 (c) yrkande 5 avslå 24 b §livsmedelslagen samt 24 b § djurskyddslagen i regeringens propositionsom möjliggör att respektive länsstyrelserna övertarkommunernas tillsynsansvar enligt dessa lagar. motsättersig denna inskränkning i det kommunala självstyret. Enligt motionensyrkande 6 bör regeringen följa upp konsekvenserna av att möjliggöraförelägganden enligt 24 c § livsmedelslagen och 24 c djurskyddslagen iregeringens proposition. Regeringen bör vid behov återkomma med ettnytt förslag. Regeringen bör återkomma med en uppföljning av vilkaeffekter förelägganden ger i praktiken. Först därefter kan eventuellaandra åtgärder utredas.I fråga om överflyttning av tillsynsansvaret från små kommuner anförsi motion 2004/05:MJ17 (fp) yrkande 6 att man bör ha möjlighet att flyttaöver tillsynsverksamheten till en högre nivå. Denna möjlighet bör görasän tydligare i det stycke som handlar om tillsynsansvaret. Ett sådantskäl kan vara problemet för små kommuner att upprätthålla tillräckligkompetens inom tillsynsområdet. I fråga om tillsyn av icke stationärverksamhet, t.ex. cirkusverksamhet, anförs i motionens yrkande 10 attdet bör vara som har ansvaret för tillsynen för sådanverksamhet och inte kommunerna. Även i motion 2004/05:MJ243 (m) behandlasfrågan om mobila tillsynsobjekt. Motionären anför att ett problem meddagens tillsynsorganisation är att den inte är anpassad för att hanteramobila tillsynsobjekt, dvs. objekt som rör sig över kommungränserna.Dit kan djurcirkusar och djurtransporter räknas. Det krävs en bättrekommunikation mellan kedjorna i tillsynsorganisationen.Regeringen bör enligt motion 2004/05:MJ506 (kd) yrkande 19 lägga framförslag till ändring i djurskyddslagen så att regeringen ges möjlighetatt besluta om att tillsynen över djurskyddet skall flyttas över frånkommunen till i de fall kommunen ej fullgör sinatillsynsskyldigheter.Utskottets ställningstagandeFöreläggandeSom anförs i propositionen bör det införas en möjlighet för en statligmyndighet att rikta ett föreläggande med krav på åtgärder mot en kommunsom brister i tillsynen. För att ett sådant föreläggande skall kunnautfärdas måste det stå klart att kommunen i fråga inte fullgjort enförpliktelse som åligger den enligt livsmedelslagen eller djurskyddslagenalternativt enligt föreskrifter utfärdade av regeringen eller berördmyndighet.Genom att utfärda ett föreläggande kan den statliga myndigheten klargöraför en kommun i vilka avseenden som kritik kan riktas mot dess tillsyneller tillsynsanknutna uppgifter och därigenom ge kommunen möjlighetatt åtgärda bristerna. Exempel på situationer då föreläggandemöjlighetenkan användas är en kommuns upprepade underlåtenhet att rapportera omtillsynsverksamheten till den centrala myndigheten eller underlåtenhetatt efter anmodan upprätta en tillsynsplan.De nya instrument och förbättrade åtgärder som föreslås, t.ex. ökadkommunal samverkan, bättre samordning och vägledning från centrala ochregionala myndigheter samt striktare tillsynsplanering, bör tillsammanskunna skapa förutsättningar för en förbättring. Som en yttersta åtgärdvill utskottet i likhet med regeringen även göra det möjligt att medtvång överföra tillsynsansvaret från en kommun till Livsmedelsverketoch när det gäller djurskyddstillsynen till . Utskottetåterkommer till denna fråga senare i detta betänkande.Regeringen avser enligt propositionen att löpande följa utvecklingen denärmaste åren. Skulle det visa sig att många kommuner fortfarandeuppvisar stora brister ser utskottet i likhet med regeringen det somnödvändigt att överväga mer kraftfulla åtgärder i form av särskildasanktionsmedel. Befogenheter i den riktningen har förordats av Riksdagensrevisorer i fråga om kommunernas underlåtenhet att uppfylla kravet pårapportering till (se Rapport 2001/02:7 Hur styr statenlivsmedelstillsynen?). Ett tänkbart sanktionsmedel är att förena ettföreläggande med vite under förutsättning att det föreligger särskildaskäl. Detta bör betraktas som en yttersta åtgärd när tillsynsvägledning,dialog och föreläggande har prövats utan framgång.När det gäller frågan vilka statliga myndigheter som bör tilldelas denbeskrivna befogenheten kan följande sägas. Länsstyrelserna har en mycketgod kännedom om hur tillsynen fungerar inom det egna länet. Arbetet isamrådsgrupperna medför att länsstyrelserna har ett naturligt forum fören regelmässig uppföljning och utvärdering av den tillsyn som kommunernai det egna länet bedriver. I bedömningen skall dock vägas in att debåda ingripandemöjligheter som regeringen nu föreslår, dvs. föreläggandeoch överflyttning av tillsynsansvar, bör ligga på en och samma myndighet.När det gäller livsmedelstillsynen finns det, vilket redovisas nedan,skäl för att organisatoriskt behålla den ordning som gäller ochsom innebär att under vissa omständigheter kan ta överen kommuns tillsyn. Mot den bakgrunden anser regeringen att även den nuföreslagna möjligheten att förelägga en kommun att vidta en viss åtgärdskall ligga hos . På djurskyddsområdet bör dockbefogenheten tilldelas länsstyrelserna.Som framgått ovan avser regeringen att följa utvecklingen de närmasteåren. Utskottet tillstyrker regeringens förslag och avstyrker därmedmotion 2004/05:MJ15 (c) yrkande 6.Överflyttning av tillsynsansvaretDet finns enligt livsmedelslagstiftningen en möjlighet för Livsmedelsverketatt ta över ansvaret för tillsynen över ett visst objekt. Enligt 46 §livsmedelsförordningen (1971:807) får sålunda, eftersamråd med en sådan nämnd som fullgör uppgifter inom miljö-och hälsoskyddsområdet, i det enskilda fallet besluta att den tillsynsom nämnden har över en viss anläggning skall flyttas över till verket.Ett överflyttande förutsätter att verksamheten har särskilt storomfattning, är komplicerad eller att det finns andra särskilda skäl.Motsvarande möjlighet finns inte i djurskyddslagstiftningen.Möjligheten att flytta över ansvaret har använts främst i fråga om störreanläggningar vid vilka det bedrivs verksamhet med hög risk frånhälsosynpunkt. Åtgärden har aldrig utnyttjats tvångsvis mot en kommun somett medel för att komma till rätta med konstaterade problem inom denkommunala tillsynsverksamheten, även om livsmedelsförordningen teoretisktsett medger detta. Livsmedelslagstiftningen ger även utrymme för enöverflyttning av tillsynen för en viss verksamhet från Livsmedelsverkettill kommunerna. Den möjligheten har däremot utnyttjats i stor utsträckning,framför allt i de större kommunerna.De centrala och regionala myndigheterna kommer, med det förslag som nuläggs fram, att ha ett fortsatt ansvar för att djurskydds- ochlivsmedelstillsynen i landet och det egna länet fungerar på ett fullgottsätt. Trots att de förslag som lämnas i promemorian syftar till en bättrekvalitet och ökad likformighet kan det inte bortses från att det ävenfortsättningsvis kan komma att uppstå brister i tillsynen. Detta kaninte anses tillfredsställande från folkhälso- eller djurskyddssynpunkt.Som nämnts tidigare ställer medlemskap i också allt högrekrav på en nationellt samordnad och likvärdig tillsyn.Utskottet anser i likhet med regeringen, mot bakgrund av vad som harsagts, att en statlig myndighet i vissa situationer bör kunna ha möjlighetatt för ta över en kommuns ansvar för tillsynen över en vissverksamhet, även om kommunen motsätter sig detta. Det samhälleligaansvaret för att upprätthålla en väl fungerande djurskydds- ochlivsmedelstillsyn väger enligt regeringens mening således så tungt att detfår anses vara motiverat att i såväl livsmedelslagen som djurskyddslageninföra regler som gör det möjligt att mot en kommuns vilja överföraansvaret för tillsynen över en viss verksamhet från kommunen till staten.En sådan tvångsöverflyttning av tillsynsansvaret bör emellertid kommai fråga endast som en sista utväg vid mycket allvarliga eller långvarigabrister i en kommuns tillsyn. Redan det förhållandet att det finns enmöjlighet för staten att tillgripa en sådan åtgärd torde ha en avsevärdpreventiv verkan.Utskottet instämmer i att det på djurskyddssidan dessutom - i likhetmed vad som gäller på livsmedelsområdet - bör öppnas en möjlighetför en statlig myndighet att i samråd med en kommun ta över tillsynenför en viss anläggning i sådana fall då verksamheten exempelvis harsärskilt stor omfattning eller är komplicerad. En sådan frivilligöverflyttning av tillsynsansvaret kan antas komma att aktualiseras framförallt när det gäller anläggningar över vilka tillsynen kräver särskildkompetens hos inspektören, såsom försöksdjursanläggningar, cirkusar m.m.Utskottet delar regeringens uppfattning att ävenfortsättningsvis bör vara den myndighet som på livsmedelsområdet har rättatt överta en kommuns tillsynsuppgifter. När det gäller djurskyddstillsynenär dock förhållandena annorlunda. utövar i daginte någon egen operativ tillsyn över djurskyddslagstiftningen och harsåledes inte den tillsynsorganisation som krävs för attbedriva en effektiv tillsynsverksamhet i kommunerna. Regeringen anserdärför att tillsynen på djurskyddssidan bör tas över av länsstyrelseni det län där kommunen är belägen. Om tillsynsansvaret för en vissanläggning flyttas till en länsstyrelse bör även, i förekommande fall,befogenheten att besluta i frågor om tillstånd för viss djurhållning iden aktuella anläggningen flyttas över till länsstyrelsen.Den myndighet som har tagit över tillsynen över ett visst objekt börockså ha rätt att uppbära den avgift som kommunen tidigare kunnat ta utför tillsynen.Beslut om överflyttande av en kommuns ansvar för tillsynen över en vissanläggning bör, i de fall då kommunen och berörd statlig myndighet inteär överens, fattas av regeringen efter ansökan av den berörda statligamyndigheten. Om kommunen i fråga är överens med ,alternativt behörig länsstyrelse, om att ansvaret för en viss verksamhetbör flyttas från kommunen bör det däremot liksom vara tillräckligtatt den myndighet som skall ta över tillsynsuppgiften fattar beslut omövertagandet. Initiativ till en sådan frivillig överflyttning kan kommafrån , alternativt behörig länsstyrelse, eller frånberörd kommun.Som förutsättning för att tillsynsansvaret över en anläggning skallkunna flyttas mot en kommuns vilja bör enligt regeringens mening gällaatt det kan konstateras att kommunen grovt eller under en längre tidhar brutit mot gällande tillsynskrav rörande anläggningen. Såväl enenstaka grov överträdelse som upprepade försummelser eller brister avmindre allvarlig karaktär som sträcker sig över en längre tidsperiodbör kunna utgöra grund för en överflyttning av tillsynsansvaret.Det bör självfallet vara möjligt att, om förhållandena ändras, lämnatillbaka tillsynsansvaret till kommunen. Beslut om detta bör fattas avden myndighet som har beslutat i frågan om överflyttning av tillsynsansvaret.Om den centrala respektive regionala tillsynsmyndigheten anser att ettövertaget tillsynsansvar kan lämnas tillbaka till kommunen och myndighetensjälv inte är behörig att besluta i frågan, skall den alltså överlämnafrågan till regeringen för prövning. Även en kommun kan hos regeringenansöka om att få tillbaka tillsynsansvaret.Teoretiskt sett är det tänkbart att en kommun kan komma att ageramedvetet för att bli av med tillsynsansvaret över en eller flera anläggningar.Risken för ett sådant agerande bör dock enligt regeringens mening inteöverdrivas. Remissutfallet - liksom andra utredningar och betänkandeninom de aktuella tillsynsområdena - visar att en helt övervägandemajoritet av kommunerna är angelägna om att behålla ansvaret för tillsyneninom kommunen. Regeringen utgår från att de fåtal fall där en kommunkommer att vilja befrias från sitt tillsynsansvar i ett visst avseendei normalfallet kommer att kunna lösas inom ramen för en frivilligöverflyttning. Det förtjänar i sammanhanget återigen att framhållas attstaten i grunden har ett ansvar för att tillsynen i landet fungerar påett fullgott sätt. Med den utgångspunkten bör det enligt regeringensmening finnas en möjlighet för staten att - antingen i samråd med enkommun, eller i undantagsfall mot kommunens vilja - överta ansvaret förtillsynen och se till att den bedrivs på ett godtagbart sätt. Det ärinte tillfredsställande att bibehålla den ordning som finns pådjurskyddsområdet och som innebär att en kommun som av skilda orsakerinte anser sig ha möjlighet att utöva tillsyn i ett visst avseende ändåhar skyldighet att göra detta. innebär regleringen på djurskyddsområdetatt en sådan kommun inte kan bli av med sitt ansvar, och det finns helleringen möjlighet för staten att framtvinga en efterlevnad avtillsynsskyldigheterna. Konsekvensen blir en bristande tillsyn och ettotillräckligtdjurskydd.Det är enligt utskottets mening naturligt att i första hand rikta ettföreläggande med krav på åtgärder mot en kommun som inte uppfyller sinaåligganden. Först när det kunnat konstateras att ett föreläggande inteföljts bör det i normalfallet komma i fråga att överväga möjlighetenatt tvångsvis ta över tillsynsansvaret för ett enskilt objekt. Det kandock inte uteslutas att det kan uppkomma behov av att flytta tillsynsansvaretöver en viss anläggning även om det tidigare inte funnits anledningeller möjlighet att förelägga kommunen att fullgöra en tillsynsskyldighetsom rör den aktuella anläggningen. Enligt utskottets uppfattning bördet därför inte vara ett absolut krav att ett beslut om flyttning avtillsynsansvaret skall föregås av ett föreläggande.Utskottet tillstyrker regeringens förslag och avstyrker härmed motionerna2004/05:MJ15 (c) yrkande 5, 2004/05:MJ17 (fp) yrkandena 6 och 10 och2004/05:MJ243 (m). Enligt utskottets bedömning är syftet med motion2004/05:MJ506 (kd) yrkande 19 med det anförda i allt väsentligttillgodosett.