bet · GS01KU12 · 2005-02-01 00:00:00 — Rambeslutet skulle innebära attSverige måste införa obligatorisk lagring av vissa trafikuppgifter förbrottsbekämpningsändamål.Enligt 6 kap. 17 § samma lag får med vissa angivna undantag inte någonannan än berörda användare ta del av eller på annat sätt behandlauppgifter i ett elektroniskt meddelande som överförs i ett allmäntkommunikationsnät eller med en allmänt tillgänglig elektroniskkommunikationstjänst, eller trafikuppgifter som hör till detta meddelande, ominte en av användarna har samtyckt till behandlingen.I tilläggsdirektiv (dir. 2003:145) till Beredningen för rättsväsendetsutveckling ges beredningen i uppdrag att göra en översyn av det regelverksom styr de brottsbekämpande myndigheternas möjligheter att få tillgångtill innehållet i och uppgifter om elektronisk kommunikation. I dettaingår bl.a. en anpassning och modernisering av rättegångsbalkensterminologi, översyn av vilka verksamheter som bör omfattas avanpassningsskyldigheten och denna skyldighets förhållande till rättegångsbalkensregler om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning, vilka typerav trafikuppgifter som bör få lämnas ut till de brottsbekämpandemyndigheterna och om och i så fall under vilka förutsättningar somtrafikuppgifter skall bevaras hos operatörerna. Beredningen bör särskiltanalysera om utökade möjligheter för de brottsbekämpande myndigheternamedför ökade kostnader och hur dessa kostnader i så fall skall finansieras.Beredningen bör i det sammanhanget göra en avvägning mellan den nyttasom de utökade möjligheterna ger i förhållande till de kostnadsökningarsom kan uppstå. En utgångspunkt för uppdraget skall vara att inte fleruppgifter bevaras för brottsbekämpande ändamål eller under längre tidän vad som är nödvändigt. En annan utgångspunkt är att personuppgiftersom bevaras inte skall användas för något annat ändamål än brottsbekämpning.Beredningen bör hålla sig underrättad om internationellt förhandlingsarbetesom kan ha betydelse för beredningens uppdrag samt det arbete som pågårför att i svensk lagstiftning genomföra internationella åtaganden. Iarbetet med att i brottsbekämpningen få tillgång till elektroniskkommunikation skall beredningen ha tillgång till en referensgrupp beståendeav representanter för riksdagspartierna. Uppdraget skall redovisas senastden 31 december 2005.I 3 § lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden föreskrivsatt om ett avtalsvillkor med hänsyn till pris och övriga omständigheterär oskäligt mot konsumenten, får förbjuda näringsidkarenatt i liknande fall använda samma eller väsentligen sammavillkor, om förbudet är påkallat från allmän synpunkt eller annars liggeri konsumenternas eller konkurrenternas intresse.Utskottets ställningstagandeFrågan om statens möjligheter till data- och teleövervakning av enskildaär föremål för utredning i skilda sammanhang. Bland annat har Beredningenför rättsväsendets utveckling ett uppdrag på området. Frågor kringskyddet av den personliga integriteten både på det offentligrättsligaoch privaträttsliga området analyseras av Integritetsskyddskommittén.Enligt utskottets mening bör detta arbete avvaktas. Motionerna 2004/05:K375(m) samt 2004/05:K340 yrkandena 1 och 2 avstyrks.Samverkan mellan myndigheter m.m.Utskottets förslag i korthetEn motion (m) om upphävande av sekretessen mellan myndigheter i syfteatt ge bättre möjligheter att avslöja bidragsfusk avstyrks med hänvisningtill att frågan övervägs inom och något tillkännagivandetill regeringen därför inte är nödvändigt. Tre andra motioner (s respektivem) vari begärs skilda ändringar i sekretesslagen avstyrks med hänvisningtill den beredning i som pågår med anledning avOffentlighets- och sekretesskommitténs förslag till ny sekretesslag.MotionernaI flera motioner begärs en översyn av sekretesslagen bl.a. i syfte attuppnå bättre samverkan mellan myndigheter. och () begär i motion 2004/05:K296 att sekretessen mellan myndigheterupphävs i syfte att förbättra möjligheterna att avslöja bidragsfusk.Börje Vestlund (s) framhåller i motion 2004/05:K433 att de nuvarandesekretessreglerna för med sig att och polisen kan görasamma arbete för att utreda ekonomiska oegentligheter. De nuvarandesekretessreglerna som ju är till för att skydda den enskilde gynnar idessa fall den ekonomiska brottsligheten.Frågan om sekretess mellan kommuner tas upp i motion 2004/05:K439 avÅsa Lindestam och (båda s). Motionärerna föreslårmed hänsyn till barnens bästa att sekretess upphävs mellan kommunereller kommundelar vid vårdnadstvister.Magdalena och (båda m) framhåller i motion2004/05:K247 att sekretesslagens skydd för den personliga integriteteni vissa undantagsfall kan komma att stå i motsatsförhållande till vadsom är bäst för individen. Sekretesslagen kan sålunda förhindra informationfrån exempelvis skola eller polis till föräldrar, eller i varje användassom skäl för bristande information.Gällande regler m.m.Enligt 1 kap. 3 § första och andra styckena sekretesslagen (1980:100)får en sekretessbelagd uppgift hos en myndighet inte röjas för annanmyndighet eller för annan verksamhetsgren inom samma myndighet, när deär att betrakta som självständiga till varandra. Enligt förarbetena(prop. 1979/80:2, Del A s. 90) var det angeläget att principen om attsekretess också skall gälla mellan myndigheter slogs fast i lagen.Lagstiftaren ansåg att ett fullgott integritetsskydd för information omenskild hos myndighet i princip ställde krav på att informationen intevidarebefordrades utanför den verksamhet där den inhämtats. Uppgifterhos en myndighet ansågs nämligen hos en annan myndighet kunna läggastill grund för åtgärder som även om de var lagenliga hade en negativinnebörd för den enskilde. Mot de integritetsvinster som skulle kunnauppnås genom lagstadgandet om sekretess mellan myndigheter ställdesfaran för oförutsedda hinder i uppgiftsutbytet mellan myndigheter. Enligtpropositionen till sekretesslagen fick intressekonflikter som uppkomlösas genom en i lag eller förordning stadgad uppgiftsskyldighet samtgenom en bestämmelse om undantag från sekretessen i de fall när det äruppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framfördet intresse som sekretessen skall skydda.Enligt 1 kap. 5 § sekretesslagen utgör sekretess inte hinder mot attuppgift lämnas ut, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndighetenskall kunna fullgöra sin verksamhet. I propositionen (s. 123) uttaladesatt det måste ligga inom myndighets verksamhet att se tillatt misstanke om brott blir utredd. Som exempel nämndes när misstankeom skattebedrägeri uppkommer hos taxeringsmyndighet.Enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen hindrar sekretess inte att uppgiftlämnas till regeringen eller eller - om uppgiftsskyldighetenföljer av lag eller förordning - till annan myndighet. Bestämmelser omuppgiftsskyldighet finns i en rad lagar, t.ex. lagen om svensktmedborgarskap, lagen om särskild personutredning i brottmål, lagen omrättspsykiatrisk undersökning, socialtjänstlagen, tullagen och utlänningslagen.I 14 kap. 2 § sekretesslagen regleras uppgiftslämnande i olika situationer.Bestämmelsen möjliggör i många fall uppgiftslämnande mellan myndigheternär syftet är att bekämpa brott , ordna ett effektivt delgivningsväsende,eller att bistå personer med missbruksproblem och barn som far illaEnligt 14 kap. 3 § första stycket sekretesslagen, den s.k. generalklausulen,får, utöver vad som följer av 14 kap. 1 och 2 §§, sekretessbelagduppgift lämnas till myndighet om det är uppenbart att intresset av attuppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessenskall skydda.Enligt förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i Skatteverketsbeskattningsverksamhet skall på begäran av lämnas utvissa i förordningen angivna uppgifter ur beskattningsdatabasen i denutsträckning det behövs för bl.a. kontroll av sjukpenninggrundandeinkomst, pensionsberäkning eller beräkning och kontroll av bostadsbidrag.Det gäller bl.a. uppgifter om sammanlagda intäkts- och kostnadsposteri inkomstslaget tjänst med allmän pension och tjänstepension som delbeloppsamt uppgift om överskott i inkomstslagen tjänst, näringsverksamhet ochkapital, och uppgift om förmögenhet och fastighet.Enligt 14 kap. 2 § sjunde stycket sekretesslagen hindrar sekretess inomhälso- och sjukvården (7 kap. 1 §) och (7 kap. 4 § förstaoch tredje styckena) sekretesslagen inte att uppgift om enskild sominte fyllt eller som fortgående missbrukar alkohol, narkotikaeller flyktiga lösningsmedel eller närstående till denne lämnas frånmyndighet inom hälso- och sjukvården och till annan sådanmyndighet om det behövs för att den enskilde skall få nödvändig vård,behandling eller annat stöd.Gällande rätt innebär att uppgifter om misstänkt begången brottslighet(inklusive straffbara förberedelse- och försöksbrott) kan lämnas ut medtillämpning av 14 kap. 2 § fjärde stycket om annan påföljd än böter kanförväntas. Myndigheterna får vid tillämpning av sistnämnda bestämmelseenligt förarbetsuttalanden själva avgöra i vilka fall misstankarna ärav sådan styrka att uppgift bör lämnas till andra myndigheter. I denmån en myndighet har rätt att lämna ut en uppgift med tillämpning avsistnämnda bestämmelse är den enligt 15 kap. 5 § sekretesslagen ocksåskyldig att lämna ut uppgifterna om uppgifterna begärs av en annanmyndighet. För vissa slag av sekretess finns en särreglering i 14 kap.2 § femte stycket. Utöver de möjligheter att lämna ut uppgifter somfinns enligt 14 kap. 2 § fjärde och femte styckena kan uppgifter omförestående brott lämnas med tillämpning av generalklausulen i 14 kap.3 § sekretesslagen samt bestämmelserna i 23 kap. 6 § (underlåtenhet att anmäla brott) och 24 kap. 1 och 4 §§ (nödvärn och nöd). Slutligen kan uppgifter om bötesbrottslighet i vissafall lämnas med tillämpning av generalklausulen eller 1 kap. 5 §sekretesslagen.Myndighetsstrukturen för ekobrottsbekämpningenFör ekobrottsbekämpningen har och särskildabrottsenheter inom skatteförvaltningen inrättats. Enligt förordningen(1997:898) med instruktion för är denna myndigheten åklagarmyndighet för bekämpning av ekonomisk brottslighet.Ekobrottsmyndigheten handlägger vissa typer av mål som rör ekonomiskbrottslighet.Genom lagen (1997:1024) om skattemyndigheters medverkan i brottsutredningarhar skattemyndigheterna givits särskilda befogenheter att bl.a. biträdavid utredning om brott. Skattebrottsutredningarna hålls genom bildandetav särskilda skattebrottsenheter organisatoriskt avskilda frånskatteutredningar (jfr prop. 1997/98:10 s. 39 f.). Skattemyndigheternasbefogenheter gäller bara vissa i lagen uppräknade brott, t.ex. brottenligt skattebrottslagen (1971:69) eller brott enligt 11 kap. 5 §brottsbalken (bokföringsbrott). Biträde av skattemyndighet får begäras avåklagare som leder förundersökning. Åklagare får begära biträde avskattemyndigheten också i fråga om utredning av brott innan förundersökninghar inletts. Skattemyndigheterna får, utan att biträde begärs av åklagare,under förutsättning bl.a. att brottet inte kan antas föranleda någonannan påföljd än böter, utreda viss brottslighet om den misstänkte fyllt21 år och kan antas erkänna gärningen. Skattebrottsenheterna får vidarebedriva spaning och underrättelseverksamhet avseende sådana brott somomfattas av lagens tillämpningsområde samt skall verka för att förebyggasådana brott.Tidigare riksdagsbehandlingFrågan om ökat informationsutbyte i kontrollsyfte har varit föremål förriksdagsbeslut med anledning av propositionen Ökatinformationsutbyte mellan arbetslöshetsförsäkringen, socialförsäkringen ochstudiestödet (prop. 2000/01:129, bet. 2001/02:KU3) och medanledning av regeringens proposition Sekretessfrågor - ekonomiskbrottslighet m.m. (prop. 2001/02:191, bet. 2002/03:KU13). Genom detförstnämnda beslutet infördes en uppgiftsskyldighet för länsarbetsnämnderna,de allmänna försäkringskassorna, och gentemot arbetslöshetskassorna och en uppgiftsskyldighetför arbetslöshetskassorna gentemot de nämnda myndigheterna och deallmänna försäkringskassorna. De uppgifter som omfattas av uppgiftsskyldighetenskall lämnas ut utan hinder av sekretess. Vidare beslutades om ändringari den särskilda lagstiftning som reglerar behandling av personuppgifteri länsarbetsnämndernas, de allmänna försäkringskassornas ochRiksförsäkringsverkets verksamhet. Ändringarna innebar att det blev möjligtför länsarbetsnämnderna, de allmänna försäkringskassorna ochRiksförsäkringsverket att lämna ut uppgifter till övriga aktörer iinformationsutbytetpå elektronisk väg och att dessa övriga aktörer har direktåtkomst tillinformationen.Genom det tidigare nämnda beslutet om ändringar i sekretesslageni syfte att underlätta bekämpningen av ekonomisk brottslighet infördesnya sekretessbestämmelser till skydd för utredningar eller planering avandra åtgärder från myndigheternas sida samt sekretessbrytande bestämmelseri syfte att effektivisera konkursutredningar. Även bestämmelser tillskydd för enskilda infördes. Regeringen diskuterade i propositionenfrågan om utlämnande av uppgifter om misstänkt brottslighet samt utlämnandeav uppgifter i brottsförebyggande syfte, men ansåg inte att densekretessbrytande bestämmelsen avseende uppgifter som angår misstankar ombrott då borde omarbetas eller kompletteras med sekretessbrytandebestämmelser avseende uppgifter om planerad brottslighet.Regeringen ansåg att gällande reglering erbjuder myndigheterna relativtstora möjligheter att lämna uppgifter om misstänkt brottslighet när såanses befogat. Regeringen erinrade om att föredragande statsråd, närregleringen i 14 kap. 2 § fjärde stycket sekretesslagen infördes,uttalade att avsikten inte var att myndigheterna skulle vara passiva närdet uppkom misstankar om brott utan att han tvärtom ansåg att det varönskvärt att myndigheterna utnyttjade de möjligheter att lämna utuppgifter om brott som den nya bestämmelsen innebar. Regeringen erinradeockså om föredragandens uttalande om att en myndighet, när den har rättatt utlämna en uppgift, också skall lämna ut uppgiften om den begärs aven annan myndighet. Sammantaget ansåg regeringen att det inte har anförtstillräckligt starka skäl för att ändra befintlig reglering på det sättsom hade föreslagits.Ekosekretessutredningen hade förslagit en ny sekretessbrytande bestämmelseför uppgifter som kan antas ha betydelse för en särskild undersökningenligt polisdatalagen (1998:622) eller lagen (2001:85) om behandling avpersonuppgifter i brottsbekämpande verksamhet med innebördatt den myndighet som bedriver den särskilda undersökningen skulle kunnabegära in uppgifter från andra myndigheter med stöd av 15 kap. 5 §sekretesslagen.Ett genomförande av förslaget skulle innebära att den myndighet sombedriver den särskilda undersökningen skulle kunna bedriva undersökningenmer effektivt. Denna ökade effektivitet måste dock enligt regeringenvägas mot det integritetsintrång som uppgiftslämnandet skulle innebära.Vid denna avvägning måste beaktas att kravet på att den särskildaundersökningen skall avse brott, för vilket fängelse ingår istraffskalan, inte utgör en särskilt hög tröskel. Som exempel nämndesatt samtliga brott i 11 kap. - om brott mot borgenärer m.m. - utom ringa bokföringsbrott uppfyller detta krav. Den sekretessbrytandebestämmelsen hade även givits en generell avfattning, vilket innebaratt den omfattade alla typer av brott, inte bara sådana brott som brukarhänföras till ekonomisk brottslighet. Med särskild undersökning avsågsinsamling, bearbetning och analys av uppgifter i syfte att ge underlagför beslut om förundersökning eller särskilda åtgärder för att förebygga,förhindra eller upptäcka brott. Även om samtliga dessa syften är viktigaoch angelägna hade de enligt regeringen en ganska vid omfattning. Medhänsyn till att både den brottskatalog som skulle komma i fråga och desyften för vilka en särskild undersökning kan inledas hade en vidomfattning, fann regeringen att bestämmelsen skulle kunna leda till ettinformationsflöde mellan polismyndigheter, tullmyndigheter och andramyndigheter som inte var godtagbart från integritetssynpunkt. Regeringenansåg att denna invändning i sig vägde så pass tungt att förslaget inteborde genomföras, i varje fall inte i sin dåvarande utformning.Det fanns emellertid enligt regeringen även en annan viktig synpunktsom måste beaktas. vid universitethade anfört att utredningens förslag till sekretessbrytande bestämmelsermåste analyseras mot bakgrund av principen om "fair trial" i Europeiskakonventionen om mänskliga rättigheter. Sistnämnda princip anses innebäraatt det inte är tillåtet att genom vitesförelägganden tvinga en personatt medverka i en brottsutredning om sig själv. På grund härav hade deti taxeringslagen (1990:324), skattebetalningslagen (1997:483), lagen(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter samt tullagen(1994:1550) införts regler av innebörd att den skattskyldige, om detfanns anledning att anta att denne begått brott, inte får föreläggasvid vite att medverka i myndighetens utredning av en fråga som harsamband med den gärning som misstanken avser (prop. 1997/98:10, bet.1997/98:SkU10, rskr. 1997/98:70).En motsvarande bestämmelse hade även införts i lagen (2001:1227) omsjälvdeklarationer och kontrolluppgifter. Om t.ex. en skattemyndighetskulle få en begäran från en polismyndighet att lämna sekretessbelagdauppgifter till en särskild undersökning som syftar till att skapaunderlag till ett beslut att inleda förundersökning fick det enligtregeringen således anses tveksamt om skattemyndigheten därefter skullekunna använda sig av vitesförelägganden i skatteärendet. Förslaget skullesåledes kunna innebära att den myndighet som bedriver undersökningengenom sin förfrågan om utfående av uppgifter avhänder den myndighet somförfogar över uppgifterna möjligheten att använda sig av ett verktygsom sistnämnda myndighet kan behöva i sin primära verksamhet. Med hänsyntill att det här rör sig om en undersökning där det ännu inte kan antasatt brott som hör under allmänt åtal har förövats (jfr 3 § polisdatalagenoch 23 kap. 1 § ) kunde man ifrågasätta om detta ärönskvärt. Det måste här bli fråga om en avvägning dels mellan hänsynentill den enskildes integritet och myndigheternas behov av uppgifter försin verksamhet, dels en avvägning mellan olika myndigheters intressenav att bedriva sin verksamhet effektivt. Regeringen hänvisade till attom det under handläggningen av ett skatteärende uppstår misstankar ombrott som är tillräckligt konkreta har skattemyndigheten enligt gällandereglering möjlighet att på eget initiativ lämna uppgifter till debrottsutredande myndigheterna med tillämpning av 14 kap. 2 § fjärde stycket.Myndigheten kan t.o.m. ha en skyldighet att anmäla misstankarna, jfruppgiftsskyldigheten enligt 17 § skattebrottslagen (1971:69). Regeringenansåg att frågan måste övervägas vidare under beaktande av de ovananförda synpunkterna.Offentlighets- och sekretesskommitténOffentlighets- och sekretesskommittén har i sitt betänkande Ny sekretesslag(SOU 2003:99) diskuterat balansen mellan offentlighet och sekretess ochföreslagit att sekretess även fortsättningsvis bör råda mellan myndigheter.När det gäller sekretess för känsliga uppgifter om enskilda menarkommittén att det finns vissa särskilt integritetskänsliga uppgifter(hälsa och sexualliv) som är så känsliga att de bör kunna skyddas avsekretess i vilken verksamhet de än förekommer. Enligt förslaget skalldock sekretessen inom hälso- och sjukvården och intehindra att uppgifter om enskild som behövs för att denna skall fånödvändig vård, omsorg, behandling eller annat stöd lämnas från myndighetinom hälso- och sjukvården och till annan sådan myndigheteller till enskild vårdgivare eller enskild verksamhet på socialtjänstensområde. Förslaget innebär också att personalen inom hälso- och sjukvårdeneller m.fl. skall få möjlighet att lämna uppgifter tillpolis- eller åklagarmyndighet eller annan myndighet som har att ingripamot brottet inte bara som när det gäller misstankar om brott förvilka inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , utanäven beträffande misstankar om försök till sådana brott.Offentlighets- och sekretesskommittén föreslår även att ett förtydligandeinförs i 2 § personuppgiftslagen så att det framgår att bestämmelsernai personuppgiftslagen inte hindrar att en myndighet lämnar en personuppgifttill en annan myndighet när de utgör olika sekretessområden eller tillett annat sekretessområde inom samma myndighet om utlämnandet sker enligtsekretesslagen.Enligt uppgift från har frågan om att stärka möjligheternaför samkörning av register i syfte att avslöja bidragsfusk aktualiseratsinom och vissa övervägningar pågår. Offentlighets-och sekretesskommitténs förslag är föremål för beredning i Regeringskansliet.Utskottets ställningstagandeFrågan om ytterligare utrymme för att samköra register i syfte attavslöja bidragsfusk övervägs inom . Motdenna bakgrund är ett tillkännagivande till regeringen i denna frågainte nödvändigt. Offentlighets- och sekretesskommitténs förslag till nysekretesslag bereds i . Enligt utskottetsmening bör detta arbete avvaktas. Motionerna 2004/05:K247 (m), 2004/05:K296(m), 2004/05:K433 (v) och 2004/05:K439 (s) avstyrks.Fingerade personuppgifterUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning till pågående beredningsarbete enmotion (m) om skyddet för uppgifter om fingerad identitet.MotionenUlf och (båda m) tar i motion 2004/05:K204upp frågan om hanteringen av uppgifter om skyddad identitet. Namnbytenregistreras hos folkbokföringen som skickar dessa uppgifter vidare inomSkatteverket, där uppgifterna förmedlas vidare till kommuner ochmyndigheter. rekommenderar myndigheterna att aldrig visauppgifter om en skyddad person, men myndigheterna väljer självatillvägagångssätt efter egen prövning, utan tillgång till polisens registereller bakgrunden till spärrbeslutet. Informationsinsatser som gjortshar inte gett tillräcklig effekt. Motionärerna begär lagändringar sominnebär att inte tvingas vidarebefordra sekretesskyddadeuppgifter utan särskild kontroll och prövning av orsaken till varför deskall lämnas ut.BakgrundOffentlighets- och sekretesskommittén föreslår i sitt huvudbetänkandeNy sekretesslag (SOU 2003:99) ett förstärkt sekretesskydd för uppgifterom kopplingen mellan verklig och fingerad identitet. Det föreslås enbestämmelse om att sekretess skall gälla inom hela den offentligaförvaltningen för uppgift om kopplingen mellan en enskilds verkliga ochfingerade identitet som hänför till ärende om fingerade personuppgifterom det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskildelider men. Kommittén menar att det krävs en heltäckande reglering somgäller i all offentlig verksamhet för att verkligen förhindra attuppgifter om kopplingen mellan en enskilds verkliga och fingerade identiteterhamnar i verksamheter där de står utan sekretesskydd.Personsäkerhetsutredningen hade tidigare i betänkandet Nationellhandlingsplan mot våld i nära relationer (SOU 2002:71) föreslagit attpersoner som utsätts för hot och förföljelse skall kunna medges att blifolkbokförda i särskild ordning, s.k. skyddad folkbokföring.Båda förslagen bereds i Regeringskansliet.Utskottets ställningstagandeEnligt utskottets mening bör resultatet av det beredningsarbete sompågår i i fråga om skyddet för uppgifter om fingeradidentitet avvaktas. Motion 2004/05:K204 (m) avstyrks följaktligen.Anmälan om könsstympningUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning till pågående beredningsarbete ettmotionsyrkande (m) om utrymmet för sjukvårdspersonal att anmäla misstankarom könsstympning.MotionenBeatrice m.fl. (m) framhåller i motion 2004/05:Ju488 yrkande 4 attstraffskalan för brott mot lagen om könsstympning är fängelse , vilket hindrar sjukvårdspersonalen att anmäla brott till polisoch åklagare.