bet · GS01KRU4 · 2005-02-10 00:00:00 — Eftersom vi harsett att alltmer, även på den rörliga bildens område, kommer att produceras,distribueras och konsumeras i digital och elektronisk form är vår modellatt vi bygger upp stora automatiserade databassystem som kan hanteradet långsiktiga bevarandet och också öka tillgängligheten till det härmaterialet.Jag kan nämna att vi tillsammans med har digitaliseratmer än 5 500 kort- och journalfilmer. Det är alltså mer än dubbelt såmycket som hela den svenska filmproduktionen, som taladeom. De finns då tillgängliga on-line för våra användare, som ju är denseriösa forskningen i första hand.Vi ser det också som angeläget, för att kunna öka tillgängligheten tilldet här materialet, att det finns ordentliga katalogiseringssystem. Vårmodell är att vi ska få in informationen om filmarvet i det nationellabiblioteksdatasystemet Libris, vilket vi aktivt arbetar för att kunnauppnå.Även filmen står inför ett teknikskifte. Som vi har hört här är detfråga om en digitalisering. I frågan om det skapar problem utifrån detlångsiktiga bevarandeperspektivet är vår uppfattning den att det integör det. Snarare skapar det möjligheter för en tillgänglighet som intefinns . Som jag sade: Vi har byggt upp system som bygger på endigital hantering. Digitala filer från filmerna passar väl in i destorskaliga systemen. Det är en liten del av materialet av rörliga bildersom ännu inte är inne i de här systemen. Vi ser alltså snarare att deti stället för problem finns glädjeämnen, och vi tror att genom samarbetemed andra intressenter på området, inte minst ,och andra kommer vi att kunna lösa den här uppgiftenockså . (Applåder), : Tack för inbjudan! Jag villutgå från två begrepp i min presentation av Svenska Filminstitutetsroll på filmarvets område. Det ena är rollen som nationalarkiv för film,och det andra är rollen som nationalbiograf.Som nationalarkiv för film är vi världens äldsta. Det bildades avgiganter som , och 1933 ochinförlivades i institutet . Inriktningen har varit på den professionellafilmen, film som konstnärlig uttrycksform. Den svenska filmen bevaraspå sitt originalmaterial för att garantera att filmen som enskiltkonstverk bevaras för framtiden. Den utländska biograffilmen deponerashos av distributörer.Att bevara film på filmbas i kylrum, som vi gör, garanterar filmerna enlivslängd på uppemot . Men i bevarandeuppdraget ligger ocksåuppdraget att restaurera filmen. Den explosionsbenägna nitratfilmenöverförs till säkerhetsfilm, och färgfilmer från 50-, 60- och 70-talenrestaureras för att återge färgerna så nära originalet som möjligt. Pådet sättet har vi restaurerat filmer av , , ochRoy Andersson.En grundregel för vår verksamhet har varit att all biograffilm som visasockså ska bevaras, och det sker på frivillig grund, inte inom ramen förpliktexemplarslagen. Bevarandeuppdraget avser då inte enbart filmkopiorutan också tryckt material som belyser filmen som konstform och somindustri. Det finns affischer, stillbilder, originalmanus och en heldel museiföremål, till exempel kläder och dräkter från Garbos tid ochfrån och med etablerandet av i utvidgadesFilminstitutets uppdrag till att också omfatta smalfilm, icke-professionellfilm och film som kulturhistoriskt värdefullt material. Det är sådanfilm som riskerar att försvinna. Satsningen är unik i . Ipropositionen 2001 anges som ambition ett 20-tal nya arbetstillfällenoch att arkivet ska kunna göra alla de olika saker som tillskrivs ettarkiv. har vi resurser till sju personer, och vi finns i lokalermed begränsade verksamhetsmöjligheter. Vår vision är att bygga ett filmarchive online, där forskare kan gå in via sina datorer och få tillgångtill det här fantastiska filmmaterialet.Allt bevarande syftar ju till att göra någonting tillgängligt. Somnationalbiograf, med uppdrag som liknar på talteaterns områdeeller Operans på musikdramatikens område, visar vi film på det sättupphovsmannen en gång tänkt sig att den ska visas: stumfilm med musik,Cinemascope med den breda duken, Technicolor med de starka färgerna,experimentfilm och många goda klassiker. Det är visningsupplevelsen ochautenticiteten som är central för vårt cinematek, och vi arrangeraromkring 1 000 visningar på de tre största orterna i landet. Tillgänglighetentill det tryckta materialet sker genom vårt bibliotek, som är ettspecialbibliotek för filmlitteratur i . På det sättet kan man läggatill ytterligare en roll för vår verksamhet, nämligen rollen somkunskapsbank för film.Övergången till digital era har vi hört om . För vår delförändrar det förutsättningarna radikalt. Den dag det inte finns filmkopioratt bevara förändras förutsättningarna. I den framtida digitala miljönmåste lagar och regler utformas så att kontinuiteten i arkivets verksamhetinte bryts. Mot den bakgrunden måste pliktexemplarslagen ses över. Mensom sade: Den digitala tekniken öppnar också mångamöjligheter för distribution och visning, helt enkelt möjligheter attgöra filmarvet tillgängligt för en ny publik . Rollerna som enlevande kulturinstitution och som ett arkiv går samman i Filminstitutetsuppdrag att bevara och göra filmarvet levande för dagens och morgondagenspublik. (Applåder)Ordföranden: ! Då har vi ett avslutande anförande om filmensframtid i . Per , rektor på ,välkommen upp!Per , : Jag kommer naturligtvis att försökabegränsa mig till några enstaka perspektiv på detta mycket vidaämne.Den svenska filmen kan liknas vid en upplevelse av svensk ishockey somjag hade under min uppväxt. Det fanns en strålande tradition att setillbaka på, och det var ett evigt vinnande av , medan deprofessionella prestationerna i seniorlaget alltid uteblev och alltidblev en besvikelse.Jag säger detta därför att sedan ungefär åtta , inom det mycketomfattande utbytet av studentfilmer som finns inom utbildningssektorn,vinner allt som går att vinna. Vi avlöste i slutetav 90-talet Den Danske som den mest prisbemängda filmskolani världen. Det är en position som vi har hållit . De skandinaviskafilmskolorna håller en extremt hög kvalitet. Varför det är så kan jaggå in på vid ett annat tillfälle.Det gör naturligtvis att det finns all anledning att se mycket ljust påsvensk films framtid. Det finns en uppsjö av väl utbildade och oerhörtbegåvade unga människor som bankar på för att komma in i branschen.Däremot är detta steg in i branschen inte självklart lätt, och det ledertill både besvikelser och anpassningsproblem. De unga studenter somlämnar DI kan riskera att antingen över huvud taget inte kunna etablerasig eller att tvingas anpassa sig till uttryck som är dem främmande.Jag var filmkonsulent, och jag kan se att branschstrukturerna,trots förändringar som har påpekats här, i förbluffandehög grad är desamma som de var . När jagtillträdde som konsulent var också dessa strukturer mycket väl etablerade.Det gäller framför allt på producentsidan. Det gäller naturligtvisäven de andra delarna i det vi kallar för filmbranschen.Hur kan det komma sig att branschstrukturerna då har haft en sådan seghetoch överlevt så mycket, trots att generationerna har avlöst varandra pådet konstnärliga området? Ja, jag får väl börja med att självkritisktsäga att detta uppenbarligen är ett område där Dramatiska institutetinte har lyckats lika väl som man har gjort i andra avseenden. Våraproducentstudenter har inte gått ut och etablerat nya företag ochvitaliserat branschen på samma sätt som till exempel har hänt i ,där Den Danske producentutbildning har varit extremtframgångsrik och väldigt drivande i den explosiva utvecklingen av den danskafilmen.Ett annat skäl är naturligtvis också att den svenska filmpolitiken harhaft som ett, inte högt uttalat, men lågt uttalat, mål att bevarabranschstrukturerna. Det har varit både positivt och negativt, det villsäga man har stött den befintliga branschen när det har varit kris, ochman har också ställt upp höga krav på hur man ska kunna etablera sig ibranschen. har brukat vara explicit: Stöd ges bara tillerfarna producenter, och därmed har alltså steget för nyetablering ibranschen varit mycket högt. Det är ett problem, och när det nu skaskrivas ett nytt filmavtal hoppas jag att man ägnar denna fråga en smulatankeverksamhet: Hur ska filmavtalet också kunna uppmuntra en branschi förändring och inte bara se sig som en stödjare av något befintligt?Det är naturligtvis äventyrligt för staten att gå in och så att säga"pusha" för en förändring. En förändring bör vara idéburen, och statenkan i måttlig utsträckning ställa sig bakom estetiska kriterier ellerkvalitetskriterier.Jag bara noterar att det ändå finns ett område inom vilket branschen nuhar uttryckt en enighet, konsensus, och det gäller i frågan omjämställdhetens roll i filmen. Jag tror att jämställdheten är en möjlighet,inte bara i sig själv utan också en kraft som skulle kunna förändrasvensk film, förändra dess strukturer och öka förnyelsen inom den svenskafilmbranschen. Jag tycker att en sådan förändring borde drivas av detunga intressenterna, därför att fastän denna bransch som jag talar omär mycket seglivad i sina strukturer så är den ju svag, sårbar ochständigt hotad. Det finns några tunga aktörer som har reell kraft. Detär naturligtvis , och det är naturligtvis ,och jag är glad att höra att flera talare har talat om behovet avsamverkan mellan dessa båda krafter. Det är även filmutbildningarna, somär de dyraste utbildningarna i det svenska högskolesystemet och därmedstår för ganska avsevärda resurser.Jag tycker att dessa intressenter borde gå samman om ett målinriktatprojekt, som det nu finns ideologiskt stöd för i hela branschen, om attstödja kvinnligt filmskapande med dess olika yrkesroller och filmer somhar ett ärende vad gäller jämställdhetens utveckling i vårt land. Jagtycker att man ska prioritera detta. Det finns en modell för hur ettsådant här projekt skulle kunna byggas upp i det danska Dogmaprojektet.Jag tycker att de här tre intressenterna borde gå samman. För högskolesidansdel kan jag säga att vi naturligtvis skulle vilja delta i detta och gedet mentorstöd som vi skulle kunna bygga upp. Jag tror att produktionspengarnamåste komma från och . Men jag troratt om man bestämde sig för att göra tre fyra filmer i tre fyraår inom ett sådant här projekt så skulle svensk filmbransch se heltannorlunda ut efteråt.Jag vill bara avsluta med detta: Det sades i inledningen att jag skullege ett utifrånperspektiv, och det är naturligtvis i en mening rätt,som det är lite märkvärdigt att en person med mitt uppdragsom rektor för landets största filmutbildning och med min bakgrund somfilmkonsulent skulle formulera ett perspektiv som skulle komma utifrån.Men det är nog sant, och det är möjligen ett faktum som då säger någotom filmbranschens problem. (Applåder)Ordföranden: så mycket, alla inledningstalare här! Jag hoppas attfilmbranschens yngre filmmakare står sig bättre än vad juniorlandslageti hockey gör , för det har inte rosat marknaden de senasteåren - men vi får väl tro på bättre tider även för dem!För att fortsätta med idrottstemat så går vi nu in i andra halvleken,även om man inom hockey förr pratade om perioder. I denna andra del avkulturutskottets offentliga utfrågning lämnar jag nu till några av minautskottskolleger tillfälle att ställa frågor, frågor inte bara till demsom har inlett utan även till andra närvarande.Vi gör som vi brukar göra, så att säga från störst till minst. Det minstapartiet, , har ingen ordinarie ledamot i utskottet och haringen ersättare närvarande, så det blir inte riktigt fullt ut.Nikos (): Jag har en fråga till frånFolkets Hus och Parker. sade att digitaliseringen ger en möjlighettill filmpremiärer i hela landet tidigare än . Det kan vara rätt.Men jag undrar: Vilka är de största svårigheterna för att öka ochutveckla digital bio?Rickard Gramfors, Folkets Hus och Parker: Det finns naturligtvis enlång rad hinder för den här utvecklingen. Ett är den ekonomiska frågan,vad det kostar att köpa en digital anläggning. Som alla vet när detgäller teknikutveckling på IT-området stiger kvaliteten, och prisetsjunker . För oss har det varit en överlevnadsfråga när detgäller de små biograferna på de små orterna att få aktuell film.Under vår resa har vi också stött på många andra problem. Vi har tillexempel haft svårigheter med, som jag nämnde, konservatismen i branschen.Varje ny visningsform har emottagits med stor tvekan och till och medavoghet. Ända sedan ljudfilmen introducerades har man sagt om varjenyhet att det blir döden för filmen. Men sanningen är att TV, video ochdvd alltid har inneburit ytterligare ett sätt att överleva för filmbranschen.Vi har brottats med de problemen, men de har överkommits. Vi sattehela branschen i en turistbuss och åkte till , till en avvåra första biografer, för att visa hur det ser ut. Det är jättebrakvalitet, det fungerar jättebra och kvaliteten är utmärkt. Det är dentypen av problem vi har haft.Likadant är det när vi pratar om andra saker än film - underhållning,rättigheter när det gäller TV-sändningar och sådant. Det finns ingenmental beredskap för att visa annat än film på biografer.Jag vet inte om det riktigt var svaret på frågan.Nikos (): Tack för svaret. Jag vänder mig nu till JanBernhardsson på SF och . Hur ser ni påutbyggnaden av digital bio?Jan , och SF: Vi tillhör demsom avvaktar en standard från i och med att det rör sig omganska stora investeringsbelopp totalt. För mitt företags räkning handlardet om en total investering på runt om vi skadigitalisera våra salonger. Då är det klart att man i det fallet villsatsa på rätt häst innan man satsar de pengarna.Just nu finns det egentligen tre standarder på bioområdet, en så kalladRB, reklambio, med en ganska låg upplösning, ungefär som i den projektorvi använde här för att visa Point-program. Så finns det e-bio,det som och Folkets Hus och Parker håller på med, och så finnsdet d-bio som är den standard som förespråkar. Där har man änså länge inte lyckats enas om en enhetlig branschstandard.För vårt vidkommande har jag resonerat som så att för pionjärer mednäsan i marken och pilen i ryggen gäller det att avvakta utvecklingentills vi har hittat den rätta lösning som vi vågar investera pengarnai.Rickard Gramfors, Folkets Hus och Parker: Jag vill göra ett tillägg.Jag vill inte gå i polemik, för då skulle vi hålla på hela dagen.Det handlar för vår del naturligtvis om överlevnad. Vi ser att ocksåandra, som och länderna i där man har en annan infrastruktur,har lite liknande problem som vi när det gäller landsort. Man måstehitta en överlevnadsstrategi, och det är så vi har tänkt oss och jobbat.Den kvalitet vi får digitalt överträffar redan . Det somockså tillkommer , vilket är mycket glädjande och som vi hoppas mycketpå, är ett nytt hyressystem för som gör att man kan hyra enkomplett digital anläggning för väldigt små pengar och bli garanteradett stort antal filmtitlar. Vi ser framtiden an med tillförsikt.Åse Kleveland, : Jag vill bara säga attdigitaliseringen och den nya tekniken generellt medför en större diversifiering,en större mångfald. Det tror jag att vi kommer att få se på biografernaframöver. En biograf är inte längre bara en biograf. Den kommer attvara allt från de strömlinjeformade multiplexerna i städerna, som SFoch håller på med, till mera utvecklade kulturhusliknandeverksamheter - också internationellt - där filmvisningen är en del avväldigt mycket. Vi ser specialkedjorna som visar dokumentärfilm ochandra sorters filmer. Bio kommer att vara väldigt många olika saker.Fördelen är att vi får en möjlighet att visa alla de olika format somgörs av film. Problemet är inte att det görs för lite film, mendet är att för lite av den film som görs kommer ut till en publik.John Brattmyhr, Folkets Hus och Parker: Jag vill betona att vi underhela projektet upplevt tekniska problem som vi har löst. Det har varitett transparant projekt, och därför har vi tagit ansvaret för att pånågot sätt visa vägen.Vad som är anmärkningsvärt och ganska tråkigt är att vi inte fått enkrona i stöd från eller från någon annanstans.Just nu har vi en fråga om parallellkopiestöd. Det rör sig om en kopia,och vad jag har förstått är även den frågan bordlagd. Det är trist,tycker jag.Nu har man ett filmavtal som sägs inte medge stöd i ett teknikskifte.Det är i sig också anmärkningsvärt. Vi har satsat de här pengarna avegen kraft och med lokal finansiering. Där skulle jag efterlysa en störrepragmatism i branschen när det gäller att tillföra biograferna film ivarje fall. Men här är motståndet och problemen alldeles förhärskandei nuläget för oss, och det måste sägas. Vi har problem där.Kent (): Jag vill börja med att tacka för en intressant exposéom svensk film.Om jag räknat rätt har ca 400 miljoner kronor.Sedan har vi också det regionala stödet till , Film i Skåneoch dessutom kommunala stödpengar till svensk film.Jag skulle vilja ställa en fråga: Anser man att de pengar som svenskfilm har används på bästa och mest effektiva sätt? Per sadeatt det inte hade förändrats så mycket sedan han jobbade där . Jag vill ställa denna fråga till och . Kanske också någon annan vill svara.Använder man de pengar man har på det mest effektiva sättet för att fåut mest till svensk films nytta?Åse Kleveland, : Det var en stor fråga, och jagkan självklart bara svara när det gäller de pengar som ligger underfilmavtalet och som förvaltas av . Det faktum attvi ligger på skandinavisk jumboplats när det gäller statligt stöd tillfilm och har den produktion vi har och har den marknadsandelvi har är det bästa beviset för hög effektivitet. Problemet äratt den nästan är för hög. Den privata insats som måste till för att fåen film på benen är så stor att det påverkar både vilka filmer som görsoch hur filmer produceras. Det är i det långa loppet inte sunt för enbransch när ständigt fler måste jobba under tariffen och ständigt måstesätta in sin utrustning och annat för att filmen ska gå med överskott.Jag vill säga att vi är övereffektiviserade på ett sätt som gör att viriskerar att ruttna på rot - det lät väldigt dystert. Man sågar dengren som man sitter på. Det gäller produktionen.Sedan är det väldigt många andra områden som vi är inne på. Här uppleverjag att det inom vårt område, som på kulturområdet generellt, inte gåratt mäta i pengar all den insats som görs utan betalning, all den insatssom görs av entusiasm, kärlek och intresse. Det gäller inte minst mycketav det som också händer ute i lokala biografer.Det var ett långt svar för att komma fram till en konklusion: Ja, jagupplever att vi är effektiva, nästan i överkant.Per , : Jag vill verkligen inte polemiseramot , men jag vill ändå peka på att det strömmar pengar till svenskfilm på olika vägar, som jag antydde. Det sätts in pengar viaUtbildningsdepartementet, och under är det i alla falltvå breda floder, dels filmavtalet, dels de pengar som går viaRundradiofonden till SVT.Jag tror ändå att det skulle kunna sägas att svensk film skulle kunnamå bra av en ökad samsyn, att dessa pengar mera medvetet drog åt sammahåll. Det blir med de konstruktioner som finns runt SVT och filmavtaletså att det för varje område blir av stor vikt att hävda sin egen integritetoch sitt eget självbestämmande. Samverkan blir komplicerad när man harvalt den formen. Jag säger inte att formen är felaktig, men jag villpeka på att detta blir en följd av de politiska beslut som tagits därman tillför pengarna. Jag tror att man skulle kunna komma längre på attsamverka mellan de olika stora finansieringskällorna.Kent (): Det lät ju väldigt bra, i alla fall från sida,att man inom svensk film är effektiv och utnyttjar pengarna på bästaeffektiva sätt. Men har vi ännu lärt något av utlandet? tasofta som exempel. Vad är det som anser att vi skulle kunna lärainternationellt sett? Eller är det så att vi är bäst?Åse Kleveland, : Nej, det tycker jag definitivtinte. Vi har en utgångspunkt för att kunna bli en av de absolut bästa.Per nämnde tidigare språnget från utbildningen och in i branschen. Jagtycker att vårt stödsystem är för lite differentierat. Bland annat trorjag det hade varit intressant att ha en stödordning för debutanter. Jagtror att man kanske i högre grad skulle titta på en egen pulje förlågbudgetfilm. Men det vi verkligen saknar är insatser på utveckling,för att kvalitetssäkra de projekt som sätts i produktion. Vi skulle haen möjlighet, inom ramen för nästa avtal, att ge dem som har ett manuskriptsom kanske inte är riktigt färdigt för konsulenterna hjälp och biståndmed detta. Det är någonting vi ser på dansk sida, i och i en radländer.Hos oss har man varit väldigt upptagen av detta med effektiviteten ihanteringen av stöden. Det ligger också i själva avtalet. Tittar man påhur liten administration vi har av de stöd som går till produktion serman att mindre än hälften så många människor jobbar med detta i Sverigesom i till exempel . Med tanke på hur pass mycket pengar somdelas ut till produktion tror jag i det långa loppet att det är viktigtbåde att man kan följa upp dem och, inte minst, att vi i högre grad kanvara med och utveckla de projekt som sätts i gång.Hans Backman (): Tack för en intressant föredragning om svensk filmunder förmiddagen! Jag har en fråga till på SF angåendedetta med biograferna. Att de behövs är vi nog eniga om i den här lokalen.Min fråga i anslutning till det är: Vad skulle en sammanslagning av SFoch innebära för antalet biografer på mindre orteroch i mindre kommuner för bredden på filmutbudet i landet?Jan , : Hur påverkar detta landsorten? Vi ska varaklara över att den affär som och biografer diskuterarrör sig om totalt 14 orter i . Av landets 290 kommuner visas detfilm i 270, och i 259 av dessa finns det en biograf på respektive ort.Det vi talar om nu är alltså en strukturomvandling i de elva störrekommunerna i landet. Svaret på frågan är alltså att det kommer att bliett lika rikt filmutbud i fortsättningen om den här affären går igenom.Erik , : Det vi upplever som distributörer,och jag tror även jag kan göra mig till tolk för samtliga svenskafilmproducenter i den här frågan, är att vad som vore förödande för svenskfilmproduktion och filmdistribution är just om SF fick köpa Sandrews.Ett biografmonopol är verkligen vad vi inte behöver i just nu.Vi behöver en tillväxtmotor, och då behöver vi en marknad, precis somvi haft tidigare.Jan , : Som jag redovisade har ju biografernasom visningsform varit, och är, utsatta för visningskonkurrens frånalla andra fönster där man väljer att exploatera film. Vi lever ju påvår biljettintäkt. har vi dragits med väldigtstora kostnadsökningar för just film, vilket har gjort att lönsamhetsnivåni biografmarknaden nu är sådan att det inte finns utrymme att konkurrerai den utsträckning som vi har gjort. Vi konkurrerar inte så mycket ombiografbesökare, utan vi konkurrerar just om att få köpa film från Erikoch alla andra distributörer. Det är det som har drivit upp vår prisbild.Ordföranden: får avsluta den här lilla debatten.Erik , : Jag vill bara notera att har gjort rekordresultat , så visst finns detplats för fler aktörer.Ordföranden: någon följdfråga på det?Hans Backman (): Ja, det har jag. har ju beskrivit att en avorsakerna till att man behöver slå ihop SF och är att utvecklingeni världen är sådan att biograferna tappar marknadsandelar i filmvisandet.Man konkurrerar med andra distributionsformer som dvd, TV och video.Min fråga är om man har tittat på detta. har ju uthyrningenav dvd och video och antalet biobesökare visat sig öka . Kandet vara ett till trendbrott på gång här - man tittar på video och TVoch stimuleras då också i ökad utsträckning att gå på bio, inte minstden nya biogenerationen? Det ena skulle alltså gynna det andra, precissom med fotboll: När man har sett en fotbollsmatch på TV vill man sedangärna se en live för att uppleva stämningen och allting som är runtomkringnär man ser den på plats.Ordföranden: Det kollektiva deltagandet hörde vi ju också om tidigare.Jan , : Till stor del är biografbesökandet i Sverigeberoende på vilken typ av film som visas. Vi kan ställa oss i relationtill andra länder också.