bet · GT01NU7 · 2005-11-15 00:00:00 — Med antaganden om full frihandel och dynamiska effekter minskar fattigdomen i världen för 35 miljoner människor. (Global Economic 2004) redovisar andra beräkningar. Givet vissa antaganden om utfallet av Doharundan sägs antalet människor som lever på högst minska med 61 miljoner. Antalet som lever på högst skulle minska med 144 miljoner. Den största minskningen i absoluta tal skulle ske i söder om , där över 60 miljoner människor skulle lyftas över tvådollarsgränsen. Handel med privata tjänster (GATS) WTO:s allmänna tjänsteavtal, GATS, skapades för att främja ökad öppenhet för den internationella handeln med privata tjänster. Avtalet byggde på en insikt om att tjänstehandeln får allt större betydelse för tillväxt och utveckling i alla länder och att det behövdes ett gemensamt regelverk. Utgångspunkten var att WTO:s medlemmar inte skall diskriminera mellan privata tjänsteleverantörer från olika länder eller behandla utländska tjänsteleverantörer sämre än de egna. Avtalet tar således inte sikte på balansen mellan privat och offentligt utan handlar om icke-diskriminering på privata marknader. är ett av de länder som gjort flest åtaganden i GATS som har en internationellt sett stor offentlig sektor. Vilken verksamhet som skall bedrivas i offentlig respektive privat regi avgörs inte av WTO utan av länderna själva. GATS är ett flexibelt och frivilligt avtal såtillvida att det är varje medlemsland som själv bestämmer vilka av de egna privata tjänstesektorerna som skall vara öppna för utländsk konkurrens. Det finns alltså möjlighet att utelämna sektorer som länderna inte vill göra åtaganden i. Även olika former av begränsningar för marknadstillträde (monopol, exklusiva rättigheter, licensförfaranden, kvoter m.m.) kan skrivas in i enskilda sektorer. Den har exempelvis inte gjort, och avser inte heller att göra, några åtaganden i GATS om öppenhet för utländska tjänsteleverantörer på utbildnings-, sjuk- och hälsovårdsområdena samt beträffande vissa tjänster på det kulturella området. har vidare gjort uttryckliga undantag för distribution av alkoholhaltiga och farmaceutiska produkter. Som enda EU-land har dessutom ett särskilt undantag i miljösektorn för tjänster som drivs i offentlig regi. Enligt artikel XIX:3 i skall medlemsstaterna inför varje ny förhandlingsomgång utvärdera handeln med tjänster både allmänt och på sektorsbasis. Utvärderingen skall tjäna som underlag inför utformandet av de riktlinjer som bestämmer ramarna för de nya förhandlingarna. I praktiken är det medlemsstaterna som bidrar med analyser av tjänstehandeln i sina respektive länder; sammanställer sedan analyser både på sektorsbasis och för tjänstehandeln i stort. Sekretariatet upprättade en databas i vilken samtliga utvärderingar registreras. Det är svårt att ta fram relevant statistik om tjänstehandel i så väl i-länder som på grund av tjänstehandelns specifika egenskaper. Tjänster passerar inte gränskontroller på samma sätt som varor. Särskilt svårt är det att hitta relevant statistik över tjänstehandel mellan . Det är därför bra att information samlas ihop från flera olika håll . Regeringen står helt bakom en sådan process och uppfyllandet av mandatet i artikel XIX:3. Frågan om vattendistribution kommer ofta upp i samband med GATS. Det är viktigt att klargöra att GATS endast reglerar tjänstehandel och inte tillgång till vattentäkter, handel med vatten i sig eller handel med vatten över statsgränser. Det är driften av den infrastruktur som är nödvändig för att distribuera vatten och kunskapen om hur vatten renas och distribueras som finns listad i GATS under miljötjänster. Ägandet av vattentillgångar regleras således inte i GATS. Privat vattendistribution finns enligt uppgift bara i tre länder över hela världen och inga länder har gjort åtaganden för vattendistribution i GATS. Som nämnts ovan tvingar inte GATS till privatisering utan syftar till att utländska tjänsteleverantörer inte skall diskrimineras i förhållande till inhemska på redan privata marknader. Det kan uttryckas så att om ett land väljer att privatisera en viss tjänst är det rimligt att även utländska tjänsteleverantörer ges möjlighet att erbjuda sina tjänster på marknaden. I är utgångspunkten att det är en uppgift för det allmänna att tillhandahålla vattenförsörjning och rening av avloppsvatten. Vatten- och avloppslagstiftningen tillåter inte heller att vinst görs vid tillhandahållandet av dessa tjänster. Många andra länder har emellertid valt att ta hjälp av den privata sektorn för att distribuera och rena vatten. EU uppdaterade sina önskemål till andra WTO-medlemmar i tjänsteförhandlingarna i Doharundan . tog då upp frågan om vattendistribution för diskussion inom EU-kretsen och fick gehör för att skriva in preciseringar i EU:s önskemål som förtydligar (1) att dessa inte på något sätt syftar till en privatisering eller nedmontering av offentliga tjänster, och (2) att det är viktigt att tjänstemarknader, inte minst i , är adekvat reglerade nationellt. EU sänkte kraven på de fattigaste länderna men behöll i i övrigt i stort sett samma krav som ställts tidigare (). EU:s önskemål innebär inte någon inskränkning i möjligheter att införa olika former av nationella regleringar för t.ex. den privata vattendistributionen, såsom krav på maxpriser. Åtaganden för vattentjänster i GATS hindrar inte på något sätt en medlemsstat att upprätthålla eller införa nya miljöskyddsregler (t.ex. krav på vattenkvalitet eller skydd av vattentäkter). Utvecklingsdimensionen i tjänsteförhandlingarna är av hög prioritet för regeringen. GATS är utformat så att det är möjligt för utvecklingsländerna att ansluta sig på ett sätt som överensstämmer med deras förmåga och möjligheter. I många utgör den privata tjänstesektorn en betydande andel av bruttonationalprodukten och flera har därför offensiva intressen i de pågående GATS-förhandlingarna. Genom GATS ökar utvecklingsländernas möjligheter att få tillgång till billiga och bra tjänster som är centrala för ekonomisk utveckling och tillväxt, och som i förlängningen kan bidra till fattigdomsminskning. Ökad tjänstehandel och utländsk företagsetablering kan även stimulera att lokala tjänsteföretag skapas i utvecklingsländer samt bidra till teknologiöverföring och ökade skatteintäkter. Vad gäller den del av GATS som rör tillfällig personrörlighet, leveranssätt 4, driver regeringen en relativt öppen och offensiv linje inom EU. Regeringen ser många fördelar med detta leveranssätt, både vad gäller angelägenheten för utvecklingsländer och för svenska företag. Då leveranssätt 4 gäller temporär migration uppkommer inte problemet med brain drain. Personerna i fråga åker tillbaka till hemlandet efter en bestämd period, vilket från utvecklingssynpunkt kan vara positivt då detta främjar brain circulation. Beträffande arbetsmarknadsregleringar gäller mottagarlandets regler i GATS-sammanhang, och detta är också den linje regeringen stöder. Under förhandlingarnas gång har utvecklingsländernas intresse för tjänsteförhandlingarna ökat, framför allt vad gäller leveranssätt 4. I samband med julibeslutet var t.ex. många fattiga länder i den afrikanska gruppen och MUL-gruppen pådrivande för att tjänsteförhandlingarna skulle lyftas fram. För att främja utvecklingsländernas möjligheter att delta mer aktivt i förhandlingarna, bl.a. genom att identifiera sina konkreta intressen, ger tekniskt bistånd inom tjänstehandelssektorn. Regeringen ser vikten av att effekterna av WTO-avtalen löpande utvärderas och diskuteras. En öppnare internationell handel kan ge ett viktigt bidrag till ekonomisk tillväxt och därmed fattigdomsbekämpning. Det är viktigt att se till hur arbetet inom WTO bäst kan bidra till denna process. Samarbetet mellan WTO och relevanta internationella organisationer såsom och behöver stärkas. När det gäller EU:s interna politik var kommissionens vitbok 2000 (KOM/1999/719) en viktig startpunkt för en gemensam europeisk livsmedelspolitik. De flesta av vitbokens över 80 förslag är nu genomförda, men arbetet fortgår. Inom WTO är det främst Avtalet om sanitära och fytosanitära frågor, det s.k. , vilket trädde 1995, som är aktuellt. arbetar inom ramen för för att ha en fortsatt hög nivå i fråga om konsumentskydd, djurhälsa och växtskydd. är det centralt att SPS-åtgärder står i samklang med de internationella spelreglerna och inte missbrukas som förtäckta handelshinder. SPS-reglerna ses som ett stort problem för många . arbetar därför aktivt för att underlätta för att leva upp till SPS-kraven, exempelvis genom tekniskt bistånd. Det finns en intressekonflikt inom i-länderna mellan ambitionen att tillmötesgå exportintressen och målsättningen att skydda de egna konsumenterna mot hälsorelaterade olägenheter. Asiatiska och latinamerikanska är enligt om konsekvenser för av WTO-avtalen () förhållandevis aktiva i SPS-arbetet, medan merparten av de afrikanska länderna samt de minst utvecklade länderna är betydligt mindre aktiva. har, enligt vad som sägs i rapporten, inte inneburit att i-ländernas säkerhetskrav har minskat. driver även konsumentintressen i de pågående jordbruksförhandlingarna i WTO. Ett konkret exempel är att verkar för att tillfälliga stöd för djurskydd skall klassificeras som icke handelsstörande stöd. Det var därför en framgång för svensk del att öppningar ges för detta i julibeslutet, även om mycket arbete återstår. När det gäller ekonomiska partnerskapsavtal (EPA) är regeringens hållning att det breda utvecklingspolitiska synsätt som är ett uttryck för samt den integrerade politik som för avseende handel och utveckling skall genomsyra arbetet. Begreppet partnerskap är centralt. Grundtanken är att handel och handelssystemets funktionssätt kan ge viktiga bidrag till stabil ekonomisk tillväxt och bekämpning av fattigdom. Det är väsentligt att såväl WTO- som EPA-förhandlingarna förs på ett sådant sätt att de utmynnar i resultat som verkligen gynnar berörda utvecklingsintressen. Regeringens inställning är att partnerskapsavtalen skall förbättra möjligheterna för de s.k. AVS-länderna (, och Stillahavsländerna) att delta i och dra nytta av internationell handel, främja ländernas inbördes integration respektive integration i världsekonomin samt främja deras möjligheter att attrahera inhemskt och utländskt investeringskapital. Regeringen anser att bör uppfyllas men att betydande asymmetrier måste finnas mellan parterna, där EU måste vara berett att göra betydligt mer omfattande åtaganden än AVS. Eviga undantag och skydd är inte bra från utvecklingssynpunkt. måste partnerskapsavtalen utformas på ett sätt så att hänsyn tas till ländernas utvecklingsnivå och förmåga att genomföra avtalen. 39 av AVS-länderna tillhör gruppen minst utvecklade länder (MUL). Dessa bör behandlas med extra hänsyn i förhandlingarna. Likaså är 22 av de 76 AVS-länderna inte WTO-medlemmar. Det är naturligt att EU sänker nivån på sina krav även vad gäller dessa länders åtaganden angående handelsrelaterade regler. Företags sociala och miljömässiga ansvar Från regeringens sida välkomnas att ett ökat antal företag har börjat arbeta med sociala och miljömässiga frågor på frivillig basis. Det är viktigt att understryka att frivillighet inte kan ersätta väl fungerande lagar och regler, utan bör ses som ett komplement i de fall där det nationella legala systemet inte fungerar tillfredsställande. De flesta av de frågor som lyfts fram i diskussionen kring företags sociala och miljömässiga ansvar respekt för mänskliga rättigheter, grundläggande rättigheter i arbetslivet, bekämpning av korruption och en hållbar miljö finns redan reglerade genom mellanstatliga avtal och konventioner, såsom FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och kärnkonventioner. Egentligen handlar problemen således mindre om bristen på internationella ramverk och mer om att de ramverk som finns inte utnyttjas väl. Det kan bero på såväl bristande kapacitet som vilja från många länder. Genom ett förbättrat genomförande av existerande avtal och konventioner kan det säkerställas att de gemensamma internationella målen avseende fattigdomsbekämpning, respekt för mänskliga rättigheter och en hållbar utveckling uppnås. Miljöavtal, energieffektiva transporter En fråga som förhandlas är relationen mellan WTO:s och de multilaterala miljöavtalens regelverk. Regeringen anser att till exempel inte får hindra, utan bör stöda, svenska ambitioner på miljöområdet och vad avser mänskliga rättigheter. WTO-reglerna bör således inte få företräde framför de multilaterala miljökonventionerna eller FN:s konventioner om mänskliga rättigheter. Andra frågor som är under förhandling är tydligare regler för informationsutbyte mellan WTO och sekretariaten för de multilaterala miljökonventionerna samt för sekretariatens observatörskap i WTO. Samarbetet mellan WTO, FN:s miljöprogram () och FN:s handels- och utvecklingskonferens () har dessutom utvecklats. Regeringen verkar för att den internationella stärks överlag, inte minst genom att verksamheten vid miljökonventionernas sekretariat samordnas bättre, att genomförandet av globala miljöavtal förbättras och att ges mer resurser för att kunna utföra sitt uppdrag. Regeringen arbetar därför för att skall ombildas till ett självständigt fackorgan med en starkare roll i det internationella samarbetet. Utöver målet att klargöra förhållandet mellan handels- och miljöpolitiken på ett antal områden har arbetat för att liberalisering av miljörelaterade produkter, teknik och tjänster skall prioriteras inom ramen för bilaterala och multilaterala förhandlingar. Denna fråga finns nu med på förhandlingsagendan i Doharundan. En liberalisering av handeln med miljövaror kan vara ett sätt att på ett ekonomiskt effektivt sätt lösa de problem med föroreningar och utarmning av miljön som bl.a. följer av ökad befolkningstillväxt och därmed efterföljande ökad produktion av energi samt ökad användning av kemikalier och andra material/ämnen. Dessa områden är således viktiga för att visa på sätt att främja ett positivt samspel mellan handelsliberaliseringar och miljöhänsyn. Andra åtgärder för att åstadkomma energieffektiva transporter ligger utanför WTO:s kompetens och sker bl.a. inom ramen för svenskt och europeiskt energi- och transportpolitiskt arbete. Konsekvenserna för utvecklingsländerna av WTO-avtalen har utretts av efter tidigare initiativ av näringsutskottet. I kollegiets rapport dras slutsatsen att WTO:s tvistlösningssystem fungerar relativt bra för . WTO:s nuvarande tvistlösningssystem är mer automatiskt och mer bindande än det tidigare systemet under något som gynnar svagare WTO-medlemmar. Statistik visar också att använder sig av det nuvarande tvistlösningssystemet i större utsträckning än med och med större framgång. Denna framgång är emellertid främst koncentrerad till en liten grupp större och mer utvecklade utvecklingsländer. I rapporten ställs frågan om vad som är huvudsakliga problem. Att använder systemet i allt större omfattning exemplifieras av att i en tvist rörande spelfrågor har vunnit mot . har använt sig av systemet i en tvist mot rörande antidumpningsåtgärder. Dessa fall är föremål för prövning i Överprövningsorganet. har vunnit över i en tvist angående bomullsstöd. kan konstateras att tvistlösningssystemet fungerar bättre för i-länder än för utvecklingsländer. Utvecklingsländernas största problem är brist på administrativ, handelspolitisk och juridisk kompetens. Detta är något som är svårt att åtgärda inom ramen för tvistlösningssystemet. har vidtagit olika åtgärder för att hjälpa utvecklingsländer till en bättre användning av WTO:s tvistlösningssystem, bl.a. genom att vara en av de huvudsakliga givarna till Rådgivande centrum i WTO-rätt (). Centrumet är avgörande för utvecklingsländernas förmåga att använda systemet. Handel med icke-jordbruksprodukter (NAMA) NAMA (Non-Agricultural Market Access) rör handel med annat än jordbruksvaror, främst industrivaror. har i en rapport till regeringen (Utvecklingsaspekterna i Doharundan inför i , ) framhållit att inom NAMA finns de största realistiska utvecklingsvinsterna i Doharundan. EU:s linje i NAMA-förhandlingarna om tullar står i överensstämmelse med Doharundans utvecklingsambitioner. Tillämpningen av en s.k. schweizisk formel - som innebär att höga tullar sänks mer än låga - angriper tulltoppar och tulleskalering, samt bidrar till ökat marknadstillträde på viktigaste exportmarknader och till lägre handelshinder i . Enligt bör så långt som möjligt eftersträva ömsesidighet i förhandlingarna. Om inte själva sänker sina tullar riskerar förhandlingsresultatet att bli magert ur ett utvecklingsperspektiv. noterar att en sektorsansats i NAMA-förhandlingarna möjligen inte är att föredra ur ett utvecklingsperspektiv då det riskerar att få till följd att (främst) i-länder sänker tullar inom områden som i-länderna prioriterar. Åtminstone bör sektorsförhandlingar tidsmässigt föregås av förhandlingar enligt en formelansats. har dessutom överlag visat ett svagt intresse för sektorsförhandlingar. Tullsänkningar skulle med en sektorsansats dock även komma till godo eftersom alla WTO-länder genom den s.k. MGN-principen (mest-gynnad-nationsprincipen) får samma behandling vid export till de länder som deltar. Det innebär att kan dra nytta av sektorsavtalen utan att ansluta sig i den mån de har varor inom sektorerna att exportera. Enligt Dohamandatet skall förhandlingarna om icke-jordbruksprodukter leda till reducerade eller eliminerade tullar, inklusive en reducering eller eliminering av tulltoppar, höga tullar och tulleskalering. I synnerhet skall förhandlingarna röra varor där har ett exportintresse. Mandatet talar vidare om vikten av att särskild hänsyn tas till och de minst utvecklade ländernas (MUL) situation och att tullsänkningarna skall ske med mindre än full reciprocitet. Ekologisk produktion och hållbart jordbruk Redan under det svenska ordförandeskapet i EU arbetade regeringen för att förbättra marknadstillträdet för ekologiska produkter, framför allt sådana som kommer från . Detta var en prioriterad fråga för inför och vid toppmötet om hållbar utveckling i . Enligt den genomförandeplan som blev ett resultat av toppmötet skall nu länder arbeta för att upprätta och utvidga marknader för ekologiska produkter, särskilt från . Regeringen uppdrog åt att i samarbete med Sida undersöka hur EG:s förordning om ekologisk produktion (2092/91) skulle kunna bidra till att uppmuntra till ekologisk produktion samt på ett bättre sätt bidra till att uppnå målet i genomförandeplanen från . Utvecklingsländernas möjligheter till marknadstillträde samt saluförande av ekologiska produkter på lika villkor som EU:s producenter skulle särskilt beaktas, detta utan att skyddet för konsumenter mot falsk marknadsföring av ekologiska produkter undergrävs. levererade sin rapport , och den utgör underlag för svensk position i det fortsatta arbetet. Arbetet med att öka framför allt utvecklingsländernas möjligheter till marknadstillträde samt saluförande av ekologiska produkter på lika villkor som EU:s producenter är en prioriterad fråga som driver vidare, bl.a. inom ramen för arbetet med genomförandet av den europeiska handlingsplanen för ekologiska livsmedel och ekologiskt jordbruk. Utskottet har ovan framhållit den breda enighet som råder i om vikten av frihandel. Det är av stor vikt att positiva inställning till frihandel får fullt genomslag i agerande i arbetet med de pågående WTO-förhandlingarna. Regeringen bör, som anges i skrivelsen, verka för att EU skall visa ledarskap och kompromissvilja inom samtliga förhandlingsområden. Utskottet välkomnar vidare att regeringen betonar att den arbetar för att utvecklingshänsyn skall genomsyra EU:s positioner och agerande på handelsområdet. Det är också positivt att regeringen vill att EU öppnar sina marknader på områden av särskilt intresse för utvecklingsländerna. Ett ambitiöst resultat av WTO-förhandlingarna skulle leda till en mängd positiva effekter. Minskade handelshinder skulle förbättra förutsättningarna för hållbar tillväxt i världsekonomin, stärka fattiga länders möjligheter till positiv utveckling samt gynna konsumenterna i alla länder. Det är mycket svårt att säga något bestämt om hur många miljoner människor som skulle kunna lyftas ur fattigdom genom en lyckad Doharunda, men ju ambitiösare överenskommelse som kan drivas igenom, desto större bli möjligheterna att minska fattigdomen i världen. Förhandlingarna bör således utmynna i moderniserade handelsregler som bidrar till välstånd, sysselsättning och tillväxt och som inte missgynnar fattiga länder och folkgrupper. Utskottet stöder till fullo regeringens aktiva insatser för att EU skall inta förhandlingspositioner som bidrar till konstruktiva lösningar syftandes till villkor som gynnar både i-världen och u-världen. övergripande mål för global utveckling är att bekämpa fattigdom. Ekonomisk tillväxt är en förutsättning för hållbar global utveckling och för att fattigdomen varaktigt skall kunna minskas. Handel är ett viktigt verktyg för detta. Det är därför positivt att ett av regeringens högst prioriterade mål är att utvecklingsländerna skall kunna tillgodogöra sig världshandelns möjligheter. I de fortsatta förhandlingarna är tillvaratagandet av intressen centralt. Den splittring mellan i-länder och som lades vid ministerkonferensen i måste motverkas. krävs en balanserad uppgörelse, där alla WTO-medlemmar får intressen tillgodosedda för att förhandlingarna skall kunna avslutas och för att resultatet skall bli ambitiöst. En särskild och differentierad behandling av ligger i linje därmed. Dock är det viktigt att komma ihåg att i WTO inte är en homogen grupp med samma intressen och agerande. Särskild och differentierad behandling kräver därför en försiktig hållning för att också främja handel och samarbete mellan grannländer. Vidare gäller det att stimulera handelsrelationer med producenter i fattiga länder som främjar bra arbetsförhållanden och god livsmiljö och miljö i övrigt. Industriländerna måste i större utsträckning än tidigare acceptera tullsänkningar på varor som är av exportintresse för , men måste också underlätta handeln sinsemellan. följer två huvudspår i arbetet med att lyfta fram jämställdhetsperspektivet i WTO. Enligt det första spåret skall jämställdhetsperspektivet få fotfäste i WTO:s löpande arbete. Ett exempel är att jämställdhetsfrågor i högre grad bör inkluderas i WTO:s omfattande utbildningsverksamhet, liksom att åtgärder vidtas för att öka andelen kvinnliga deltagare i utbildningsprogrammen. I det andra spåret framhåller jämställdhetsfrågor i relevanta förhandlingsområden i Doharundan, exempelvis tjänstehandel, jordbruk och TRIPs. Det är, mot bakgrund av svårigheterna att få gehör för dessa frågor i WTO-förhandlingarna, främst ett långsiktigt arbete där målet är att belysa kvinnors roll och situation i centrala förhandlingsområden. Som utrikesutskottet påpekar i sitt yttrande är ökad åtkomst till världsmarknaden i sig inte tillräckligt för att en effektiv fattigdomsbekämpning skall kunna komma till stånd. Det krävs också en ansvarsfull och långsiktig fördelningspolitik inom berörda länder som kan garantera såväl mänskliga som sociala och ekonomiska rättigheter också för marginaliserade och resurssvaga grupper i samhället. Detta står inte i strid med det som är i fokus för detta betänkande, nämligen handelspolitik och WTO-förhandlingarna. Utskottet kan vidare konstatera att driver frågan om utvecklingsländernas saluförande av ekologiska produkter på lika villkor som EU:s producenter. Arbetet bedrivs bl.a. i samband med genomförandet av den europeiska handlingsplanen för ekologiska livsmedel och ekologiskt jordbruk. Utskottet välkomnar insatser som uppmuntrar ekologisk produktion och hållbart jordbruk. Handelsrelaterat tekniskt bistånd till utvecklingsländerna, så att dessa kan utnyttja det internationella handelssystemet på ett mer effektivt sätt, är av stor vikt. När det gäller konsumentskyddsfrågorna kan tekniskt bistånd användas för att hjälpa att leva upp till kraven.