bet · GT01KrU6 · 2005-11-22 00:00:00 — Enligt denna förordning kan statsbidrag utgå bl.a. i form av medel för samarbete, vilket innebär att statsbidraget kan betalas ut till paraplyorganisationen. Statsbidraget finansieras från anslag 16:5 Bidrag till handikapporganisationer under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Inom ungdomspolitiken erfar utskottet att regeringen ger paraplyorganisationen för ungdomsorganisationer stöd inom ramen för anslag 29:2 Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet under utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid. Detta stöd beslutas dock av regeringen i särskild ordning vid sidan av förordningen (2001:1060) om statsbidrag till ungdomsorganisationer. Utskottet kan således konstatera att statsbidrag ges till paraplyorganisationer inom andra politikområden. Anslaget Stöd till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet har dessutom använts för detta ändamål, nämligen då anslaget tillfälligt ökades med i syfte att ge stöd till paraplyorganisationer. - Kvinnor och handikapp och Samverkansform för kvinnor i (SAMS) fick därmed stöd . Utskottet kan konstatera att begreppet paraplyorganisation inte förekommer i nu gällande lagar och förordningar. Ett av regeringens skäl för att även paraplyorganisationer bör kunna ges organisationsbidrag är att det i möjligaste mån bör finnas en likhet i bidragsgivningen mellan olika politikområden. Utskottet delar denna bedömning och enligt utskottets mening är det därmed också av stor vikt att statsbidrag till paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer utformas så att det så långt möjligt råder en likformighet med andra områden, bl.a. vad gäller definitionen av paraplyorganisation, vilka begrepp som ska användas i författningstexten samt i vilka fall beslut ska fattas i särskild ordning. Utskottet anser även att samma krav bör ställas på paraplyorganisationen som på den enskilda kvinnoorganisationen, vilket innebär att även paraplyorganisationen bör arbeta för att stärka kvinnans ställning i samhället för att bli bidragsberättigad. Bidrag till politiska partiers kvinnoorganisationer Regeringen föreslår att politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få organisationsbidrag. Som framgår av propositionen anser regeringen att utredarens förslag att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer ska få stöd via partistödet inte är aktuellt , utan att frågan bör utredas vidare. Tills vidare bör riksdagspartiernas kvinnoorganisationer i särskild ordning beredas möjlighet till stöd för sin organisering och verksamhet. Utskottet har inhämtat att utgår bidrag till politiska partiers kvinnoorganisationer från anslaget Stöd till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet enligt följande: (varav i rörligt bidrag) (varav i rörligt bidrag) (varav i rörligt bidrag) Sammantaget utgår således till politiska kvinnoförbund 2005. Av propositionen framgår inte innebörden av begreppet i särskild ordning. Utskottet utgår dock från att regeringen tillsammans med övriga riksdagspartier kommer fram till en för alla acceptabel fördelningsmodell vad gäller stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2005/06:Kr11 (s), 2005/06:Kr12 (m), 2005/06:Kr13 (m) yrkandena 1 och 2 och 2005/06:Kr14 (kd)yrkande 1. Utskottets förslag i korthet Utskottet delar i huvudsak regeringens bedömning om vilka villkor som bör gälla för att kvinnoorganisationer och paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer ska kunna få organisationsbidrag. En sådan organisation bör - bedriva verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget, - vara demokratiskt uppbyggd, - vara riksomfattande med lokalt och regionalt förankrad verksamhet i minst fem län eller ha ett riksintresse samt - ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag. Utskottet anser att regeringen bör överväga att komplettera demokrativillkoret med att verksamheten inte får strida mot demokratins idéer. Regeringen bör vidare ytterligare överväga kravet på lokalt och regionalt förankrad verksamhet samt närmare precisera begreppet riksintresse. Utskottet avstyrker motionsförslag om särskilda satsningar i inriktade på kvinnor med utländsk härkomst. Enligt regeringens förslag bör följande villkor gälla för att kvinnoorganisationer och paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer ska kunna få organisationsbidrag. En sådan organisation bör - bedriva verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget, - vara demokratiskt uppbyggd - vara riksomfattande med lokalt och regionalt förankrad verksamhet i minst fem län eller ha ett riksintresse samt - ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag. För att få bidrag i det nya systemet krävs att organisationen bedriver verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget, dvs. främjar kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet samt möjliggör för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. Jämfört med nuvarande ordning innehåller förslaget till nytt bidragssystem inte något krav på minsta antal medlemmar för att kunna få organisationsbidrag. Antalet medlemmar och verksamhetens omfattning bör däremot kunna påverka organisationsbidragets storlek. En kvinnoorganisation som ska kunna få organisationsbidrag bör vara demokratiskt uppbyggd. Enligt praxis innebär detta att en ideell förening i sina stadgar reglerar hur beslut fattas, hur föreningen företräds, hur ansvar kan utkrävas, hur bestämmelserna kan ändras och vad som krävs för att upplösa föreningen. Organisationen bör vara riksomfattande med lokalt eller regionalt förankrad verksamhet. Med riksomfattande bör, enligt propositionen, avses regelbunden verksamhet i minst fem län. Detta är en förändring jämfört med nuvarande ordning som kräver att organisationen ska ha lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner för att betraktas som riksomfattande. Även organisationer som inte är riksomfattande bör kunna få organisationsbidrag i det nya bidragssystemet om verksamheten har ett riksintresse. Det kan gälla exempelvis organisationer bildade på etnisk grund som bara finns på några orter. Behovet av förnyelsearbete inom det område där organisationen är verksam bör särskilt beaktas vid bedömning av verksamhetens riksintresse. bör ha bedrivit verksamhet under före ansökan om organisationsbidrag. Detta villkor är en förändring från nu gällande förordning som inte uttryckligen anger hur organisationen ska ha funnits för att kunna få bidrag. I motion 2005/06:N305 av m.fl. (fp) föreslår motionärerna att särskilda satsningar bör göras i med inriktning på kvinnor med utländsk härkomst avseende ekonomiska förutsättningar och kulturell frihet i . Motionärerna menar att de många skilda kulturer som finns i gör det nödvändigt att fästa särskild uppmärksamhet vid kvinnors situation, så att de ges möjlighet att förverkliga sina egna drömmar och inte bli underordnade den patriarkala miljö som ofta är förhärskande i deras hemländer (yrkande 4). I det föregående har utskottet behandlat frågan om vilka kvinnoorganisationer som bör vara mottagare av organisationsbidrag. Dessa organisationer bör, utöver att uppfylla kraven på mottagare, även uppfylla vissa villkor. Ett första villkor för organisationsbidrag är, enligt regeringens bedömning, att organisationen bör bedriva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget. Utskottet finner detta villkor väsentligt och självklart och har således inget att erinra. Utskottet vill dock peka på att syftet med statsbidraget föreslås vara att stödja kvinnors organisering, varför villkoret i praktiken kan komma att bli mindre betydelsefullt. Ett andra villkor för organisationsbidrag är att organisationen ska vara demokratiskt uppbyggd. Detta villkor gäller även i det nuvarande bidragssystemet och är ett gängse krav i annan statlig bidragsgivning till organisationer. Utskottet har inhämtat att för bidrag till ungdomsorganisationer enligt förordningen (2001:1060) om statsbidrag till ungdomsorganisationer är villkoret om en demokratiskt uppbyggd organisation kompletterat med villkoret att verksamheten inte får strida mot demokratins idéer (6 § 2). Enligt utskottets mening bör regeringen i sin fortsatta beredning överväga en sådan komplettering av demokrativillkoret även för statsbidrag till kvinnoorganisationer. Det tredje villkoret för organisationsbidrag är att kvinnoorganisationen bör vara riksomfattande med lokalt och regionalt förankrad verksamhet i minst fem län eller ha ett riksintresse. Detta villkor innebär sänkta krav jämfört med dagens bidragssystem som har som villkor att kvinnoorganisationen ska ha lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner. Undantag från detta krav kan medges för invandrarkvinnors organisationer. Utskottet kan konstatera att de sänkta kraven på lokalt och regionalt förankrad verksamhet är ett avsteg från vad som gäller för stöd till ungdomsorganisationer respektive handikapporganisationer och som har gällt även för kvinnoorganisationer. För strukturbidrag till en ställs krav på lokalavdelningar i minst tio län.2[6 § 4 förordningen (2001:1060) om statsbidrag till ungdomsorganisationer.] Motsvarande krav gäller för statsbidrag till en handikapporganisation.3[3 § 4 förordningen (2000:7) om statsbidrag till handikapporganisationer.] Utskottet anser emellertid att det kan vara motiverat att sänka kraven på lokalt och regionalt förankrad verksamhet för kvinnoorganisationer. Av propositionen framgår dock inte vilka skäl som ligger till grund för den föreslagna sänkningen. Utskottet vill peka på att det är väsentligt att beakta vilka förväntningar en sådan förändring kan skapa inom andra bidragssystem och ser det som angeläget att regeringen tar hänsyn till detta i samband med utformningen av förordningen. I det tredje villkoret för regeringen in begreppet riksintresse i bidragsgivningen. Om riksintresse anges i propositionen att det kan gälla organisationer bildade på etnisk grund som bara finns på några orter. Regeringen anser att det är särskilt viktigt att stötta kvinnoorganisationer som arbetar i områden som kännetecknas av etnisk, kulturell och religiös mångfald, t.ex. i stadsdelar som omfattas av de storstadspolitiska lokala utvecklingsavtalen. Det kan också gälla andra kvinnoorganisationer som bedriver en verksamhet som har ett riksintresse. Vid bedömningen av om verksamheten har ett riksintresse bör behovet av förnyelsearbete inom det område där organisationen är verksam särskilt beaktas, anser regeringen. Utskottet delar regeringens bedömning att det kan finnas skäl att ge bidrag till organisationer som är av riksintresse men som inte uppfyller kravet på antalet lokalavdelningar. Det kan dock ytterligare övervägas vilka begrepp som ska användas för att markera undantaget, begreppet riksintresse eller allmänt intresse eller liknande. Väsentligt är enligt utskottets mening att enhetliga begrepp används inom den statliga bidragsgivningen. Begreppet riksintresse eller liknande behöver självfallet definieras på ett klart och tydligt sätt som grund för bidragsgivningen. Det fjärde och sista villkoret för organisationsbidrag bör, enligt regeringens bedömning, vara att kvinnoorganisationen ska ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag. Utskottet delar regeringens bedömning på denna punkt. De angivna villkoren innebär att det nya bidragssystemet inte kommer att innehålla något krav på medlemsantal. Det var främst praktiska skäl som låg till grund för utformningen av det nuvarande bidragssystemet till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Bidragssystemet skulle vara utformat så att det var lätt att administrera och gav en god överblick för både organisationer och anslagsgivande myndighet. Antalet medlemmar sågs som ett enkelt och kontrollerbart mått på en organisations omfattning, vilket skulle underlätta statsbidragsförfarandet. Ett slopat krav på medlemsantal innebär en avvikelse från den ordning som gäller för exempelvis bidrag till ungdomsorganisationer och handikapporganisationer. Enligt utskottets bedömning ställer en sådan ordning stora krav på hur mottagare och villkor för organisationsbidrag utformas och kommer även att ställa stora krav på den delegation som ska administrera bidraget. Utskottet delar regeringens bedömning att det är verksamheten som bör vara det centrala och inte antalet medlemmar. Den nya ordningen bör dock noggrant följas upp, vilket utskottet återkommer till nedan. Ytterligare en fråga som utskottet vill uppmärksamma är huruvida en åldersgräns bör finnas för att en individ ska räknas som medlem i en kvinnoorganisation. Medlemsantalet ska förvisso inte utgöra ett villkor för att få organisationsbidrag men enligt propositionen bör antalet medlemmar kunna påverka organisationsbidragets storlek. Därmed bör, enligt utskottets mening, även vissa kriterier sättas upp för vad som ska förstås med en medlem, i enlighet med vad som gäller i nuvarande bidragssystem. Åldersgräns kan vara ett sådant kriterium. I motion 2005/06:N305 föreslås att en särskild satsning görs i med inriktning på kvinnor med utländsk härkomst. Enligt utskottets mening bör sådana satsningar kunna rymmas inom ramen för begreppet riksintresse, dvs. det är tillräckligt att organisationen är etablerad i en viss region. Även i dagens bidragssystem medges invandrarkvinnors organisationer undantag från kravet på antalet lokalavdelningar. Det är därmed upp till den enskilda kvinnoorganisationen i att ansöka om statsbidrag. I och med detta avstyrker utskottet motion 2005/06:N305 (fp) yrkande 4. Utskottet delar i huvudsak regeringens bedömning att mottagare av etableringsbidrag bör vara nybildade kvinnoorganisationer. Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få etableringsbidrag. Utskottet anser att regeringen bör överväga att låta även paraplyorganisationer omfattas av etableringsbidraget. Regeringen gör bedömningen att mottagare av etableringsbidrag bör vara nybildade kvinnoorganisationer. Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få etableringsbidrag. Syftet med etableringsbidraget är att öppna bidragssystemet för nybildade kvinnoorganisationer, dvs. för kvinnoorganisationer som inte har funnits . Etableringsbidraget bör ge möjligheter för nystartade kvinnoorganisationer att berika samhället i stort med nya verksamheter och idéer. Om en sammanslutning av kvinnor inom en annan organisation ombildar sig till ideell förening bör den i stället för etableringsbidrag kunna få behålla sitt organisationsbidrag, enligt bestämmelserna om organisationsbidrag. Etableringsbidraget syftar till att stödja nybildade kvinnoorganisationer. Till skillnad från organisationsbidraget finns det för etableringsbidraget inget krav på att organisationen ska ha funnits . I övrigt ska de krav som ställs på mottagare av organisationsbidrag även gälla för mottagare av etableringsbidrag. En skillnad jämfört med organisationsbidraget är dock att etableringsbidraget, enligt regeringens förslag, inte bör omfatta paraplyorganisationer. Regeringen motiverar inte denna skillnad och utskottet ifrågasätter om det inte bör råda en analogi mellan organisationsbidraget och etableringsbidraget även på denna punkt. Enligt utskottets mening bör regeringen överväga att låta även paraplyorganisationer omfattas av etableringsbidraget. Regeringen gör bedömningen att villkoren för etableringsbidrag bör vara i stort sett desamma som för organisationsbidrag. En nybildad kvinnoorganisation bör dock kunna söka etableringsbidrag direkt från starten och därmed bör det inte ställas krav på en viss minsta verksamhetstid. Dessutom bör organisationen ha en utvecklingsplan där målen för verksamheten framgår. Etableringsbidraget bör kunna lämnas under högst . Utskottet delar regeringens bedömning om villkoren för etableringsbidrag. Utskottet delar i huvudsak regeringens bedömning att mottagare av verksamhetsbidrag bör vara - paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer, - kvinnonätverk som inte är ideella föreningar och Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få verksamhetsbidrag. Utskottet förutsätter att begreppet kvinnonätverk kan ges en tydlig definition och att regeringen på något sätt avgränsar de stiftelser som kan komma i fråga för bidrag. Enligt regeringens förslag bör mottagare av verksamhetsbidrag vara - paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer, - kvinnonätverk som inte är ideella föreningar och Politiska partier och deras kvinnoorganisationer bör uteslutas från möjligheten att få verksamhetsbidrag. Mottagare av organisationsbidrag bör också kunna vara mottagare av verksamhetsbidrag. Även vissa slag av organisationer som inte är berättigade till organisationsbidrag bör kunna vara mottagare av verksamhetsbidrag, enligt regeringens förslag. Det gäller bl.a. kvinnonätverk och stiftelser. Eftersom ett nätverk inte är en egen juridisk person bör ett krav vara att någon ideell förening på nätverkets vägnar ansöker om verksamhetsbidrag och ikläder sig det juridiska ansvaret. Regeringen gör bedömningen att det åtminstone inte på kort sikt kommer att innebära någon större ökning av antalet ansökningar för den lösare form av nätverk, som här avses. Skälen till det är att utredningen visade att av de studerade 63 organisationerna kallade sig många nätverk, men endast fyra av dessa var inte ideella föreningar. Flertalet var således antingen självständiga ideella föreningar eller utgjorde del av en annan organisation. Mottagare av verksamhetsbidrag bör, enligt propositionen, vara kvinnoorganisationer och paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer, i enlighet med bestämmelserna om mottagare av organisationsbidrag och etableringsbidrag. Utskottet har tidigare i avsnittet om organisationsbidrag behandlat frågan om statsbidrag till kvinnoorganisationer och paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer. Utskottet har inget att invända mot att dessa organisationer även kan få verksamhetsbidrag för särskilda aktiviteter. Utskottet behandlar i det följande verksamhetsbidrag till organisationer som inte är berättigade till organisationsbidrag eller etableringsbidrag, nämligen kvinnonätverk som inte är ideella föreningar och stiftelser. Verksamhetsbidrag till kvinnonätverk som inte är ideella föreningar I betänkandet Kvinnors organisering (SOU 2004:59) analyserade utredaren möjligheterna att ge statliga bidrag till nätverk som inte är juridisk person. Utredaren gjorde bedömningen att detta inte skulle vara lämpligt. De skäl som angavs för detta var att en organisation som är en juridisk person kan förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter. En organisation som inte är en juridisk person kan således inte sluta avtal eller stå ansvarig mot tredje part. individer kan således inte vara sökande om det inte finns någon erkänd juridisk person. I stället är det de enskilda personerna som sluter avtalet och ansvarar för att avtalet uppfylls. Utredaren menade att det skulle krävas en juridisk reglering som gör nätverk till en juridisk person och som gör det möjligt att utkräva ansvar för bl.a. statsbidragets användning. Utredaren fann att flertalet studerade nätverk antingen var ideella föreningar eller ingick som en del i en annan organisation. Utredaren såg ingen anledning att tillskapa nya juridiska personer i detta sammanhang. Regeringen delar inte utredarens bedömning utan anser att verksamhetsbidrag ska kunna ges till kvinnonätverk som inte är ideella föreningar. Enligt vad utskottet erfar förekommer begreppet nätverk inte i nu gällande lagar och förordningar. Av regleringsbreven framgår att myndigheter deltar i olika nätverk. Några direktiv om statliga bidrag till nätverk förekommer dock inte i regleringsbreven. Detta skulle således bli första gången begreppet regleras i en förordning och därmed krävs, enligt utskottets mening, en tydlig definition av begreppet. Någon sådan finns dock inte redovisad i propositionen. På motsvarande sätt som gäller för en sammanslutning av kvinnor inom en ideell förening kommer det för ett nätverk inte att vara möjligt att själv ansöka om och ansvara för ett statligt bidrag. Enligt propositionen ska i stället någon ideell förening på nätverkets vägnar ansöka om verksamhetsbidrag och ikläda sig det juridiska ansvaret. I enlighet med vad utskottet tidigare anfört om de villkor som bör gälla när en moderorganisation ansöker om bidrag för en sammanslutning, bör även särskilda krav ställas på den ideella förening som ansöker om bidrag å ett nätverks vägnar. Utskottet förutsätter vidare att begreppet nätverk kan ges en tydlig definition i författningen för att det ska föreligga grund för bidragsgivningen. Med det anförda biträder utskottet regeringens förslag att även nätverk som inte är ideella föreningar bör kunna få statsbidrag. Regeringen gör bedömningen att även stiftelser bör kunna få verksamhetsbidrag eftersom det finns exempel på verksamhetsinriktade stiftelser som arbetar utifrån en politisk agenda som i hög grad syftar till att påverka den demokratiska utvecklingen. har, till skillnad från föreningar, inga medlemmar utan stiftelsen är i princip en självägande ekonomisk förmögenhet, avsatt för ett särskilt ändamål. Utskottet har inte något underlag för att bedöma vilka konsekvenserna blir för antalet bidragsberättigade organisationer om även stiftelser blir bidragsberättigade. Utskottet förutsätter dock att regeringen på något sätt avgränsar de stiftelser som kan komma i fråga för bidrag. Exempelvis instiftar såväl staten som kommunerna en mängd stiftelser med offentliga medel och det kan ifrågasättas om dessa stiftelser även ska vara berättigade till statliga bidrag. Med det anförda kan utskottet ansluta sig till regeringens bedömning att även stiftelser bör kunna få statsbidrag. Utskottet delar i huvudsak regeringens bedömning att verksamhetsbidrag bör kunna ges för verksamheter som tillgodoser syftet med statsbidraget och som engagerar kvinnor för ett visst ändamål och som har ett riksintresse. Verksamhetsbidraget bör inte finansiera ordinarie verksamhet. Enligt utskottets bedömning bör ett villkor för verksamhetsbidrag även vara att organisationen ska vara demokratiskt uppbyggd och att verksamheten inte får strida mot demokratins idéer. Regeringen gör bedömningen att verksamhetsbidrag bör kunna ges för verksamheter som tillgodoser syftet med statsbidraget och som engagerar kvinnor för ett visst ändamål och som har ett riksintresse. Verksamhetsbidraget bör inte finansiera ordinarie verksamhet. Regeringen anser att verksamhetsbidraget närmast bör ses som ett projektstöd där bidrag söks för att få möjlighet att kunna utföra en viss verksamhet under en viss avgränsad tid. Ett villkor för stöd till verksamheter är att de tillgodoser syftet med statsbidraget, dvs. att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. Med riksintresse avses att verksamheten ska vara av allmänt intresse för hela landet och inte enbart lokalt. Utskottet har tidigare i avsnittet om organisationsbidrag behandlat villkor med samma innebörd som de som föreslås gälla för verksamhetsbidrag. Utskottet vill i det här sammanhanget framhålla att det även för verksamhetsbidraget bör ställas krav på att organisationen ska vara demokratiskt uppbyggd och att verksamheten inte får strida mot demokratins villkor. Med detta tillägg delar utskottet regeringens bedömning om villkor för verksamhetsbidrag. Verksamhetsbidrag för internationella kontakter Regeringen gör bedömningen att verksamhetsbidrag bör få lämnas för internationella kontakter. I och med detta blir det möjligt även för organisationer som inte önskar eller inte kvalificerar sig för organisationsstöd att ansöka om verksamhetsbidrag för internationella kontakter. Utskottet tolkar avsikten med verksamhetsbidrag för internationella kontakter som att det är internationellt arbete som ska främjas, dvs. deltagande i olika internationella forum.