bet · GT01JuU1 · 2005-12-06 00:00:00 — I samband med behandlingen av budgetpropositionen har utskottet haft att ta ställning till en mängd yrkanden om polisens prioriteringar av olika brott. Utskottet har delat regeringens uppfattning när det gäller vilka typer av brott som skall ägnas särskild uppmärksamhet samt att flera av de brottstyper som lyfts fram i motionerna omfattas av dessa. Att olika brottstyper skall ägnas särskild uppmärksamhet innebär inte att annan brottslighet skall läggas åt sidan. Hur avgränsningarna i fråga om insatser mot olika typer av brottslighet skall göras har utskottet framhållit bör avgöras lokalt ute i polismyndigheterna inom ramen för statsmaktens prioriteringar. Utskottet har i det sammanhanget erinrat om att det följer av 3 kap. 1 § polisförordningen (1998:1558) att polisstyrelserna skall se till att polisarbetet bedrivs i enlighet med de prioriteringar och riktlinjer som och regeringen lagt fast för polisverksamheten. Utskottet kan konstatera att dessa överväganden är gällande även . Utskottet delar således regeringens uppfattning, såsom den uttrycks i propositionen, rörande vilka typer av brott som bör ägnas särskild uppmärksamhet. I likhet med vad utskottet anfört innebär det inte att annan brottslighet skall läggas åt sidan, utan överväganden rörande den närmare resursanvändningen på olika brottstyper bör avgöras ute i polismyndigheterna. När det särskilt gäller yrkandena i motionerna 2002/03:U236, 2004/05:Kr221, Ju455 och Kr289 om insatser mot brott mot judiska församlingar och institutioner kan utskottet konstatera att det här rör sig om en mycket allvarlig form av brottslighet, bl.a. eftersom den riktar sig mot en viss etnisk eller religiös minoritets möjligheter att verka i samhället och i trygghet utöva sin kultur och religion. På motsvarande sätt är det mycket allvarligt att t.ex. muslimska församlingar och grupper utsätts för liknande brott, t.ex. genom attentat mot moskéer. Här har samhället tveklöst ett ansvar för att tillse att dessa olika minoritetsgrupper kan verka oförhindrat i det svenska samhället. Det är angeläget att både den öppna polisen och Säkerhetspolisen arbetar målmedvetet brottsförebyggande samt att de brott som begås mot etniska och religiösa minoriteters organisationer och samfund utreds och beivras. Det brottsförebyggande arbetet bör självklart bedrivas i samarbete med berörda organisationer och samfund. Att som det föreslås i flera av motionerna ge löpande statsbidrag till judiska institutioner och samfund för egna säkerhetsåtgärder skulle emellertid enligt utskottets mening föra för långt. Motionerna 2002/03:U236, 2004/05:So431, 2003/04:Kr221, 2004/05:T465, Ju238, Ju298, Ju302, Ju332, Ju379, Ju382, Ju383, Ju384, Ju412, Ju420, Ju455, Ju463, Ju475, Ju483, Ju488, Ju497, Ju507, Ju514, Ju521, Ju531, Ju532, Ju533, Sk385, L341, So250, So315, So557, So634, So642, So637, Kr254, Kr289, T380, T562, och N443 bör således avslås av . I motion Ju413 (fp) anförs att Säkerhetspolisen bör öka sina insatser mot flyktingspionage. Som nämnts ovan har Säkerhetspolisen, inom ramen för verksamhetsgrenen kontraspionage, ett ansvar för att förebygga och avslöja flyktingspionage och annan förföljelse av utlänningar i från utländska regimer eller organisationer som förknippas med politiskt motiverat våld. Säkerhetspolisen har genom operativa åtgärder konstaterat att det bedrivs en omfattande förföljelse av flyktingar i från regimer som på olika sätt förföljer oppositionella i . De motåtgärder som Säkerhetspolisen vidtagit har enligt vad regeringen anför i budgetpropositionen varit framgångsrika. Utskottet anser även beträffande Säkerhetspolisen att dess överväganden om prioriteringar i så stor utsträckning som möjligt bör göras ute i verksamheten. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju413 i nu behandlad del. Polisens organisation och styrningen av polisen m.m. I motion Ju514 (fp) anförs att den politiska styrningen av polisväsendet bör bli tydligare. I motion Ju480 (fp) förordas att den högsta styrningen av rättsväsendets myndigheter samordnas och att regleringsbreven till myndigheterna görs mer enhetliga. I motionerna Ju358 (m) och Ju410 (m) förordas en organisation av polisen med en myndighet för hela verksamheten. I motion Ju514 (fp) anförs att strukturella brister inom polisorganisationen bör identifieras bättre och att organisationen av polisen bör bli mer enhetlig. I motionerna Ju315 (kd), Ju346 (c) och Ju348 (c) förespråkas att delar av polisens verksamhet kommunaliseras. I motionerna Ju463 (kd) och Ju510 (kd) anförs att de lokala polisstyrelsernas och kommunernas inflytande över polisen bör öka. I motion Ju347 (c) förordas en mer decentraliserad polis. I motionerna 2004/05:Ju350 (v), Ju368 (v) och Ju463 (kd) påtalas att de civilanställda inom polisen bör användas mer effektivt medan det i motionerna 2004/05:Ju350 (v) och Ju368 (v) förespråkas inrättandet av en central inköpsfunktion för polisen. Som anförts i inledningen till detta avsnitt är central förvaltningsmyndighet för polisväsendet och har tillsyn över detta. I varje län finns en polismyndighet som ansvarar för polisverksamheten där. Varje polismyndighet leds av en polisstyrelse. Den består av myndighetens chef och det antal övriga ledamöter som regeringen bestämmer och även utser. anförde i sitt slutbetänkande (SOU 2002:122) att bl.a. samordning är ett av de områden som polisen behöver förbättra. Kommittén konstaterade vidare att det finns brister i polisens utbildning och utrustning. Kommittén framförde också att de brister som den hade funnit vid polisens insatser för att förebygga och bekämpa allvarliga ordningsstörningar föreföll finnas inom polisen som helhet. Med anledning av uttalanden har det inom genomförts ett arbete som utmynnat i departementspromemorian Strukturella brister inom polisen (Ds 2004:34). I promemorian lämnas flera förslag på åtgärder. Här handlar det bl.a. om att bör ta ett större ansvar för grundutbildningen av poliser och att regeringen bör överväga en grundläggande polischefsutbildning. Också frågor om vidareutbildning inom polisen tas upp i promemorian. Det finns enligt vad som anförs i promemorian anledning för att utöva en fastare styrning på flera områden som den förfogar över, exempelvis när det gäller utbildning och utrustning. Promemorian bereds i . hade redan före överlämnandet av betänkande identifierat flera av de brister som kommittén redovisar, t.ex. inom ramen för det arbete som bedrivs inom polisorganisationen under benämningen En nationell polis. Det är ett förändrings- och utvecklingsarbete som berör hela polisverksamheten och som utgår från ett nationellt helhetsperspektiv på verksamheten. Grundtanken är att polisens sammanlagda resurser och samlade kompetens skall ses som gemensamma. Det operativa polisarbetet skall även fortsättningsvis huvudsakligen bedrivas lokalt, men med ökat samarbete över geografiska och organisatoriska gränser. Exempel på frågor som ingår i En nationell polis och som alltjämt bearbetas är följande: trafikpolisverksamheten, ekonomi- och personaladministration, utbildning och kompetensutveckling, gemensamma kommunikationscentraler, utredningsverksamheten och taktikutveckling. har det övergripande ansvaret för En nationell polis men det egentliga utvecklings- och förändringsarbetet utförs vid de polismyndigheter och på de arbetsenheter som normalt har ansvaret. Ett antal områden inom En nationell polis har redan genomförts. Här handlar det exempelvis om inrättande av ett nationellt kontaktcentrum med ett gemensamt telefonnummer till polisen, gemensam drift- och teknikorganisation inom IT-området, kriminalunderrättelseverksamhet, kriminalteknik och koncentrering av sjöpolisverksamheten. Det kan också noteras att beslutat att inrätta en central upphandlingsorganisation. Avsikten är att stärka samordningen och att utveckla kompetensen inom polisens inköps- och upphandlingsverksamhet samt tillgodose kravet på en kontinuerlig uppföljning. Den centrala upphandlingsorganisationen skall ansvara för all upphandling av varor, tjänster och byggentreprenader för polisen. I detta sammanhang kan också nämnas att avgav en rapport efter genomförd effektivitetsgranskning av polisen. I rapporten av polismyndigheterna (RiR 2005:18) anför att det finns stora brister i styrning av polismyndigheterna. har inte använt instruktionens styrinstrument för en effektiv styrning av polisen. Härvid pekar bl.a. på att och regeringens mål för polisväsendet - och därvid särskilt avseende det brottsförebyggande arbetet - bara delvis preciserats och därmed inte slagit igenom hos de 21 polismyndigheterna, att uppföljningen av om målen följs ute i organisationen inte har varit konsekvent och systematisk, att inte har meddelat föreskrifter för planering och uppföljning samt att fördelningen av medel till polismyndigheterna grundats i huvudsak på föregående årsanslagsförbrukning i stället för att kopplas till resultat och arbetsvolym. granskning omfattar huvudsakligen och särskilt . pekar i rapporten på att har definierat det brottsförebyggande arbetet och påbörjat ett arbete för att förbättra mål- och resultatstyrningen för polisen. När utskottet i budgetbetänkandet för behandlade liknande motionsyrkanden uttalade utskottet sitt stöd för grundtanken bakom det arbete som bedrivs inom ramen för En nationell polis, dvs. att polisens sammanlagda resurser och samlade kompetens skall ses som gemensamma samt att det operativa polisarbetet skall bedrivas huvudsakligen lokalt. Utskottet ansåg det angeläget att polisens resurser används på ett effektivt sätt, särskilt mot bakgrund av det ansträngda ekonomiska läget. Vidare var det angeläget att det finns en nationell samordning kring frågor om utbildning och kompetensutveckling. Utskottet framhöll också att det är en fördel att det endast finns en polisorganisation i . Beträffande frågan om en mer decentraliserad polisorganisation anförde utskottet att en polismyndighet kan besluta att dela upp verksamheten inom myndigheten i olika polisområden. Det är i så fall polisstyrelsen som fattar ett sådant beslut och att frågan om i vilken utsträckning en polismyndighet skall inrätta polisområden för ett mindre område inom distriktet eller inte är en fråga som myndigheterna själva förfogar över. Utskottet anförde att det utgick från att polisstyrelserna gör noggranna överväganden vid beslut i dessa frågor (bet. 2004/05:JuU1 s. 40 f.). Utskottet har ingen annan uppfattning i dessa frågor . Beträffande yrkandena i motionerna Ju368 och Ju463 om effektivt användande av civilanställda utgår utskottet från att man inom polismyndigheterna löpande överväger vilka uppgifter som kan utföras av civil personal. När det gäller yrkandena i motionerna 2004/05:Ju350 och Ju368 om en central upphandlingsfunktion kan konstateras att ett sådant arbete pågår, varför de motionsyrkandena får anses i huvudsak tillgodosedda. bör således avslå motionerna 2004/05:Ju350, Ju315, Ju346, Ju347, Ju348, Ju358, Ju368, Ju410, Ju463, Ju480, Ju510, Ju514 i nu behandlade delar. Sammansättningen i registernämnden m.m. I motion Ju419 (v) anförs att sammansättningen i registernämnden bör spegla sammansättning samt att nämnden bör ges i uppgift att även kontrollera uppgifter om enskilda som lämnas ut till myndigheter i en annan stat. har till uppgift att i ärenden om registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627) pröva frågor om utlämnande av uppgifter från register som omfattas av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister och polisdatalagen (1998:622) samt övriga uppgifter som eller Säkerhetspolisen behandlar enligt polisdatalagen om de inte ingår i en förundersökning eller särskild undersökning i kriminalunderrättelseverksamhet. Nämnden skall även pröva frågor om utlämnande av uppgifter i sådana fall som avses i 10 § förordningen (1989:149) om bevakningsföretag m.m. Nämnden skall vidare granska Säkerhetspolisens behandling av uppgifter enligt polisdatalagen (1998:622), särskilt med avseende på 5 § polisdatalagen (uppgifter om en persons etniska ursprung, politiska åsikter, sexuella läggning m.m.). består av sex ledamöter, varav två är riksdagsledamöter (en ledamot från vardera Socialdemokraterna och ). Säkerhetspolisen tillhandahåller nämnden kanslifunktioner, sammanträdeslokaler och föredragande. Utskottet instämmer i motionärernas synpunkt att registernämnden bör ha en god förankring i . Den parlamentariska insynen i ärenden om registerkontroll är mycket viktig. En sådan insyn har också säkerställts genom att det i nämnden sitter två riksdagsledamöter. Enligt utskottets mening avspeglas också sammansättningen i tillfredsställande i nämnden genom att företrädare finns för såväl gruppen av regeringsstödjande partier som oppositionen i . En sådan sammansättning som motionärerna efterfrågar skulle förutsätta ett stort antal politiskt utsedda ledamöter i nämnden. Utskottet är inte berett att verka för att registernämnden får en sådan sammansättning. Utskottet anser inte heller att registernämnden bör ges ytterligare uppgifter. Motion Ju419 bör avslås av . Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt redogörs för åklagarväsendets resultat under . Utskottet delar regeringens bedömning att åklagarväsendet i stort nått sina verksamhetsmål. I avsnittet tar utskottet vidare ställning till vilken inriktning åklagarväsendet bör ha . Utskottet behandlar också motionsyrkanden rörande prioriteringar för , Eurojust samt organisation och verksamhet. Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Jämför reservationerna 8 (kd), 9 (fp), 10 (kd), 11 (fp), 12 (m) och 13 (kd) samt de särskilda yttrandena 17 (mp) och 18 (v). Åklagarens huvuduppgifter är att leda förundersökningar, fatta beslut i åtalsfrågor och föra talan vid domstol. Inom ramen för förundersökningsledningen beslutar åklagaren om personella och reella tvångsmedel av integritetskränkande natur såsom anhållande, kroppsbesiktning, reseförbud och husrannsakan. Åklagaren kan också begränsa eller lägga ned en förundersökning. Andra viktiga uppgifter som ankommer på åklagaren är att under vissa förutsättningar utfärda strafförelägganden och besluta om åtalsunderlåtelse. har åklagarväsendet en ny organisation. Den centrala förvaltningsmyndigheten och de sex regionala åklagarmyndigheterna inom åklagarorganisationen avvecklades då och bildade en ny myndighet, . är central förvaltningsmyndighet för åklagarväsendet och leds av riksåklagaren. Myndighetens centrala ledningsnivå består av riksåklagarens kansli och fyra utvecklingscenter lokaliserade i , , och . På lokal operativ nivå bedrivs verksamheten vid 43 åklagarkammare. är en åklagarmyndighet inom åklagarväsendet för bekämpning av ekonomisk brottslighet. Myndigheten, som inte omfattades av organisationsförändringarna , svarar för ekobrottsbekämpningen i , län, , , och . En särskild utredare har i uppdrag att se över och dess verksamhet (dir. 2005:92). Uppdraget skall redovisas . Åklagarväsendets resultat för skall ses mot bakgrund av de mål och prioriteringar som gällde för verksamheten. Enligt dessa skulle lagföringen öka samt kvaliteten på brottsutredningsverksamheten och processföringen höjas. För , som bl.a. skall driva utvecklingen av det brottsförebyggande arbetet inom ekobrottsområdet, var målet även att minska risken för att brott begås. I det följande beskrivs först åklagarorganisationens resultat jämte regeringens bedömning med fokus på de nu angivna målen. Därefter beskrivs resultat på motsvarande sätt. Avslutningsvis redovisar utskottet sin uppfattning. Som nämnts ovan omorganiserades åklagarväsendet /05. När verksamhetsresultaten beskrivs används därför genomgående beteckningen åklagarorganisationen och för tiden från . Av årsredovisningen för framgår bl.a. följande. har använt stora resurser till att bekämpa vålds- och narkotikabrott, ekonomisk brottslighet och miljöbrottslighet. Dessa brottstyper utgjorde sammanlagt av det totala antalet avslutade ärenden. förbrukade , eller , av de tillgängliga resurserna för att bekämpa dessa brottstyper. balans delas traditionellt in i tre grupper - polis-, åklagar- och domstolsbalans - vilka speglar de tre processtegen i åklagarverksamheten, dvs. förundersökningsledning, beslut i åtalsfrågan och processföring. ökade det totala antalet balanserade ärenden med knappt 1 300, vilket motsvarar (se tabell). Som framgår berodde ökningen på att domstolsbalansen ökade; såväl polisbalansen som åklagarbalansen minskade. Antalet inkomna och avslutade ärenden ökade jämfört med föregående år. avslutade åklagarna 3 617 fler ärenden än vad som kom in, vilket i stort sett ligger i linje med utvecklingen (se tabell). Antalet lagförda misstänkta personer ökade eller ca 6 000 sedan föregående år. När det gäller andelen misstänkta som blivit lagförda i förhållande till samtliga misstänkta som blivit föremål för beslut (exklusive ekobrott) var resultatet något bättre än . Antal misstänkta personer som lagförts Den genomsnittliga genomströmningstiden från färdig förundersökning till beslut i åtalsfrågan (inklusive ekobrott) uppgick (se tabell). Hälften av brottsmisstankarna avgjordes dock . Resultatet är bättre än de två föregående åren (). Genomströmningstid från det att förundersökningen blev åklagarledd till avslutande beslut av åklagare Genomströmningstid avseende tid från färdig förundersökning till beslut i åtalsfrågan Andelen beslut som medför lagföring (väckt åtal, strafföreläggande och åtalsunderlåtelse) av det totala antalet beslut som fattades om brottsmisstankar i färdiga förundersökningar uppgick , vilket var högre än under de två föregående åren. Antalet brottsmisstankar som avslutades med lagföring ökade jämfört med med 11 817 eller . Beslut om brottsmisstankar 1 1 Totalt antal beslut i färdiga förundersökningar. Med brottsmisstankar menas en till åklagaren inkommen misstanke om en lagöverträdelse. Ett ärende kan innehålla en eller flera misstänkta och en eller flera brottsmisstankar. Om två personer är misstänkta för samma lagöverträdelse registreras två brottsmisstankar. Totalt fattades 415 800 beslut 2004. Denna siffra inkluderar beslut enligt tabellen ovan och dessutom beslut under förundersökningen som innebar att misstanken inte utreddes vidare. Detta skedde i drygt 134 000 fall. Det totala antalet brottsmisstankar som polisen överlämnade till åklagarorganisationen uppgick till knappt 491 000. Det var en ökning med ca 16 700 brottsmisstankar. avslutade åklagarna knappt 8 900 fler brottsmisstankar än vad som kom in, vilket i stort sett ligger i linje med utvecklingen . Regeringen anför att det är positivt att åklagarna har kunnat förbättra de senaste årens goda resultat trots att ärendeinflödet från polisen har ökat. Det kan enligt regeringen inte anses ändamålsenligt att åklagarna ytterligare förkortar sina genomströmningstider, men att det dock är angeläget att det goda resultatet bibehålls. lagföring har , liksom , legat . Antalet lagförda personer har dock även ökat något trots att åklagarnas arbetsbelastning ökat i form av ett högre antal ärenden. Den målsättning som regeringen ställt upp för åklagarorganisationen för är uppfylld. Regeringen uttalar dock, som tidigare, att en lagföringsandel på är ett alltför lågt resultat, och anför att arbete med att öka lagföringsandelen därför måste fortsätta med oförminskad styrka. Ett av målen för verksamheten var att höja kvaliteten på brottsutredningsverksamheten och processföringen. Det största utvecklingsprojektet som bedrivits var att inrätta den nya organisationen som bl.a. har till syfte att öka kvaliteten i åklagarverksamheten. Andra åtgärder som vidtagits är bl.a. att Riksåklagaren anordnat rättsliga specialistseminarier samt presenterat resultaten av två projekt, det ena rörande kvaliteten i de olika leden i brottmålsprocessen och det andra rörande strategisk processföring och retorik. Efter initiativ av Riksåklagaren trädde en lagändring i kraft som medfört att även Riksåklagaren måste beviljas prövningstillstånd av för att få ett överklagande prövat där. Det nya systemet ger Riksåklagaren en friare roll och kan antas leda till fler överklaganden till . I en rättsutvecklingsplan har Riksåklagaren identifierat de viktigaste brottstyperna för vilka det är angeläget att på olika sätt få vägledning av . Bland dessa ingår påföljderna för grova våldsbrott och brott begångna av ungdomar, hatbrott, narkotikabrott, miljöbrott samt ekonomisk brottslighet. Planen revideras löpande i takt med de analyser som görs av utvecklingscentrum, operativa åklagare samt företrädare för övriga delar av rättsväsendet. överklagade 20 mål till , vilket var samma antal som föregående år. Regeringen gör bedömningen att åklagarorganisationen även gjort ändamålsenliga prioriteringar i kvalitetsarbetet, och att organisationsförändringen skapat goda förutsättningar för ytterligare kvalitetsutveckling. För att kunna följa upp och bedöma de konkreta resultaten bör enligt regeringen fortsätta arbetet med att ta fram bestämda kvalitetsmått för olika delar av åklagarverksamheten. Slutligen bör nämnas att Riksåklagaren samordnar åklagarverksamheten som avser internationellt rättsligt samarbete. Arbetet sker i nära samverkan med centralmyndigheten för det straffrättsliga samarbetet vid . Riksåklagaren samordnar också den svenska delen av det europeiska rättsliga nätverket (EJN) och den svenska delen av Eurojust. Vid varje internationell åklagarkammare finns kontaktpunkter i det europeiska rättsliga nätverket, vilka också har ett nära samarbete med Eurojust. Vid slutet av fanns 748 åklagare inom åklagarorganisationen. Motsvarande siffra var 706 respektive 718. Antalet åklagare hade således ökat med 30. Antalet anställda för ledning och administration uppgick till 316, vilket var en minskning med 3. Trots ett aktivt arbete med rehabiliteringsinsatser för att minska sjukfrånvaron ökade denna något () till . Av alla åklagare var kvinnor medan andelen kvinnliga chefer var . arbetar aktivt vid varje chefsanställning för att jämställdheten skall öka. Myndigheten arbetar också för att fler personer med utländsk bakgrund skall kunna anställas. Regeringen ser positivt på det arbete som genomfört vad gäller jämställdhet och för att öka den etniska mångfalden men anser det vara angeläget att myndigheten fortsätter att vidta åtgärder. När det gäller sjukfrånvaron uttrycker regeringen att utvecklingen givetvis är negativ men att de åtgärder som vidtagits - en fortsatt satsning på friskvård samt ett särskilt fokus på rehabiliteringen av långtidssjukskrivna - bör vara tillräckliga för att vända den negativa trenden. resultat för skall ses mot bakgrund av de mål och prioriteringar som gällde för verksamheten. Enligt dessa skulle risken för att brott begås minska, fler brott leda till lagföring och kvaliteten höjas på brottsutredningsverksamheten och processföringen. Såvitt gäller det brottsförebyggande arbetet har fortsatt att utveckla formerna för detta, bl.a. genom en nyinrättad kriminalunderrättelsetjänst som kartlagt problemområden och etablerat kontakt med olika samarbetspartner på nationell och regional nivå. Det brottsförebyggande arbetet har i övrigt framför allt drivits i form av samverkan med bl.a. andra myndigheter och genom informationsinsatser. Regeringen anser att brottsförebyggande arbete har utvecklats i positiv riktning och att det har förutsättningar att utvecklas och förbättras ytterligare. Vidare anser regeringen det vara viktigt att detta arbete fortsätter att ha en framträdande plats i myndighetens verksamhet. avslutade 3 763 ärenden , vilket var något fler än föregående år. Den ökade ärendetillströmningen och koncentrationen på allvarligare ekonomisk brottslighet ledde till att det totala antalet balanserade ärenden ökade, från 3 2003 till 4 2004. Antalet inkomna ärenden ökade från 3 2003 till 4 2004, dvs. Konkursförvaltare och skattemyndigheter stod för av alla ärenden som kom in till . Av tabellen nedan framgår utvecklingen av inkomna och avslutade ärenden samt myndighetens totala balans.