bet · GT01FiU7 · 2005-11-29 00:00:00 — Skyldigheten att anlita rådgivare framgår inte av lagtexten utan får i stället anses följa av kravet på insikt och erfarenhet för uppdraget. har valt att i de lagar som reglerar finansmarknadsområdet utforma bestämmelsen om styrelseledamöter så att det är ledamoten som ska ha den erfarenhet som krävs, se exempelvis lagen om bank- och finansieringsrörelse (jfr prop. 2002/03:139 s. 521). Den närmare innebörden av kravet på behövliga insikter och behövlig kompetens utvecklas dock inte i lagregeln eller i propositionen. Det mer konkreta innehållet i dessa krav och den reella bedömningen av varje enskilt fall får i stället göras av i dess tillsynsverksamhet. Som utskottet ser det bör vid prövning av styrelseledamöter först en kontroll göras av varje ledamot på individnivå vad det gäller vandelsprövning. Det innebär t.ex. att en person ska lämna uppgifter om han blivit dömd vid domstol eller varit föremål för förundersökning för ägarprövning. Detta är i överensstämmelse med den prövning som gör av styrelseledamöter (1998:14). Vid prövning av kompetens, dvs. erfarenhet och insikt, bör emellertid hänsyn tas till styrelsens samlade kompetens. gör inspektionen en granskning av styrelsen som helhet när det är en ny styrelse, och därefter granskas vid nyval varje ny ledamot för sig. bör därför vid varje byte av styrelseledamot granska hela styrelsen för att förvissa sig om att den nya styrelsen som helhet har rätt kompetens. Utskottet anser att detta är en rimlig ordning och delar regeringens uppfattning att det inte finns skäl att ställa lägre krav på styrelseledamöterna i en pensionsstiftelse som tryggar utfästelse om pension till minst 100 personer än vad som är fallet för styrelseledamöter i livförsäkringsbolag och tjänstepensionskassor. De ska således ha de insikter och erfarenheter som krävs för att delta i ledningen av en pensionsstiftelse och även i övrigt vara lämplig för uppgiften. Det är rimligt att vid prövning av varje styrelseledamot först gör en vandelsprövning av ledamoten och att kompetensprövningen görs därefter av styrelsen som kollektiv. Det innebär enligt utskottet att inte varje ledamot behöver uppfylla alla kompetenskraven. Mot bakgrund av vad som anförts tillstyrker utskottet regeringens förslag. Utskottets förslag i korthet Utskottet tillstyrker förslaget att pensionsstiftelser ska lämna information till arbetstagarna om stiftelsen och dess verksamhet. När det exempelvis gäller information om pensionsförmåner och innehållet i de överenskommelser som ligger till grund för försäkringen kan det vara mer ändamålsenligt att informationen lämnas av arbetsgivaren. Utskottet föreslår därför att lagstiftningen ändras så att arbetsgivaren ska svara för viss information. Utskottet ställer sig därmed delvis bakom regeringens förslag och därmed tillgodoses i viss mån de krav som framförs i motionen. Regeringen föreslår att vid tjänstepensionsförsäkring ska ett försäkringsbolags information till bl.a. försäkringstagarna innehålla uppgifter om bolaget och dess verksamhet samt om de överenskommelser som ligger till grund för försäkringarna. Regeringen föreslår vidare att även tjänstepensionskassor och pensionsstiftelserna ska åläggas informationsregler enligt samma mönster och i samma omfattning som försäkringsbolagen. Några remissinstanser - (), och - påpekar att stiftelserna inte har något kontraktuellt förhållande till arbetstagaren och inte har tillgång till eller någon möjlighet att kontrollera riktigheten i uppgifter som finns hos arbetsgivaren. Remissinstanserna anser därför att informationsplikten i stället bör åläggas arbetsgivarna. Regeringen anför som skäl för förslaget att även personer som får sin pension tryggad i en stiftelse ska ha rätt till information. Det är endast de större pensionsstiftelserna - de som tryggar pensionsutfästelser till minst 100 personer - som ska omfattas av bestämmelserna. Enligt lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m. (tryggandelagen) ska ledamöterna i en pensionsstiftelses styrelse väljas till lika antal av arbetsgivaren och de arbetstagare som tryggas av stiftelsens ändamål. Mot den bakgrunden framstår det enligt regeringen som fullt rimligt att stiftelsen ska kunna få tillgång till den information som behövs. Regeringen anför vidare att enligt tjänstepensionsdirektivet är uppfyllandet av informationsbestämmelserna en av de givna förutsättningarna för att ett tjänstepensionsinstitut ska få drivas. Regeringen anför att det inte framstår som någon lösning att i stället lägga informationsplikten på arbetsgivaren. Problemet är att en sådan lösning skulle förutsätta att tillsynsmyndigheten i dessa delar skulle ha att utöva tillsyn även över arbetsgivarna. Det är enligt regeringen varken lämpligt eller praktiskt. Enligt regeringen blir det i praktiken arbetsmarknadsparterna som rent faktiskt sköter informationsgivningen. Det finns heller inget hinder enligt regeringen mot att en stiftelse delegerar uppgiften att informera till arbetsmarknadens parter eller till arbetsgivaren. Moderata samlingspartiet anför i motion Fi25 yrkande 2 i denna del att enligt regeringens förslag åläggs stiftelserna en informationsskyldighet gentemot arbetstagarna. Enligt motionärerna är detta inte lämpligt eftersom det bara är arbetsgivaren som har tillgång till pensionsuppgifterna. Stiftelserna har ingen som helst möjlighet att kontrollera riktigheten i de uppgifter som arbetsgivaren lämnar. SPFA tar bl.a. upp frågan om informationsplikt avseende pensionsstiftelsers finansiella ställning och tryggande av pensionsförmåner. De föreslår att informationsplikten ska åläggas de arbetsgivare som tryggar sitt pensionsåtagande i stället för pensionsstiftelserna som regeringen föreslår. Pensionsstiftelser inrättas av arbetsgivaren och är i många fall en följd av kollektivavtal. Enligt utskottets mening ska även personer som får sin pension tryggad i en stiftelse ha rätt till minst den information som anges i direktivets artiklar 9 och 11. Regeringen föreslår i propositionen att denna information ska lämnas av pensionsstiftelsen. När det gäller information om stiftelsens verksamhetsvillkor, såsom stadgar och placeringsriktlinjer liksom om stiftelsens ekonomiska ställning, är detta en naturlig ordning. När det gäller information om pensionsförmåner och om innehållet i övriga överenskommelser som ligger till grund för tryggandet kompliceras i stiftelsefallen förhållandena av att det är arbetsgivaren och inte stiftelsen som står för pensionsåtagandet. Det är inte givet att stiftelsen har tillgång till eller har möjlighet att kontrollera riktigheten i uppgifterna som finns hos arbetsgivaren. Det bör därför enligt utskottets mening vara arbetsgivaren som ska lämna information om pensionsförmåner och om innehållet i övriga överenskommelser som ligger till grund för tryggandet. Bestämmelserna i direktivets artikel 9 ger också denna möjlighet. Som utskottet ser det är utgångspunkten för bestämmelserna medlemmarnas och förmånstagarnas rätt att få del av relevant information. Med det anförda ställer sig utskottet delvis bakom regeringens förslag. I den mån kraven i motion Fi25 (m) yrkande 2 i denna del inte tillgodoses genom utskottets ställningstagande avstyrks den. Utskottets förslag i korthet Utskottet delar regeringens bedömning att aktsamhetsprincipen bör utgöra den grundläggande principen för placering av tjänstepensionskapital. Kravet för pensionsstiftelser att beakta arbetsgivarens pensionsåtagande kan enligt utskottet vara svårt att uppfylla samt svårt att kontrollera för den myndighet som åläggs den uppgiften. Utskottet ser inte heller att kravet fyller någon väsentlig funktion eftersom i den del tryggandet i stiftelsen inte fullt ut motsvarar åtagandet hos arbetsgivaren tryggas detta i balansräkningen och ofta genom annan säkerhet, exempelvis genom kreditförsäkring. Utskottet föreslår därför att bestämmelsen för pensionsstiftelser om att beakta arbetsgivarens pensionsåtaganden tas bort. Med denna ändring tillstyrker utskottet förslaget till placeringsregler som bl.a. innebär att tillgångarna ska placeras på det sätt som bäst gagnar dem som omfattas av stiftelsens ändamål och också i övrigt på ett aktsamt sätt. Regeringen gör bedömningen att aktsamhetsprincipen i tjänstepensionsdirektivet bör vara den grundläggande principen för placeringen av tjänstepensionskapital. Aktsamhetsprincipen är enligt regeringen inriktad på beslutsprocessen - hur förvaltningen av pensionsmedel bör vara anordnade - snarare än på resultatet av det individuella tjänstepensionsinstitutets placeringar. En mycket riskfylld placering kan bedömas vara aktsam om placeringsbeslutet bygger på en väl utformad strategi. Alltför försiktiga placeringar med mycket begränsad risk kan däremot komma i strid med aktsamhetsprincipen, eftersom en sådan placering riskerar att generera för lite avkastning och därmed inte vara i förmånstagarnas intresse. Principen är nära sammanbunden med principerna om diversifiering, matchning mellan tillgångar och skulder samt tillfredsställande betalningsberedskap. Syftet är dock att undvika risktagande som inte står i rimlig relation till den förväntade avkastningen. Placeringarna ska utföras med omsorg och skicklighet av en person med god kunskap. Förvaltaren har en lojalitetsplikt gentemot förmånstagarna och ska agera i deras intressen. Regeringen anför vidare att aktsamhetsprincipen föreskriver att tillgångarna ska placeras med beaktande av åtagandenas typ och varaktighet. Aktsamhetsprincipen ställer enligt regeringen också höga krav på tillsynsmyndigheten. Tillsynen måste vara förebyggande och ta sikte på bl.a. hur och enligt vilka kriterier placeringsbeslut fattas snarare än på att kontrollera hur den enskilda placeringen påverkar placeringsportföljens utseende. Mot den nu angivna bakgrunden blir kravet på pensionsinstituten att utforma och lämna in placeringsriktlinjer en central del i tillsynsverksamheten. En annan konsekvens är att det generellt kommer att ställas högre krav på den information som pensionsinstitutet lämnar till tillsynsmyndigheten och allmänheten. Bestämmelserna om aktsamhetsprincipen i tjänstepensionsdirektivet innebär bl.a. att medlemsstaterna ska kräva att institut som är etablerade inom deras territorier ska investera sina tillgångar i enlighet med aktsamhetsprincipen. Dessa bestämmelser ska genomföras för samtliga slag av tjänstepensionsinstitut som finns i varje medlemsstat. Nuvarande bestämmelser om pensionsstiftelsernas placering av tillgångar innebär att stiftelsens förmögenhet ska placeras på ett nöjaktigt sätt. Såväl den bestämmelsen som den föreslagna nya regeln tar sin utgångspunkt i det syfte som en pensionsstiftelse har, nämligen att trygga arbetsgivarens tjänstepensionslöfte. Utskottet vill i sammanhanget framhålla att matchningsprincipen - som är en del av aktsamhetsprincipen - inte är någon materiell nyhet för stiftelsernas placeringsverksamhet. Vidare bör framhållas att reglerna endast blir tillämpliga för större pensionsstiftelser, dvs. sådana som tryggar tjänstepension för minst 100 personer. Mindre stiftelser kommer alltjämt att omfattas av den nu gällande bestämmelsen om "nöjaktig placering", men kan själva välja att i stället tillämpa den föreslagna, nya bestämmelsen. Regeringens förslag - som granskats och i dessa delar lämnats utan erinran av Lagrådet - innebär i fråga om de aktuella placeringsbestämmelserna följande: ska placera tillgångarna på ett sådant sätt att lämplig riskspridning uppnås. Tillgångarna ska, med beaktande av arbetsgivarens pensionsåtaganden och förändringar i tillgångarnas framtida värde och avkastning, placeras så att stiftelsens betalningsberedskap är tillfredsställande och den förväntade avkastningen tillräcklig. Tillgångarna ska placeras på det sätt som bäst gagnar dem som omfattas av stiftelsens ändamål och också i övrigt på ett aktsamt sätt. Utskottet vill dock framhålla att det faktum att pensionsstiftelserna saknar pensionsåtagande innebär att något motsvarande krav på skuldtäckning inte kan ställas. Kravet att beakta arbetsgivarens pensionsåtagande kan vara svårt att uppfylla samt svårt att kontrollera för den myndighet som åläggs den uppgiften. Utskottet ser inte heller att kravet fyller någon väsentlig funktion eftersom i den del tryggandet i stiftelsen inte fullt ut motsvarar åtagandet hos arbetsgivaren tryggas detta i balansräkningen och ofta genom annan säkerhet, exempelvis genom kreditförsäkring. Utskottet föreslår därför att bestämmelsen för pensionsstiftelser om att tillgångarna ska, med beaktande av arbetsgivarens pensionsåtaganden och förändringar i tillgångarnas framtida värde och avkastning, placeras så att stiftelsens betalningsberedskap är tillfredsställande och den förväntade avkastningen tillräcklig tas bort. utgår ifrån att regeringen följer hur de nya placeringsreglerna följs av pensionsstiftelserna. Med denna ändring tillstyrker utskottet förslaget till placeringsregler som bl.a. innebär att tillgångarna ska placeras på det sätt som bäst gagnar dem som omfattas av stiftelsens ändamål och också i övrigt på ett aktsamt sätt. Utskottets förslag i korthet Utskottet tillstyrker förslaget att ska ha tillsynsansvaret för pensionsstiftelserna och avstyrker därför motionsyrkandet om att det inte är lämpligt att tillsynen delas mellan och . Regeringen föreslår att ska utöva tillsyn över att en pensionsstiftelse förvaltas i enlighet med de bestämmelser som är föranledda av tjänstepensionsdirektivet. Övrig tillsyn över pensionsstiftelserna ska alltjämt svara för. motsätter sig tillsynsansvaret över stiftelserna och påpekar särskilt att stiftelsernas karaktär av pant inte motiverar samma tillsynsbehov som annan tjänstepensionsverksamhet. SPFA förordar att länsstyrelserna även fortsättningsvis ska ha det fulla tillsynsansvaret över pensionsstiftelserna. En delad tillsyn kan enligt SPFA leda till bl.a. merkostnader som leder till minskad avkastning för instituten. Regeringen anför som skäl bl.a. att är tillsynsmyndighet för försäkringsbolag och understödsföreningar. Länsstyrelserna är tillsynsmyndigheten för pensionsstiftelserna. På flera områden kommer stiftelserna att tillämpa samma bestämmelser som försäkringsbolag och tjänstepensionskassor. Regeringen anför vidare att särskilt med anledning av de nya placeringsreglerna uppstår frågan om tillsynen av de olika tjänstepensionsinstituten bör samordnas. Nya krav kommer att ställas på tillsynen över institutens placeringsverksamhet. Vidare är dagens tillsyn av stiftelser av en mer uppföljande och reaktiv karaktär. De nya bestämmelserna innebär enligt regeringen att tillsynen ska vara förebyggande och inriktas mera på beslutsprocessen. saknar rutiner för att utvärdera och följa upp sådana placeringsriktlinjer, eftersom pensionsstiftelserna enligt gällande rätt inte omfattas av några regler i den delen. Regeringen anser att de nya kraven på tillsynsmyndigheten som införandet av bl.a. aktsamhetsprincipen medför, motiverar att tar över ansvaret för den finansiella tillsynen även för pensionsstiftelser. Regeringen anser vidare att även de nya reglerna för gränsöverskridande verksamhet talar för att en och samma myndighet ska ansvara för den tillsyn som föranleds av de bestämmelser som har sin grund i tjänstepensionsdirektivet och att denna uppgift bör anförtros . Slutligen anför regeringen att förekommer en dubbel tillsyn över bankernas pensionsstiftelser. har tillsyn över placeringen av sådana stiftelsers tillgångar. Tillsynen i övrigt har . Den ordningen har visserligen kritiserats (se prop. 1986/87:12 s. 323 f.), men kritiken har inte föranlett lagändring. Därutöver är enligt tryggandelagen ansvarig för att fastställa de försäkringstekniska grunderna för beräkning av kapitalvärdet i stiftelser. Som ett ytterligare exempel på delad tillsyn kan nämnas det samarbete som sker mellan och på finansmarknadsområdet. Moderata samlingspartiet anför i motion Fi25 yrkande 2 i denna del att med regeringens förslag kommer länsstyrelserna att få det legala granskningsansvaret för pensionsstiftelserna och det finansiella. Enligt motionärerna är det inte lämpligt att på detta sätt splittra tillsynen över pensionsstiftelserna på två huvudmän. Utskottet anser i likhet med regeringen att det finns ett tillsynsbehov för pensionsstiftelserna på motsvarande sätt som för annan tjänstepensionsverksamhet. Tillsynsbehovet torde dock bli något mindre omfattande med de förändringar utskottet förordat tidigare avseende stiftelsernas placeringsverksamhet. Av propositionen framgår att ansvarar för den finansiella tillsynen över bl.a. försäkringsbolag och understödsföreningar. Det framstår därför som naturligt att även låta tillsynsansvaret för pensionsstiftelser i detta avseende ligga på . Det förekommer delad tillsyn för bl.a. bankers pensionsstiftelser. Utskottet tillstyrker därför att ska ha tillsynsansvaret för pensionsstiftelserna och avstyrker därmed motion Fi25 (m) yrkande 2 i denna del. Utskottets förslag i korthet Utskottet tillstyrker förslaget att som tjänstepensionsförsäkring ska inte avses sådana försäkringar som tecknas för egen räkning av egenföretagare. Regeringen föreslår att med tjänstepensionsförsäkring ska avses livförsäkringar där utbetalning av försäkringsbelopp är beroende av en persons eller flera personers uppnående eller förväntade uppnående av viss ålder och som har samband med yrkesutövning. Regeringen föreslår vidare - i motsats till förslaget i delbetänkande Genomförande av tjänstepensionsdirektivet (SOU 2004:101) - att egenföretagares försäkringar som tecknats för egen räkning inte ska anses som tjänstepensionsförsäkringar. Regeringen anför som skäl att det enligt försäkringsbranschens remissvar inte är möjligt att särskilja tjänstepensionsförsäkringar som tecknats av enskilda näringsidkare från privata pensionsförsäkringar. Av propositionen framgår att det ytterst får ankomma på tillsynsmyndigheten att i de enskilda fallen bedöma till vilken kategori en viss försäkring ska hänföras. framför att regeringens förslag innebär stora problem. De kan inte skilja ut enstaka egenföretagares försäkringar från övriga försäkringar. föreslår därför att det enskilda tjänstepensionsinstitutet ska avgöra om en egenföretagares försäkring ska klassas som tjänstepensionsförsäkring eller som en privat försäkring. EG-direktivet ger medlemsstaternamöjlighet att välja om egenföretagares pensionsförsäkringar ska omfattas eller inte. Utskottet delar regeringens uppfattning att som tjänstepensionsförsäkring ska inte avses sådana försäkringar som tecknas för egen räkning av egenföretagare. Utskottet har förståelse för att det kan vara svårt att bland befintliga försäkringar skilja ut enskilda egenföretagares försäkringar från övriga försäkringar. Det får ankomma på tillsynsmyndigheten att ange principer för hur man i de enskilda fallen ska kunna bedöma i vilken kategori en viss försäkring ska hänföras. Utskottet tillstyrker regeringens förslag. Utskottets förslag i korthet Utskottets förslag medför vissa ändringar i tryggandelagen som berör pensionsstiftelserna. Med dessa ändringar föreslår utskottet att antar regeringens övriga lagförslag. Utskottet föreslår med hänsyn till vad som har anförts i avsnitten om Informationsskyldighet till pensionstagare och Placeringsregler ändring av regeringens förslag såvitt avser 10 a § och 10 d § i lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m. och tillstyrker regeringens övriga lagförslag. Regeringen föreslår ändringar i bl.a. 7 kap. 11 a § och 19 kap. 11 § i lag om ändring i försäkringsrörelselagen och lag om ändring i förmånsrättslagen. Dessa lagar är också föremål för ändringsförslag i proposition 2005/06:37 EU:s insolvensreglering som ska besluta om . För att uppnå en lagteknisk samordning mellan lagförslagen bör därför de nämnda lagförslagen överlämnas till lagutskottet. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2004/05:165 Nya regler för tjänstepensionsinstitut: antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), 2. lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar, 3. lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i , 4. lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m., 5. lag om ändring i lagen (1986:436) om näringsförbud, 6. lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979), 7. lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 8. lag om ändring i lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring, 9. lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., 10. lag om ändring i lagen (1999:890) om försäkringsverksamhet under krig eller krigsfara m.m. 2004/05:Fi25 av m.fl. (m): beslutar att i lagstiftningen undanta pensionsstiftelser från att omfattas av tjänstepensionsdirektivet i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om informationsskyldighet och granskningsansvar. 1 Utskottets förslag till lag om ändring i regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i dels att rubriken närmast före rubriken till 2 kap. 1 § skall ha följande lydelse "Bestämmelser om EES-försäkringsgivare och utländska tjänstepensionsinstitut", dels att rubriken närmast före rubriken till 8 kap. 1 a § skall ha följande lydelse "Gemensamma bestämmelser för utländska försäkringsgivare och tjänstepensionsinstitut". 2 Utskottets förslag till lag om ändring i regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Härigenom föreskrivs1[Jfr och rådets direktiv /41/EG av om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut (EGT L 235, 23.09.2003, s. 10, Celex 32003L0041).] att 10 a § och 10 d § i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. skall ha följande lydelse. 10 a §2[Senaste lydelse 1994:1223.] En pensionsstiftelses styrelse svarar för att förmögenheten är placerad på ett nöjaktigt sätt och för att stiftelsens medel inte används för annat än stiftelsens ändamål. För en sådan pensionsstiftelse som avses i 9 a § skall i fråga om placering av förmögenheten i stället för första stycket bestämmelserna i tredje-femte styckena gälla. skall placera tillgångarna på ett sådant sätt att lämplig riskspridning uppnås. Tillgångarna skall, med beaktande av arbetsgivarens pensionsåtaganden och förändringar i tillgångarnas framtida värde och avkastning, placeras så att stiftelsens betalningsberedskap är tillfredsställande och den förväntade avkastningen tillräcklig. Tillgångarna skall placeras på det sätt som bäst gagnar dem som omfattas av stiftelsens ändamål och också i övrigt på ett aktsamt sätt. Av tillgångarna får högst skall placera tillgångarna på ett sådant sätt att lämplig riskspridning uppnås. Tillgångarna skall placeras på det sätt som bäst gagnar dem som omfattas av stiftelsens ändamål och också i övrigt på ett aktsamt sätt. Av tillgångarna får högst 1. utgöras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obligationer och andra skuldförbindelser, om värdepapperen eller skuldförbindelserna getts ut av arbetsgivaren, och 2. utgöras av sådana tillgångar som avses i 1 och som getts ut av företag i en grupp av emittenter eller låntagare med sådan inbördes anknytning som anges i 7 kap. 10 c § andra stycket försäkringsrörelselagen (1982:713), vari arbetsgivaren ingår. Begränsningarna i tredje stycket 1 och 2 gäller inte sådana tillgångar som svenska staten eller en utländsk stat svarar för. Beträffande användande av optioner och terminskontrakt eller andra liknande finansiella instrument skall pensionsstiftelsen tillämpa 7 kap. 17 b § försäkringsrörelselagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av de bestämmelserna.