bet · GT01KrU2 · 2005-10-11 00:00:00 — Därvid gäller inte lagen (1992:1528) om offentlig upphandling ().4[2 kap. 11, 13 och 14 §§ lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.] Detta undantag har gällt då ett förtydligande gjordes i kulturminneslagen.5[Prop. 1996/97:99 om uppdragsarkeologi m.m., bet. 1996/97:KrU12, rskr. 1996/97:230.] I den proposition som låg till grund för lagändringen framhöll regeringen att verksamhet som är myndighetsutövning inte torde omfattas av bestämmelserna i . Av artiklarna 55 och 66 i framgår nämligen att bestämmelserna om tjänster i fördraget inte ska omfatta verksamhet som hos medlemsstaten är förenad med utövandet av offentlig makt. Regeringen erinrade också om att enligt 1 kap. 2 § är tillämplig vid upphandling som görs av en upphandlande enhet. Det torde enligt regeringen förutsätta att det är den upphandlande enheten som för egen del ska köpa en vara eller tjänst. EG:s direktiv tar nämligen sikte på situationer där myndigheter m.fl. ingår skriftliga avtal med fysisk eller juridisk person. Av propositionen framgår också att Kammarrätten i i ett beslut ansett att är tillämplig endast om det är fråga om anskaffning för egen räkning. Frågan om ska tillämpa lagen vid upphandling av arkeologiska undersökningar hade enligt propositionen prövats av domstol vid ett flertal tillfällen. Domstolarna hade gjort olika bedömningar. Avgörandena hade inte prövats av högre instans. Utskottet har efter det att lagändringen antogs återkommande behandlat motionsförslag med krav på att ska tillämpas vid uppdragsarkeologiska undersökningar. Varje gång har utskottet med gillande avstyrkt dessa förslag. Senast gjordes det i betänkande 2003/04:KrU2 där utskottet hänvisade till att utskottet i samma betänkande begärt en översyn av den uppdragsarkeologiska verksamheten vars resultat borde avvaktas. Den begärda utredningen - - har slutfört sitt uppdrag genom att lägga fram sitt betänkande Uppdragsarkeologi i tiden (SOU 2005:80). Utredningsmannen har visserligen inte gått närmare in på frågan om LOU:s tillämpning inför beslut enligt 2 kap. KML eftersom han ansett att denna fråga inte omfattas av uppdraget. Men utredningens betänkande kan efter remissbehandling väntas ligga till grund för en proposition från regeringen. bör avvakta denna proposition innan olika motionsförslag om ändrade regler för uppdragsarkeologi tas upp till prövning. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2003/04:Kr268 (m), 2004/05:Kr213 (c) yrkande 3 och 2004/05:Kr243 (m). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker ett motionsförslag om att RAÄ:s arkeologiska uppdragsverksamhet ska momsbeläggas, bl.a. med hänvisning till att den utgör ett led i en myndighetsutövning som generellt är momsbefriad. Jämför särskilt yttrande 2 (fp, kd, c). () tar i motion 2004/05:Kr213 upp den arkeologiska uppdragsverksamhet som bedriver. Denna verksamhet bör enligt motionären utformas på ett sådant sätt att ämbetet kan uppträda på den arkeologiska marknaden som en jämbördig aktör. Det innebär att gällande lagstiftning för mervärdesskatt även ska omfatta denna verksamhet, påpekar motionären (yrkande 4). får med stöd av kulturminneslagen ge tillstånd till ingrepp i en fast fornlämning. Som villkor för ett sådant tillstånd kan kräva att exploatören bekostar en undersökning för att dokumentera fornlämningen. ska i sitt beslut ange vem som ska utföra undersökningen. () har i en skrivelse 1999 redogjort för vilka mervärdesskatteregler som gäller vid arkeologiska undersökningar.6[RSV:s skrivelse 990630 Arkeologiska undersökningar - Yrkesmässig verksamhet - Skattskyldighet enligt lagen om mervärdesskatt, dnr 6432-99/100.] Av skrivelsen framgår bl.a. följande. Om staten omsätter varor eller tjänster mot ersättning anses det som yrkesmässig verksamhet oavsett om verksamheten bedrivs med vinstsyfte eller inte. För yrkesmässig verksamhet ska moms normalt alltid utgå. Om tillhandahållandet av varor och tjänster är ett led i en myndighetsutövning är den däremot momsbefriad. När en länsstyrelse ger tillstånd till ett ingrepp i fornlämning innefattar beslutet myndighetsutövning, vilket innebär att avgiften för tillståndet inte är skattepliktig. Analogt gäller för arkeologiska undersökningar som utförs av en länsstyrelse att de skulle kunna utgöra ett led i en skattebefriad myndighetsutövning. I allmänhet saknar emellertid en länsstyrelse tillräckliga resurser för att själv kunna genomföra undersökningar av detta slag. kan dock besluta att undersökningen ska utföras av någon annan som har tillräcklig kompetens. I skrivelsen hänvisar RSV till en dom i Regeringsrätten (RR) från 1993.7[Regeringsrätten (RR) i mål nr 3521-1992 (RÅ 1993 ref. 38).] I den konstaterar RR att det i lagen inte finns något krav på att tillhandahållandet som sådant ska vara myndighetsutövning. Det räcker om tillhandahållandet är ett led i myndighetsutövningen. På denna grund ansåg RR att även om RAÄ:s grävningsverksamhet betraktad för sig inte var myndighetsutövning skulle den anses ingå som ett led i en myndighetsutövning som omfattas av beslut. Den är då inte yrkesmässig i mervärdesskattelagens mening och medför därför inte skattskyldighet. Frågan har klargjorts ytterligare genom en ändring i anvisningarna till mervärdesskattelagen som gjordes våren 1990.8[Proposition 1989/90:111 om reformerad mervärdesskatt m.m., s. 209 och 210.] Av förarbetena till denna ändring framgår att det sist nämnda undantaget från denna lag endast gäller staten. Det innebär att andra som genomför arkeologiska undersökningar inte kan undantas från yrkesmässighet och skattskyldighet till mervärdesskatt. RSV har alltså i en skrivelse klargjort rättsläget när det gäller mervärdesskatteplikten för arkeologiska utgrävningar. Till saken hör att det i är skatteutskottet som bereder förslag till ändringar i mervärdesskattelagen. Av betydelse i sammanhanget är emellertid också att utredningen om uppdragsarkeologi har föreslagit en ändrad organisation för RAÄ:s uppdragsarkeologiska verksamhet. Förslaget, som innebär att denna verksamhet ombildas till ett statligt bolag, väntas efter remissbehandling ligga till grund för en proposition till . Utskottet bör genom sin behandling inte föregripa prövning av det väntade regeringsförslaget. Utskottet avstyrker därför motion 2004/05:Kr213 (c) yrkande 4. Skyddet av näringsfångslämningar i skogsmarker Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker en motion med krav på tydligare definition av skyddsvärda näringsfångslämningar. de gröna vill i motion 2004/05:MJ434 få till stånd ett fungerande skydd av kulturminnen i skogsmark. Som exempel på sentida spår av näringsfång i skogen anger motionärerna odlingsrösen, tjärdalar och kolbottnar. För att skyddet ska bli meningsfullt måste det stå klart hur, vilka och i vilken omfattning kulturminnen ska skyddas. I motionen föreslås att en översyn ska göras av definitioner och prioriteringar när det gäller skyddet av olika typer av näringsfångslämningar (yrkande 35). I kulturminneslagen (KML) definieras vad som menas med fasta fornlämningar. Av 2 kap. 1 § denna lag framgår att "lämningar efter arbetsliv och näringsfång" vilka "tillkommit genom äldre tiders bruk och som är varaktigt övergivna" är fasta fornlämningar. Enligt vad utskottet inhämtat anser RAÄ att såväl tjärdalar som kolbottnar utgör fasta fornlämningar, liksom många odlingsrösen. RAÄ har för avsikt att tydligt ange detta både i och för länsstyrelserna så att skyddet enligt KML tillämpas fullt ut även för dessa typer av kulturminnen. Motionärernas önskemål torde i och med detta vara tillgodosett. Utskottet avstyrker därför motion 2004/05:MJ434 (mp) yrkande 35. Utförsel av kulturföremål ur landet Utskottets förslag i korthet Förslag om att en fond ska inrättas för inköp av kulturföremål som riskerar att lämna landet samt förslag som syftar till att hindra olaglig utförsel av kulturföremål avstyrks. Utskottet hänvisar till en utredning som bereds inom Utbildnings- och som inte bör föregripas av . Jämför reservation 13 (m, fp, kd, c). Bestämmelser om skydd mot utförsel av vissa äldre kulturföremål finns i 5 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (KML). Där anges att äldre svenska och utländska kulturföremål som kan vara av stor betydelse för det nationella kulturarvet inte får föras ut ur landet utan särskilt tillstånd (1 §). Frågor om tillstånd till utförsel prövas av Kungl. , RAÄ, , eller . I förordningen (1988:1188) om kulturminnen m.m. har regeringen meddelat föreskrifter om vilka kulturföremål som inte får föras ut ur landet utan särskilt tillstånd. En rad kategorier av föremål finns uppräknade i 24 §. Bland annat anges följande: c) svenska dryckeskärl, seldon och textilredskap, som är av trä och har målad eller skuren dekor, folkdräkter och broderad eller mönstervävd folklig textil, bonadsmåleri, golvur, väggur och bordsur, signerade fajanser, skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen samt musikinstrument, som är äldre än , oavsett värde, d) svenska föremål av keramik, glas, porfyr, guld, silver eller brons med undantag av mynt och medaljer, ljuskronor, tapeter samt kakelugnar, som är äldre än och har ett värde . RAÄ har i samråd med övriga tillståndsmyndigheter och på regeringens uppdrag sett över de insatser som görs för att förhindra olaglig utförsel av äldre kulturföremål. Översynen som har utförts av en arbetsgrupp har utmynnat i ett förslag till en samlad strategi för att komma till rätta med detta problem. Uppdraget redovisades för regeringen . Arbetsgruppen konstaterar att det med nuvarande bestämmelser finns små möjligheter att förhindra olaglig utförsel av kulturföremål till EU-området. Vid direktexport från till tredjeland finns större möjligheter att förhindra olaglig export. Om exporten till tredjeland sker via annat EU-land är möjligheten att förhindra olaglig export i praktiken mycket liten. Det gällande regelverket förutsätter nämligen existensen av nationella gränser med inhemsk tullkontroll. Eftersom det inte finns något gränsskydd inom EU är det enligt gruppens mening inte meningsfullt att föreslå ytterligare skyddsbestämmelser för tillståndspliktiga föremål. Arbetsgruppen bedömer att lagändringar, resursförstärkningar och liknande bara marginellt kan påverka förhållandena. I stället föreslår gruppen en rad stödjande åtgärder. Ett av gruppens förslag innebär att en fond ska inrättas för att kunna lösa in kulturföremål som omfattas av tillståndsskyldighet enligt KML och förordningen (1998:1188) om kulturminnen. I redovisningen nämns den möjlighet som finns att med medel från anslaget Statliga utställningsgarantier och inköp av vissa kulturföremål införliva kulturföremål med offentliga samlingar. Anslaget uppgick - och föreslås även uppgå till - . Det begränsade anslagsbeloppet med dess urgröpta ekonomiska värde är det enkla skälet till att få statliga museer har ansökt om bidrag och att bidragen endast i undantagsfall har kunnat finansiera förvärv i sin helhet. Enligt förslaget ska fonden tillföras ett kapital på 50 à . Fonden ska förvaltas av staten som bör garantera en lägsta fondnivå per budgetår. Den ska vara öppen för donationer. Vidare anser arbetsgruppen att möjligheten till skattemässig avdragsrätt motsvarande donerat belopp bör utredas. En fond skulle enligt förslaget inte bara kunna finansieras med statsanslag utan även med en särskild skatt av samma slag som konstnärsavgiften vid auktioner och lotterimedel. Vidare anser arbetsgruppen att den förhandsgranskning av auktionsföremål som och andra har utfört troligtvis har haft stor betydelse för att förebygga en olaglig utförsel av föremål. Arbetsgruppen föreslår att och de övriga tillståndsmyndigheterna ska tilldelas de resurser som krävs för att de ska kunna arbeta med förhandsgranskning av föremål och för att lägga bilder av föremålen i en bilddatabas. Förslaget bereds inom Utbildnings- och . I motion 2004/05:Kr324 erinrar () om att RAÄ tillsammans med Kungl. , , , och på uppdrag av regeringen föreslagit att en fond ska inrättas för att möjliggöra inköp av kulturföremål som riskerar att lämna landet. Motionären yrkar att regeringen ska lämna förslag till som går i utredningens riktning. I motion 2004/05:Kr375 av och (c, s) påtalas behovet av att motverka den olagliga utförseln av allmoge- och kulturföremål från . Man struntar i att ansöka om sådana exporttillstånd som krävs när något antikt föremål ska föras ut ur landet. I takt med att resurserna inom tullen minskat starkt har möjligheterna att motverka denna typ av olaglig utförsel blivit ännu mer begränsade. Om brandskattningen av unika svenska kulturföremål fortsätter kommer det rika kulturarvet i bl.a. att snabbt utarmas. De problem som har uppmärksammats i motionerna beträffande kulturföremål som lämnar landet har - som nämnts ovan - på regeringens uppdrag analyserats av RAÄ m.fl. myndigheter. En arbetsgrupp har överlämnat förslag till insatser på olika områden för att på så sätt åstadkomma en samlad strategi för området. Arbetsgruppens förslag att inrätta en fond för inköp av föremål som annars riskerar att lämna landet har lyfts fram i motion 2004/05:Kr324 (m). Gruppens förslag i denna del redovisas i inledningen till detta avsnitt. Med anledning av vad som förs fram i motion 2004/05:Kr375 (c, s) bör nämnas att arbetsgruppen även har undersökt möjligheten att ingå bilaterala överenskommelser med tull- och polismyndigheter i andra länder. Enligt gruppens bedömning är det främst i förhållande till de nordiska länderna som bilateralt samarbete är aktuellt. Mellan de nordiska länderna finns det möjligheter till samarbete i fråga om olaglig utförsel. Arbetsgruppens förslag bereds inom Utbildnings- och . Regeringens ställningstagande med anledning av förslagen bör inte föregripas. bör således avslå motionerna 2004/05:Kr324 (m) och 2004/05:Kr375 (c, s). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker fyra motioner i vilka bl.a. föreslås att det ska inrättas en nationell jubileumskommitté för samordning av olika aktiviteter inför 300-årsminnet av födelse. Regeringen har nämligen redan inrättat en sådan kommitté. () föreslår i motion 2002/03:Kr258 att regeringen ska tillsätta en kommitté med uppgift att starta och samordna olika verksamheter i samband med 300-årsminnet av födelse. Ett snarlikt förslag framförs av m.fl. (c, m, fp, kd) i motion 2004/05:Kr315. I motionen föreslås att en nationell jubileumskommitté inrättas för . och () anser i motion 2004/05:Kr276 att det är bra att Kungl. samordnar de olika projekten i anslutning till 300-årsfirandet av födelse. Genom aktivt stöd från staten kan dessa projekt bli viktiga inslag i en framtida svensk kulturturism (yrkande 1). Snarlika synpunkter framförs av () som i motion 2004/05:Kr308 vill lyfta fram betydelsen av att 300-årsjubileum utnyttjas för att marknadsföra , utveckla kulturturismen samt utveckla sambanden med dagens framtidsfrågor, såsom hållbar utveckling, miljöfrågor och biologisk mångfald. kommer 300-årsminnet av födelse att firas. Förberedelserna inför jubileet har redan pågått under . Staten har bidragit till en del av förberedelserna. Så har t.ex. på förslag av regeringen i budgetpropositionen anvisat till för upprustning och vård av Linnéminnen i . Vidare har Kungl. () fram till svarat för samordningen av förberedelserna då denna uppgift övertogs av och en brett sammansatt delegation knuten till rådet. Enligt regeringens beslut (U2004/1904/G) ska delegationen särskilt - samordna, utveckla och främja i och besluta om och fördela medel till insatser inom ramen för detta, - i samverkan med andra berörda organ sprida kännedom om till allmänheten, - verka som en nationell kontaktpunkt för frågor kring från svenska och utländska myndigheter, institutioner, organisationer och enskilda personer, - ta emot eventuella donationer med anledning av . Delegationens ordförande och vice ordförande utses av regeringen för en bestämd tid. ska, efter samråd med KVA, utse övriga ledamöter för en bestämd tid. Enligt regeringsbeslutet bör i delegationen finnas representanter för länsstyrelserna i , och län samt , Lunds och . Vidare bör , , Kungl. , , samt och vara representerade i delegationen. Genom tillkomsten av denna brett sammansatta delegation har motionärernas önskemål i allt väsentligt blivit tillgodosedda. Motionerna bör därför inte föranleda någon åtgärd. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2002/03:Kr258 (fp), 2004/05:Kr276 (s) yrkande 1, 2004/05:Kr308 (c) och 2004/05:Kr315 (c, m, fp, kd). Utskottets förslag i korthet Med hänvisning till den geografiska obalans som råder mellan olika länder då det gäller antalet objekt på avstyrker utskottet tre motioner om nya svenska objekt på denna lista. I motionerna 2003/04:Kr205 av (m) och 2004/05:Kr276 av och () föreslås att födelsehem med närliggande omgivningar i i södra ska föras upp på (yrkande 2). I motion 2003/04:Kr235 av () föreslås att ska upptas på . utgör ett omistligt kulturhistoriskt arv med riklig förekomst av både natur- och kulturobjekt. På grund av att kännetecknas av en geografisk obalans med två tredjedelar av världsarven belägna i har länder vid 1999 kommit överens om att de i fortsättningen endast ska nominera ett objekt per land och år. Regeringen har uttalat åsikten att bör vara mer restriktivt med att nominera nya världsarv, en uppfattning som kulturutskottet ställt sig bakom.9[Regeringens skrivelse 2001/02:171 om världsarvskonvention och de svenska världsarvsobjekten, bet. 2001/02:KrU19, rskr. 2001/02:264.] Utskottet har alltjämt samma inställning i denna fråga. Utskottet vill vidare påminna om att det i första hand är RAÄ och som ska lämna förslag på nomineringar av nya världsarvsobjekt till regeringen. Förslagen bör grundas på myndigheternas egna initiativ eller på initiativ av ägare eller förvaltare av kultur- eller naturobjekt eller av kommuner eller länsstyrelser där objekten är belägna. Regeringen har därefter att ta ställning till om nomineringsförslagen från myndigheterna ska föras vidare till . Det slutliga beslutet tas av . Med hänvisning till det anförda anser utskottet att motionerna 2003/04:Kr205 (m), 2003/04:Kr235 (m) och 2004/05:Kr276 (s) yrkande 2 inte bör föranleda någon åtgärd utan avslås av . Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker tre motionsförslag om att särskild hänsyn ska tas vid fördelningen av byggnadsvårdsmedel till de län som har objekt på . Utskottet hänvisar bl.a. till att bidragsgivande myndigheter torde vara väl införstådda med de stödbehov som finns och med de utfästelser som gjort genom att ratificera världsarvskonventionen. I två motioner krävs att särskild hänsyn ska tas vid fördelningen av byggnadsvårdsmedel till de län som har objekt på . I motion 2004/05:Kr215 föreslår motionärerna och (båda m) att särskilda bidragsmedel bör öronmärkas för att bevara världsarven. Ett världsarv är inte enbart en angelägenhet för en enskild kommun eller ett län utan rör hela landet. I motion 2004/05:Kr371 yrkar () att de län som har världsarv att vårda ska få extra tilldelning av medlen. Liknande krav framställs i motion 2004/05:Kr314 av (), som begär att staten vid fördelningen av kulturmiljövårdspengarna beaktar de krav som det innebär att objekt placeras på . Enligt utskottets uppfattning är det befogat att ta stor hänsyn till de behov som finns hos världsarvsobjekten vid fördelningen av de statliga bidragsmedlen. Utskottets inställning i denna fråga är en följd av att har ratificerat världsarvskonventionen och därmed iklätt sig särskilda förpliktelser för att skydda de objekt som förts upp på . De bidragsgivande myndigheterna torde vara väl införstådda både med de stödbehov som finns och med de utfästelser som gjort. Med tanke på att stödbehoven kan variera mellan åren är utskottet inte berett att förorda att särskilda bidragsmedel ska låsas för världsarvsobjekten som föreslås i motion 2004/05:Kr215 (m). Motionerna 2004/05:Kr215 (m), 2004/05:Kr314 (s) och 2004/05:Kr371 (kd) avstyrks därmed. Unidroitkonventionen om stulna eller olagligt utförda kulturföremål Utskottets förslag i korthet Motionsförslag om Unidroitkonventionen avstyrks. Utskottet hänvisar till att frågan om ska tillträda konventionen bereds inom . Utskottet anser vidare att det inte finns något skäl för att kräva att regeringen ska verka för att andra länder ska tillträda konventionen innan har gjort det. Organisationen , , grundades och är en mellanstatlig organisation med säte i . Organisationens syfte är att medverka till harmonisering och koordinering av privaträtten i olika länder. Organisationen förbereder och utarbetar förslag till konventioner och enhetliga lagar på privaträttens område. Unidroitkonvention om återlämnande av stulna eller olagligt utförda kulturföremål antogs och trädde i kraft . Konventionen bygger delvis Unescokonvention om åtgärder för att förbjuda och förhindra olovlig införsel, utförsel och överlåtelse av äganderätten till kulturegendom. Den har tillkommit för att genom ett ökat internationellt samarbete försöka begränsa den olagliga utförseln av kulturföremål och hanteringen av stulna kulturföremål. Avsikten är att ska ansluta sig till konventionen. Svensk lagstiftning måste emellertid först anpassas till konventionens krav. m.fl. (mp) föreslår i motionerna 2003/04:Kr245 yrkande 3 och 2004/05:Kr201 yrkande 3 att ska tillträda Unidroitkonventionen om stulna eller illegalt exporterade kulturföremål. Dessutom föreslår motionärerna att regeringen ska verka i och i EU för att de nordiska länderna och EU-nationerna också ska tillträda konventionen (yrkande 4 i respektive motion). I betänkandet tillträde till Unidroitkonvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål (SOU 2005:3) har på regeringens uppdrag utarbetat förslag till den lagstiftning som krävs för att ska kunna tillträda Unidroitkonventionen. Förslagen rör bl.a. ändringar av 6 kap. kulturminneslagen (KML). Betänkandet har remitterats. bör enligt utskottets mening inte föregripa beredning av förslagen. Utskottet anser vidare att det inte finns något skäl för att göra ett tillkännagivande om att regeringen ska verka för att andra länder ska tillträda konventionen innan har gjort det. Motionerna 2003/04:Kr245 (mp) yrkandena 3 och 4 samt 2004/05:Kr201 (mp) yrkandena 3 och 4 avstyrks därmed. om skydd av kulturföremål vid väpnad konflikt Utskottets förslag i korthet Motionsförslag om att ska tillträda andra protokoll avstyrks med hänvisning till att beredningen av ett framlagt lagförslag inte bör föregripas. Utskottet anser vidare att det inte finns något skäl för att kräva att regeringen ska verka för att andra länder ska tillträda andra protokoll innan har gjort det. Syftet med Unescokonvention om skydd för kulturegendom i händelse av väpnad konflikt, den s.k. , är att värna om kulturminnesmärken och kulturföremål i händelse av väpnad konflikt, vid ockupation eller i inbördeskrig. De anslutna staterna förbinder sig att i fredstid förbereda skydd av kulturminnesmärken och kulturföremål och att i krigstid respektera sådan egendom. Vid ockupation ska kulturegendom skyddas av ockupationsmakten. Militär nödvändighet får dock åberopas i vissa fall för att överträda skyddsbestämmelserna. ratificerade regeringen samt konventionens första tilläggsprotokoll. Ett andra tilläggsprotokoll till konventionen antogs 1999. I det protokollet förbinder sig parterna att kriminalisera olika former av anfall mot och förstörelse av kulturegendom. undertecknade protokollet som det antogs. Det har ännu inte ratificerats. I betänkandet Internationella brott och svensk jurisdiktion (SOU 2002:98) har Internationella straffrättsutredningen lagt fram förslag till en ny lag om internationella brott. Enligt lagförslaget döms den för krigsförbrytelse som riktar ett anfall mot byggnader som är avsedda för bl.a. religion, undervisning, konst, vetenskap eller välgörande ändamål och mot historiska minnesmärken och kulturegendom.