bet · GT01SfU1 · 2005-11-29 00:00:00 — är syftet att samtliga sådana fall skall genomgås för att säkerställa dels att rehabilitering eller andra åtgärder vidtas för att återföra den försäkrade till arbetslivet, dels att rätt ersättning utges. Med det anförda får motion Sf382 yrkande 12 anses tillgodosedd och avstyrks. Regeringen har även uttalat att en försäkrad som uppburit aktivitets- eller sjukersättning under bör få rätt att ha sin förmån vilande under tid med studier upp till längst 24 kalendermånader utan prövning av den sökandes arbetsförmåga. Med det anförda får motionerna Sf384 yrkande 6 i denna del och Ub381 yrkande 2 i denna del anses tillgodosedda och avstyrks därmed. Beträffande ersättningsnivån i aktivitets- och sjukersättningen uttalade utskottet i samband med beredningen av den nya ersättningsformen i betänkande 2000/01:SfU15 följande. Enligt utskottets mening är det viktigt att ersättningsnivån är så hög att den faktiskt utgör en försäkring för inkomstbortfall. Vid bestämmandet av ersättningsnivån bör enligt utskottets mening de kostnadsramar som gäller för systemet för ersättning vid varaktig eller långvarig nedsättning av arbetsförmågan beaktas och fördelningspolitiska avväganden göras. Brutto- respektive nettoutfallet vid fortsatt förvärvsarbete på samma inkomstnivå som antagandeinkomsten beräknats till måste också beaktas. Ytterligare en faktor av betydelse är avvägningen i förhållande till de kollektivavtalsreglerade ersättningar som arbetsmarknadens parter beslutat om. Utskottet ansåg att den föreslagna nivån om av antagandeinkomsten för inkomstrelaterad aktivitets- och sjukersättning innebar en rimlig avvägning av nämnda faktorer. Utskottet, som vidhöll sitt ställningstagande i betänkande 2004/05:SfU1, finner inte nu skäl att göra någon annan bedömning och avstyrker därmed motion Sf382 yrkande 11 i denna del. I bl.a. betänkande 2004/05:SfU1 har utskottet inte funnit skäl att ändra kriterierna i 7 kap. 3 § AFL vid bedömningen av arbetsförmågans nedsättning. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande. Utskottet behandlade i betänkande 2002/03:SfU10 regeringens förslag i proposition 2002/03:89 om att senast efter sjukanmälningsdagen skall ha utrett om det finns förutsättningar för att tillerkänna den försäkrade sjuk- eller aktivitetsersättning. I propositionen angavs bl.a. att det förhållandet att många försäkrade uppbar sjukpenning trots att de i själva verket uppfyllde förutsättningarna för sjuk- eller aktivitetsersättning inte kunde accepteras. Det var av flera skäl viktigt, bl.a. för att få till stånd adekvata rehabiliteringsåtgärder, att de försäkrade fick rätt ersättning från socialförsäkringen såväl till belopp som till ersättningsslag. Åtgärder måste därför vidtas för att komma till rätta med detta missförhållande. De stora skillnaderna i försäkringskassornas handläggning av de långa sjukfallen var ett problem från försäkringsrättslig synpunkt som riskerade att undergräva tilltron till försäkringen. Utskottet anförde att en prövning enligt förslaget inte fick leda till att människor slentrianmässigt överfördes från sjukpenning till aktivitets- eller sjukersättning. Det var inte rimligt att personer t.ex. i åldern eller ännu yngre förklarades så arbetsoförmögna att sjukersättning för resten av livet var det enda alternativet. Detta var särskilt allvarligt eftersom ett beslut om sjukersättning innebar att aktiva rehabiliteringsåtgärder inte längre sattes in. Utskottet ansåg det emellertid inte heller rimligt att personer år fortsatte att uppbära sjukpenning trots att de uppfyllde villkoren för rätt till sjuk- eller aktivitetsersättning, utan att det var viktigt att de försäkrade fick rätt ersättning såväl till belopp som ersättningsslag. Utskottet betonade dock, i likhet med regeringen, att alla möjligheter till rehabilitering måste vara uttömda innan sjuk- eller aktivitetsersättning kan beviljas. Med hänsyn härtill tillstyrkte utskottet regeringens förslag. Utskottet, som vidhöll sitt ställningstagande i betänkande 2004/05:SfU1, finner inte skäl att nu göra någon annan bedömning. Utskottet avstyrker med det anförda motion So547 yrkande 7. Beträffande möjligheterna att få studera med bibehållen sjuk- eller aktivitetsersättning finns det inga formella hinder för eller begränsningar mot detta. Studier som är av den omfattningen som yrkesverksamma utför på sin fritid skall inte föranleda att rätten till förmånen ifrågasätts. För den som har hel aktivitets- och sjukersättning finns även ett utrymme för en mindre arbetsförmåga, den s.k. åttondelen.En förutsättning för att skall dra in eller minska sjuk- och aktivitetsersättning är även att arbetsförmågan väsentligt har förbättrats. Bedrivna studier av viss omfattning kan således medföra att frågan om den fortsatta rätten till sjuk- eller aktivitetsersättning utreds och prövas på nytt. Regeringen har uttalat att vilande sjuk- eller aktivitetsersättning även bör kunna komma ifråga vid studier. Utskottet kan inte ställa sig bakom regler om att studier generellt skall få bedrivas med bibehållen ersättning. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Kr214 och Ub381 yrkande 2 i denna del. Beträffande frågan om att samordna studiestöd på deltid med partiell sjuk- eller aktivitetsersättning bör regeringens utredning avseende studier på deltid vid deltidssjukskrivning avvaktas. Med det anförda avstyrks motion Sf344 i denna del. Vad avser frågan om flexibla ersättningsnivåer hänvisar utskottet till vad utskottet ovan anfört om frågans komplexitet under anslaget 19:1. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf277 och Sf356 i denna del. För personer som efter att ha uppburit t.ex. sjukersättning ställer sig till arbetsmarknadens förfogande kan, om personen i fråga inte kommer in på arbetsmarknaden, problem uppstå i form av att denne inte är berättigad till arbetslöshetsersättning. Reglerna inom arbetsmarknadsområdet är inte anpassade till den situation som en person som haft sjukersättning kan ställas inför vid återgång, helt eller delvis, till arbetsmarknaden när denne väntar på att få ett arbete eller en arbetsmarknadsåtgärd. Utskottet anser att det är viktigt att återgång i arbete inte försvåras för personer som har haft sjukersättning. Utskottet noterar att i den aktuella situationen har den försäkrade rätt till en SGI med utgångspunkt från den SGI denne skulle haft innan han eller hon uppbar aktivitets- eller sjukersättning. Utskottet förutsätter, liksom i betänkande 2004/05:SfU1, att regeringen i övrigt överväger frågan. Motionerna Sf384 yrkande 6 i denna del och A368 yrkande 19 får därmed anses tillgodosedda och avstyrks. Regeringen har i proposition 2000/01:96 Sjukersättning och aktivitetsersättning i stället för förtidspension anfört att förslaget att endast den som är försäkrad för försäkringsfallet skall tillhöra den skyddade personkretsen, medför att personer som är arbetsoförmögna på grund av sjukdom eller funktionshinder redan när de bosätter sig i inte har rätt till garantiersättning. Vidare har anförts i propositionen att såväl regeringen som riksdag dock har ansett att det är angeläget att staten tar ansvar för försörjningen av de personer som uppfyller de medicinska kriterierna och varaktighetskriterierna för rätt till förtidspension, men som inte har rätt till sjuk- eller aktivitetsersättning eller endast en låg sådan på grund av kraven på viss försäkringstid. Regeringen utreder frågan om ersättning till denna grupp och avser att återkomma till i frågan. Utskottet noterar att försörjningsfrågan för dem som har fyllt och som inte har kvalificerat sig för en pension som ger tillräcklig försörjning har lösts genom ett äldreförsörjningsstöd som inrättats fr.o.m. . Regeringen uttalade i proposition 2000/01:136, som låg till grund för denna lagstiftning, att beträffande den grupp invandrare som uppfyller de medicinska kraven för förtidspension, men som inte uppfyller bosättningskravet och också kan bli långvarigt beroende av försörjningsstöd, så är de per definition i förvärvsaktiv ålder. De skiljer sig därför som grupp från dem , vilka i princip lämnat förvärvsaktiv ålder. Att generellt utvidga äldreförsörjningsstödet till denna grupp är därför ett principiellt större steg. Hur försörjningen för denna grupp skall lösas bör därför enligt regeringens uppfattning beredas vidare. Utskottet uttalade i betänkande 2004/05:SfU1 att det var angeläget att regeringen lämnade ett förslag i den nu aktuella frågan. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande. Med det anförda är motion Sf239 tillgodosedd och avstyrks. Vad avser frågan om aktivitets- och sjukersättning för en person som är intagen i kriminalvårdsanstalt m.m. inträffar vissa av de minskade levnadsomkostnader som uppkommer under intagningen med viss eftersläpning. Det är därför rimligt att den intagne ges möjlighet att ställa om sin ekonomi innan förmånen tillfälligt dras in. Vid frigivningen kan den intagne också förväntas ha vissa initialkostnader. Utskottet finner därför inte anledning att föreslå någon ändring av aktuella tider för vilka ersättning kan utges. Motion Sf208 yrkande 2 avstyrks därmed. Beträffande själva rätten till aktivitets- och sjukersättning gäller samma regler för alla och således oavsett om den försäkrade är intagen i anstalt m.m. eller inte. Utskottet har ingen annan uppfattning i denna fråga. Motion Sf208 yrkande 1 avstyrks därmed. Enligt utskottets mening måste ambitionen fortsättningsvis vara att förbättra för dem med de lägsta inkomsterna inom aktivitets- och sjukersättningen. saknas dock ekonomiskt utrymme för att genomföra någon förbättring i bostadstillägget för personer med aktivitets- och sjukersättning. Den förväntade utvecklingen mot en fortsatt successiv ökning av antalet aktivitets- och sjukersättningar är otillfredsställande. Antalet nybeviljade aktivitets- och sjukersättningar minskar dock. Eftersom både korta och långa sjukfall minskar kommer antalet nybeviljade aktivitets- och sjukersättningar att minska ytterligare. Utskottet noterar att minskar dessa ersättningar fortare än vad som har prognostiserats. Den nya socialförsäkringsadministrationen, den förstärkta sjukskrivningsprocessen, förväntad ökad aktivitet och samverkan inom rehabiliteringsområdet, de ökade ekonomiska drivkrafterna samt förstärkta efterkontrollinsatser bedömer utskottet kommer att få positiva effekter vad gäller antalet aktivitets- och sjukersättningar, även om det kan ta . Utskottet har inte något att erinra mot regeringens förslag till medelsanvisning till anslaget 19:2. Utskottet tillstyrker därmed regeringens förslag och avstyrker motionerna Sf425 yrkandena 5 och 8 i denna del, Sf426 yrkande 1 i denna del, Sf332 yrkande 2, Sf382 yrkande 10, Sf360 yrkande 1 i denna del, Sf384 yrkande 5, Sf428 yrkandena 8, 9, 14 i denna del, 21 och 25 i denna del, Sf405 i denna del och Sf335 yrkandena 19 och 20. styrelses framställning angående styrningen inom området sjuk- och aktivitetsersättning Utskottets förslag i korthet bör avslå styrelses framställning angående sjuk- och aktivitetsersättning. bör vidare avslå motionsyrkanden bl.a. om styrning av rehabiliteringen och tak för ersättningar för dem som uppbär sjuk- och aktivitetsersättningar. Jämför reservationerna 59 (m, fp, kd, c) och 60 (m). har granskat regeringens och åtgärder inom området sjuk- och aktivitetsersättning (tidigare förtidspension). Resultatet har presenterats i granskningsrapporten utan återvändo (RiR 2005:14). Med anledning av granskningen har överlämnat en framställning till . I framställningen (2005/06:RRS8) anförs sammanfattningsvis följande. Det är en mycket liten del av dem som mottar sjuk- och aktivitetsersättning som återgår till arbete - enligt den beräkning som gjorts av för . Granskningen visar också, enligt , att alltför lite har gjorts av regering och ansvariga myndigheter för att underlätta och stimulera återgång till arbete för personer som mottar sjuk- och aktivitetsersättning. föreslår därför tillkännagivanden om att regeringen tar initiativ till att utforma en strategi för omprövning av sjukersättning som baseras på beslut , med särskild inriktning på yngre personer, att regeringen redovisar vilka åtgärder som har vidtagits av för att stimulera återgång till arbete för personer som mottar sjuk- och aktivitetsersättning samt att regeringen för redovisar utflödet ur sjuk- och aktivitetsersättning genom återgång till arbete. I motion Sf6 av Per m.fl. (m) begärs olika tillkännagivanden. Motionärerna anser i yrkande 1 att det behövs en uppstramning av styrningen av rehabiliteringen både med avseende på berättigade personer och åtgärder. I motionens yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att det måste löna sig att arbeta jämfört med att försörja sig mer på bidrag och andra arbetsfria ersättningar. I motionens yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att ett tak för ersättningar till förtidspensionärer, som inkluderar kollektivavtalsbestämda ersättningar, bör övervägas. Taket bör utformas på ett liknande sätt som det tak som finns i sjukpenningen. I budgetpropositionen uttalas att iakttagelser i granskningsrapporten bl.a. har beaktats i arbetet med regeringens strategi för det fortsatta arbetet med att minska sjukfrånvaron. Som angivits ovan har regeringen uttalat att regeringen avser att ge i uppdrag att i samverkan med AMS vidta nya och förstärkta insatser för bl.a. försäkrade som uppbär tidsbegränsad aktivitets- och sjukersättning. Syftet är att samtliga sådana fall skall genomgås för att bl.a. säkerställa att rehabilitering eller andra åtgärder vidtas för att återföra den försäkrade till arbetslivet. Regeringen har vidare uttalat att en försäkrad som uppburit aktivitets- eller sjukersättning under bör få rätt att ha sin förmån vilande under tid med studier upp till längst 24 kalendermånader utan prövning av den sökandes arbetsförmåga. I budgetpropositionen anges vidare att en analys av utflödet från aktivitets- och sjukersättning visar att av ca 42 000 personer som lämnade dessa förmåner övergick ca 30 000 till ålderspension, ca 5 400 avled och drygt 5 000 återvände till arbetsmarknaden eller försörjdes på annat sätt. Regeringen anför att det dock krävs en bättre analys av utflödet vad gäller den sistnämnda gruppen. är således föremål för regeringens handläggning. Utskottet anser inte att det finns skäl för att nu göra några tillkännagivanden. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet styrelses förslag. Beträffande motionens yrkande 1 har utskottet ovan anfört att det inte finns skäl att nu föreslå att ta ställning i olika rehabiliteringsfrågor. När det gäller motionens yrkanden 2 och 3 anges i direktiven (2004:129) till utredningen om en översyn av socialförsäkringen bl.a. att det samlade försäkringsskyddet inte bör stimulera till ett överutnyttjande av den allmänna försäkringen eller försämra den allmänna försäkringens effektivitet. Det kan finnas skäl för att bättre samordna kompletterande ersättningar med socialförsäkringarnas regelverk. En utgångspunkt bör dock vara att parterna skall ha stor frihet att själva utforma försäkringsvillkoren. Med det anförda avstyrks motion Sf6. Utskottets förslag i korthet bör bifalla regeringens förslag om medelsanvisning till anslaget 19:3 Handikappersättningar. Vidare bör avslå motionsyrkanden om handikappersättningens nivå och variationer i bedömningen. Jämför reservation 61 (fp, kd, c). Enligt de bestämmelser som gäller fr.o.m. utges handikappersättning tidigast fr.o.m. juli månad det år den försäkrade fyller . För rätt till handikappersättning krävs att försäkrad för avsevärd tid fått sin funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han eller hon i sin dagliga livsföring behöver mer tidskrävande hjälp av annan eller behöver hjälp av annan för att förvärvsarbeta eller har betydande merutgifter på grund av sitt handikapp. Handikappersättning utbetalas med belopp som motsvarar , eller av prisbasbeloppet, alltefter hjälpbehovets omfattning eller merutgifternas storlek. Den tid då det är möjligt att få handikappersättning utbetalat retroaktivt har fr.o.m. förkortats från . Antalet handikappersättningar har haft en långsamt ökande trend. En av förklaringarna till detta är demografisk. En annan förklaring är att det i de flesta åldersgrupper blir allt vanligare med handikappersättning, detta gäller både för kvinnor och män. I propositionen föreslås att för till anslaget 19:3 Handikappersättningar anvisar ett ramanslag på . m.fl. (kd) begär i motion So706 yrkande 6en övergripande utredning av handikappersättningen. Motionärerna anger att personer med omfattande rörelsehinder utsätts för en mycket noggrann individuell bedömning trots att merkostnaderna uppenbart är betydande. Lagstiftning och regelverk medför inte att den enskilde får ersättning för sina kostnader fullt ut. I motion Sf371 av och () begärs ett tillkännagivande om att reglerna för handikappersättningen och tillämpningen av dem bör ses över. I motionen anförs att merkostnaderna för den enskilde ökat stadigt och en rad subventioner tagits bort som nivåerna ligger still. Det krävs därför en justering av dagens nivåer. Bedömningen i enskilda ärenden blir dessutom allt hårdare och variationerna är också stora. () anför i motion Sf355 att en översyn behöver göras av reglerna för och tillämpningen av handikappersättningen. Motionären anser att dagens nivåer bör ändras till , , och av prisbasbeloppet för att bättre motsvara de faktiska merkostnader som den enskilde har. Det finns stora variationer i bedömningen av rätten till handikappersättning. de () vill i motion Sf206 att regeringen utreder en steglös och därmed individanpassad handikappersättning med en nedre gräns på t.ex. av prisbasbeloppet. Även i motion So364 av m.fl. (mp) yrkande 22 begärs en översyn av reglerna för och tillämpningen av handikappersättningen. Motionärerna anger att variationerna i bedömningen av rätten till handikappersättning är stora i landet. Några subventioner har försvunnit och ersättningen har minskats. Bedömningen är mycket hård och avslag på självklara kostnader blir allt vanligare. I motion Sf363 av () begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga andra ersättningsnivåer än de nuvarande. Regeringens förslag till medelsanvisning till anslaget 19:3 har inte föranlett några motionsyrkanden. Utskottet tillstyrker förslaget. Utskottet anser att det finns indikationer på att handikappersättning inte fullt ut fyller sitt syfte och anser därför att regeringen bör överväga attutreda frågan. När det gäller motionsyrkandena anser utskottet inte att det nu är aktuellt med en allmän översyn av handikappersättningen eller om att överväga andra nivåer i förmånen. Beträffande frågan om bristande enhetlighet i bedömningar i olika delar av landet, vill utskottet peka på att ett av syftena med att skapa den nya fr.o.m. har varit att åstadkomma en bättre enhetlighet i besluten och skapa en ökad rättssäkerhet inom socialförsäkringsadministrationen. Med det anförda får motionerna Sf206, Sf355, Sf363, Sf371, So364 yrkande 22 och So706 yrkande 6 anses delvis tillgodosedda och avstyrks. Utskottets förslag i korthet bör bifalla regeringens förslag om medelsanvisning till anslaget 19:4 Arbetsskadeersättningar m.m. Därmed bör avslå motionsyrkande om annan medelsanvisning för anslaget. bör vidare avslå motionsyrkanden om bl.a. en riskdifferentierad arbetsskadeförsäkring, överförande av arbetssjukdomar till sjukförsäkringen och färdolycksfall till trafikförsäkringen, ändrade bevisregler, privatisering, analys ur ett könsperspektiv, regional förankring samt godkännande av elöverkänslighet som arbetsskada. Jämför reservationerna 62 (m), 63 (kd), 64 (v, c, mp) och 65 (v). Den som förvärvsarbetar här i riket är enligt socialförsäkringslagen (1999:799) försäkrad för arbetsskada. Detsamma gäller den som genomgår utbildning i den mån utbildningen är förenad med särskild risk för arbetsskada. Lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF) omfattar skador till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. Även olycksfall vid färd till och från arbetet räknas som olycksfall i arbetet, om färden föranleddes av och stod i nära samband med arbetet. Reglerna för ersättning enligt LAF genomgick omfattande förändringar . höjdes beviskravet vid prövning av en arbetsskada, och slopades rätten till arbetsskadesjukpenning för den som är försäkrad enligt AFL. har beslutat om flera ändringar i arbetsskadeförsäkringen (prop. 2001/02:81, bet. 2001/02:SfU10, rskr. 2001/02:213) bl.a. i syfte att erhålla en mer rättvis och jämställd försäkring. Beviskravet har sänkts för skador som inträffar eller . Vid en helhetsbedömning skall en skada anses ha uppkommit av ett olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet om övervägande skäl talar för det. För den som ådragit sig en arbetsskada utges i regel endast ersättning i form av arbetsskadelivränta. Enligt bestämmelser som gäller från utges livränta om nedsättningen av arbetsförmågan är varaktig eller kan antas bestå under . Ersättningen skall i princip utgöra skillnaden mellan den inkomst som den försäkrade haft som oskadad och den inkomst som han eller hon trots skadan kan beräknas få. Livräntan ersätter en årlig inkomstförlust upp till 7,5 prisbasbelopp. Livräntan, som tidigare räknats om med förändringarna i prisbasbeloppet, skall för personer födda eller senare räknas om med ett tal som motsvarar hälften av inkomstindexets reala förändring med tillägg för inkomstindexets hela prisförändring. Därtill har den som fått sin skada godkänd som arbetsskada fr.o.m. även fått rätt till kompensation för det inkomstbortfall som systemet med karensdag medför. Ersättning utges , om inte den försäkrade visar att inkomstbortfall har uppstått . gäller nya bestämmelser för fastställande av livränteunderlaget. Det finns flera faktorer som påverkar kostnadsutvecklingen inom arbetsskadeförsäkringen. På bör ett hälsosammare arbetsliv och att människors arbetsförmåga tas till vara på ett bättre sätt leda till minskade kostnader inom arbetsskadeförsäkringen. gäller även nya bestämmelser för fastställande av livränteunderlaget som också innebär en kostnadsminskning. Den nya bevisregeln som förväntas leda till att en större andel av ansökningarna om arbetsskadelivränta beviljas kommer inte att påverka kostnadsutvecklingen i någon större utsträckning då de flesta ärenden som prövas alltjämt kommer att prövas enligt den tidigare mer restriktiva bevisregeln. Regeringens bedömning är att kostnaderna för arbetsskadeförsäkringen kommer att öka något . I propositionen föreslås att för till anslaget 19:4 Arbetsskadeersättningar m.m. anvisar ett ramanslag på . I motion Sf360 av m.fl. (fp) yrkande 1 i denna del begärs att anvisar mindre än vad regeringen föreslagit. Arbetsolycksfall som inträffar efter bör betalas av arbetsgivarna genom en obligatorisk försäkring. I motion Sf299 av Per m.fl. (m) yrkandena 1-5 begärs dels förslag om en riskdifferentierad arbetsskadeförsäkring där arbetsgivaren i lag åläggs att teckna en fullständig försäkring för arbetsolyckor, dels en utredning om övergångslösning från en offentlig arbetsskadeförsäkring till ett arbetsskadeobligatorium för arbetsgivare. Vidare begärs tillkännagivanden om att arbetsolycksfall skall skiljas från arbetssjukdomar och de senare överföras till sjukförsäkringen, att färdolycksfall lyfts över till trafikförsäkringen samt att bevisreglerna i arbetsskadeförsäkringen återgår till lagstiftning. m.fl. (kd) anser i motion Sf345 att regeringen bör utreda konsekvenserna av att privatisera arbetsskadeförsäkringen. Arbetsskadeförsäkringen bör enligt motionärerna överföras till arbetsmarknadens parter i form av en obligatorisk tilläggsförsäkring vid arbetsskada med differentierade . I motion Sf280 av m.fl. (v) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att bör få i uppdrag att analysera uppbyggnad och handläggning av arbetsskadeförsäkringen ur ett könsperspektiv. Motionärerna anför att förändringen 2002 syftade till att rätta till könsskillnader men att önskat resultat inte verkar ha uppnåtts.