bet · GS01JUU19 · 2005-06-02 00:00:00 — De försöker genom ord och gärningar - och iblandbeväpnade med olika slags farliga vapen och tillhyggen - provocerapoliserna just för att bringa dem ur balans. Utredaren anför vidare har tagit allvarligt på vad som har framkommit om att det händeratt polismän under tjänstgöring visar olämpliga attityder och har tagitupp denna fråga med och med chefer på olika plan inompolisväsendet. Enligt utredarens mening torde det inte finnas någraavgörande brister i grundutbildningen av poliser när det gällerattitydfrågor och etik. Inte heller torde saken vara ett rekryteringsproblem.Frågorna måste snarare uppmärksammas och kontinuerligt diskuteras utepå polismyndigheterna. De bör löpande beaktas bl.a. vid ställningstagandeni frågor om vidareutbildning av olika slag. Ledningen inom polismyndigheternahar här ett stort ansvar. Men även en polisman som för befäl vid ettvisst uppdrag har ett ansvar för att honom underställda poliser uppträderpå ett lämpligt sätt. I promemorian anges vidare att det entydigaintrycket givits att man inom polismyndigheterna behandlar frågorna omattityder och etik inom polisen med stor respekt. Utredaren har vidsina besök kunnat iaktta att polischefer ser som sin uppgift att självafölja upp vad som händer när en anmälan om att en polisman har uppträttpå ett oacceptabelt sätt inkommer. Mer eller mindre regelbundnadiskussioner förekommer på personalmöten inom myndigheterna och frågornatas även upp vid länspolismästarmöten m.m. Mot angiven bakgrund ansesdet i promemorian inte vara motiverat med något särskilt åtgärdsförslagi fråga om attityder och etik hos enskilda polismän (s. 9 f.).Regeringen inrättade ett etiskt råd vid Rikspolisstyrelsen.Till ordförande i rådet har förre justitiekanslern utsetts.Rådet skall belysa principiella frågor där integritetsaspekten är viktigoch frågor som rör utrustning och arbetsmetoder inom polisen. I februari2005 gav rikspolischefen det i uppdrag att överväga frågorom polisens utrustning och användning av särskilda hjälpmedel vidvåldsanvändningen. Det ankommer således på att avgöravilka frågor som det skall behandla (fr. 2004/05:1337, fr.2004/05:392). Utskottet har inhämtat att rådet har som målsättning attmed anledning av uppdraget överlämna ett övervägande . Något ytterligare uppdrag har ännu inte överlämnats tilldet etiska rådet.Utskottet har tidigare särskilt betonat vikten av att samtliga polisermed viss regelbundenhet deltar i utbildningar som rör etikfrågor föratt ytterligare förstärka allmänhetens förtroende för polisen (bet.2002/03:JuU9 s. 11).Utskottet har inhämtat att har utbildningför präster, pastorer och diakoner vid , Missionsförbundetoch även bedrivits i regi.Utbildningen omfattar ett flertal ämnen, bl.a. polisens arbetsvillkor,organisation, psykosocialt omhändertagande m.m. Utbildningen pågår med mellanliggande praktik vid en polismyndighet. Hitintillshar ett 80-tal personer från olika trossamfund genomgått utbildningen.Ett stort antal polismyndigheter har kommit överens om samarbete medde präster, pastorer och diakoner som genomgått utbildning.Det är upp till de enskilda polismyndigheterna och de olika trossamfundenatt närmare komma överens om hur man vill att engagemanget skall utformas.En "polispräst", "-pastor" eller "-diakon" kan ha många uppdrag förpolisen. Det kan handla om att vara stödperson åt polisanställda närett dödsbud lämnas, bistå som samtalsstöd eller medverka i utbildningsinsatser,t.ex. etikutbildning.Utskottet vill när det gäller frågan om etikutbildning för poliseråterigen framhålla vikten av att samtliga poliser med viss regelbundenhetdeltar i utbildning som rör etikfrågor. Utskottet kan konstatera attsådan utbildning också i relativt stor omfattning bedrivs ute påpolismyndigheterna. Utbildning i etik och moral är därtill redan obligatoriskpå grundutbildningen för poliser och några avgörande brister i dettahänseende har nämnda utredning inte kunnat identifiera. Utskottetär mot bakgrund av att den ovan redovisade promemorian Om strukturellabrister inom polisen ännu bereds inte berett att förorda en parlamentarisktsammansatt kommitté i syfte att utreda frågan om attityder inom polisen.Vad gäller frågan om "polispräster", "-pastorer" och "-diakoner" kankonstateras att utbildning för intresserade knutna till vissa religiösasamfund bedrivs regelbundet och lokala överenskommelser finns om att tahär aktuella tjänster i anspråk hos ett stort antal polismyndigheter.Utskottet kan inte finna annat än att den rådande ordningen rörandepolispräster fungerar väl. Något behov av att därutöver även införareligionskunskap i grundutbildningen för poliser kan utskottet inte se.Motionerna Ju324 och Ju325 samt motionerna Ju262 och Ju350 i nu behandladedelar bör därför avslås.Brottsmisstänkta poliserI motion Ju371 (m) begärs att brottsmisstänkta poliser skall stängas avfrån tjänstgöring. I motion Ju501 (fp) föreslås att förundersökningarrörande brottsmisstänka poliser skall handhas av en friståendebrottsutredningsenhet som organisatoriskt är placerad under Justitiekanslern.Brottsutredningar mot anställda inom polis- och åklagarväsendena är organiserade enligt följande. Av 22 § lagen (1994:260) om offentliganställning () framgår att en arbetsgivare under vissa förutsättningarär skyldig att göra en åtalsanmälan mot en arbetstagare som är skäligenmisstänkt för att i sin anställning ha begått brott. I finns dessutombestämmelser om tjänsteförseelser och disciplinpåföljder. Regleringeni gäller även för arbetstagare inom polisen och åklagarväsendet.För dessa gäller dessutom särskilda bestämmelser om skyldighet att anmälaeller utreda fel som begåtts i tjänsten. I 5 kap. polisförordningen(1998:1558) finns särskilda bestämmelser om handläggningen av anmälningarmot anställda inom polisen. Huvudregeln är att en sådan anmälan omedelbartskall överlämnas till åklagare för prövning av om en förundersökningskall inledas eller inte. Detsamma gäller om en person har skadats,antingen genom något som en anställd inom polisen gjort i tjänsten ellerunder tid som personen vistats i polisarrest, under förutsättning attskadan är allvarlig. Själva utredningsarbetet, som leds av åklagare,utförs huvudsakligen vid polismyndigheternas internutredningsenheter.Rikspolisstyrelsen har utfärdat föreskrifter och allmänna råd omhandläggningen av anmälningar mot anställda inom polisen (RPSFS 2000:19,FAP 403-2). När det gäller handläggningen av anmälningar mot bl.a.åklagare har riksåklagaren utfärdat föreskrifter (RÅFS 1996:1). För enmer utförlig redogörelse kan hänvisas till betänkandet Förstärkt granskningav polis och åklagare (2003:41).En särskild utredare har fått i uppdrag att bl.a. analysera regleringen,organisationen och handläggningsrutinerna för brottsanmälningar motanställda inom polisen och mot åklagare, det s.k. internutredningsförfarandet.Uppdraget skall redovisas (dir. 2004:180).Utskottet har inhämtat att det i pågår ett arbetemed ett utredningsdirektiv om avstängning av offentligt anställda frånarbetsplatser.Utskottet finner inte anledning att föregripa vare sig den pågåendeeller den planerade utredningen. Utskottet avstyrker motion Ju371 ochmotion Ju501 i nu behandlad del.Polisens arbetsmetoder m.m.Utskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlar utskottet motionsyrkanden rörande olikapolisiära metoder såsom nolltolerans m.m. Vidare behandlas motionsyrkandenrörande användningen av handfängsel vid transporter, organisationsfrågor,arbetsmiljöfrågor, polisens utrustning, polisens möjligheter att arbetamed digitala fotografier och beslutanderätten över beredskapspolisen.Utskottetföreslår, bl.a. med hänvisning till vidtagna åtgärder och pågåendeberedningsarbete, att motionsyrkandena avslås.Jämför reservationerna 9-19.Polisens arbetsmetoderEtt antal motioner har väckts som rör polisens arbetsmetoder. I motionJu272 (m) anförs att effektivare polisiära metoder med förebild frånNew bör införas, bl.a. bör polisen i ökad utsträckning patrullerapå gatorna. I motion Ju474 (fp, m, kd, c) begärs att länskall bli försökslän för den s.k. New York-modellen (nolltolerans). Imotion Ju489 (c) anförs att polisen bör förändra sina arbetsmetoder ochövergå till nolltolerans.Inom New York-polisen används en arbetsmetod, s.k. nolltolerans, som påsenare år uppmärksammats i . Nolltolerans innebär i korthet attpolisen med kraft bekämpar alla brott, hur bagatellartade de än är,liksom allt som kan betraktas som ordningsproblem. Grundtanken är attdet finns ett samband mellan oordning och brottslighet samt att mindrebrott föder grövre brott.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden liknande de nu aktuellaom nolltolerans. I samband med att utskottet behandlade regeringensbudgetproposition för anförde utskottet att det närmast ärsjälvklart att erfarenheterna från inte går att direkt överföratill . Där fanns emellertid en del intressanta tankegångar somsäkerligen skulle komma att påverka polisarbetet också här. Utskottetansåg dock att frågan knappast lämpade sig för generella uttalanden iden ena eller andra riktningen (bet. 1997/98:JuU1 s. 31). När utskottetsenast behandlade denna fråga vidhöll utskottet sintidigare uttalade inställning, nämligen att frågan inte lämpar sig förgenerella uttalanden (bet. 2003/04:JuU15 s. 12 f.).Utskottet är alltjämt av denna uppfattning, och utskottet förslår attriksdagen avslår motion Ju272 och motionerna Ju474 och Ju489 i nubehandlade delar.HandfängselI motion Ju380 (m) begärs att det skall bli tillåtet för polisen att ivåldsförebyggande syfte använda handfängsel i samband med transporterav omhändertagna och frihetsberövade personer.I 15 § lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl.föreskrivs att den häktade får beläggas med fängsel under transport omdet är nödvändigt av säkerhetsskäl. Av hänvisningar i 23 § samma lagoch i 10 a § polislagen (1984:387) följer att motsvarande regel ävengäller för bl.a. anhållna respektive när polisman omhändertar eller påannat sätt inskränker någons rörelsefrihet.Justitieombudsmannen () har i några avgöranden uttalat sig om polisensmöjligheter att använda handfängsel. JO har framhållit att det krävsatt det föreligger någon specifik omständighet som medför att en sådanåtgärd framstår som nödvändig av säkerhetsskäl och att lagstiftningeninte medger att handfängsel regelmässigt används vid transport avomhändertagna personer. Användande av fängsel måste således grundas på enbedömning i varje enskilt fall.Frågan om polisens användning av handfängsel vid transport i våldsförebyggandesyfte har behandlats tidigare av utskottet, varvid utskottet inteuteslutit att användning av handfängsel som motionären hävdar skulle haen förebyggande effekt. Utskottet menade emellertid att det mot dettamåste vägas att det är fråga om en integritetskränkande behandling somi många fall är helt onödig. Utskottet ansåg mot den bakgrunden att detinte fanns skäl att initiera en lagändring (bet. 2000/01:JuU11 s. 24).Utskottet ser inte skäl att nu frångå sin tidigare redovisade inställningi frågan. Motion Ju380 avstyrks.OrganisationsfrågorI motion Ju501 (fp) begärs att en ny nationell underrättelseenhet skapas.Vidare efterfrågas en samordnad operativ och taktisk ledning inompolisväsendet såväl inom och mellan polismyndigheterna som mellan denöppna polisen och Säkerhetspolisen.I motion Ju486 (fp) begärs att en avdelning för Internetrelateradbrottslighet inrättas centralt vid Rikspolisstyrelsen.I motion Ju308 (kd) efterfrågas bl.a. en bättre samordning mellanRikspolisstyrelsen och polismyndigheterna vid upphandling av lämnade sitt slutbetänkande 2001 i januari2003 (SOU 2002:122). Kommittén anförde bl.a. att det i samband medinsatsen i fanns brister i polisens samordning,utbildning och utrustning. hade dock redan föreöverlämnandet av betänkande identifierat flera av debrister som kommittén redovisar, t.ex. inom ramen för det arbete somsedan år 2002 bedrivs inom polisorganisationen under benämningen Ennationell polis. Det är ett förändrings- och utvecklingsarbete som berörhela polisverksamheten och som utgår från ett nationellt helhetsperspektivpå verksamheten. Grundtanken är att polisens sammanlagda resurser ochsamlade kompetens skall ses som gemensamma. Det operativa polisarbetetskall även fortsättningsvis huvudsakligen bedrivas lokalt, men med ettökat samarbete över geografiska och organisatoriska gränser. Exempel påfrågor som ingår i En nationell polis är följande: nationellt kontaktcentrummed ett gemensamt telefonnummer till polisen, ekonomi- ochpersonaladministration,utbildning och kompetensutveckling, gemensamma kommunikationscentraler,utredningsverksamhet, trafikpolisverksamhet, bombskyddsverksamhet ochtaktikutveckling. har det övergripande ansvaret förEn nationell polis, men det egentliga utvecklings- och förändringsarbetetutförs vid de polismyndigheter och på de arbetsenheter som normalt haransvaret. Ett antal områden inom En nationell polis har redan genomförts.Här handlar det exempelvis om gemensam drift- och teknikorganisationinom IT-området, kriminalunderrättelseverksamhet, kriminalteknik ochsjöpolisverksamhet (prop. 2004/05:1 utg.omr. 4 s. 127).Utskottet uttalade i samband med behandlingen av budgetpropositionenför sitt stöd för grundtanken bakom det arbete som bedrivs inomramen för En nationell polis, dvs. att polisens sammanlagda resurseroch samlade kompetens skall ses som gemensamma samt att det operativapolisarbetet skall bedrivas huvudsakligen lokalt (bet. 2004/05:JuU1 s.41).Rikskriminalpolisens IT-brottsrotel bildades och har 19anställda. Roteln handlägger ärenden kopplade till IT-brott och bistårpolismyndigheterna i dessa frågor.Utskottet vidhåller sitt tidigare lämnade stöd till det arbete sombedrivs inom ramen för En nationell polis, ett arbete som till storadelar kan sägas omfattas av motionsönskemålen. I avvaktan på resultatetav det arbete som pågår inom En nationell polis ser utskottet därföringen anledning att uttala sig till förmån för motionsönskemålen. Närdet gäller IT-relaterad brottslighet finns det som framgått ensärskild rotel vid . Utskottet föreslår att riksdagenavslår motion Ju308 och motionerna Ju486 och Ju501 i nu behandlade delar.PolisstyrelsernaI motion Ju465 (kd) begärs en utvärdering av hur polisstyrelsernafungerar i den nya polisorganisationen. Motionärerna ställer sig tveksammatill polisstyrelsens reella möjligheter att genomföra polismyndighetensverksamhetsplan.Grundläggande bestämmelser om polisens organisation finns i polislagen(1984:387). Varje län utgör ett polisdistrikt. Inom varje län finns enpolismyndighet som ansvarar för polisverksamheten (4 §). För ledningenav polismyndigheten finns en polisstyrelse. Den består avmyndighetens chef och det antal övriga ledamöter som regeringen bestämmer.Regeringen utser de ledamöter som utöver polischefen skall ingå istyrelsen (5 §). I storstadsområdena liksom i , , ,, och är antalet ledamöter 13.I finns 7 ledamöter. I övriga styrelser ärantalet ledamöter 11.I den utredning som ligger till grund för polisväsendets styrsystem(Styrningen av polisen, SOU 1998:74 s. 79 f.) framhölls bl.a. att kravetpå inflytande och insyn från lekmän gör sig gällande särskilt starktmed hänsyn till den betydelse som polisen har för medborgarna. Här tänkteutredningen bl.a. på polisens befogenheter att utöva tvång. Utredningenansåg att polisstyrelsen bör ha uppgifter av övergripande natur.Polismyndighetens arbetsordning borde beslutas av polisstyrelsen. Vidareanfördes att polisstyrelsen borde åläggas den allmänna skyldigheten attse till att statsmakternas prioriteringar och riktlinjer får genomslagi polisarbetet, att verksamheten bedrivs effektivt och med iakttagandeav rättssäkerhetens krav samt att förvaltningen inom distriktet fungerarväl. Vidare anförde utredningen att polisstyrelsen bör utfärdabestämmelser i fråga om planering och uppföljning. I det sammanhangetnoterade utredningen att beslut i flertalet av de frågor som polisstyrelsenbör avgöra fattas genom beslut om verksamhetsplan, budget ochbudgetföreskrifter.Polisstyrelsernas uppgifter har sedermera reglerats i polisförordningen(1998:1558). I 3 kap. 1 § föreskrivs att polisstyrelsen särskilt skallse till att polisarbetet bedrivs i överensstämmelse med de prioriteringaroch riktlinjer som och regeringen lagt fast för polisverksamheten.I 3 kap. 2 § anges att polisstyrelsen bl.a. avgör viktiga frågor omplaneringen och inriktningen av verksamheten samt ekonomi.Utskottet behandlade yrkanden om polisstyrelserna och uttaladedå bl.a. att utskottet hade förståelse för att de av Rikspolisstyrelsenfördelade medlen till polismyndigheterna kunde upplevas som otillräckligaoch att svårigheter i olika avseenden kunde uppstå när det gäller attgöra prioriteringar. Dessa svårigheter kunde emellertid, enligt utskottet,inte tas till intäkt för att verksamheten i polisstyrelserna inte skullefungera som det var tänkt. Tvärtom visade den genomgång som utskottetsuppföljningsgrupp gjort att det i styrelserna förekom den typ av ärendensom regleringen på området tar upp. Det anförda uteslöt dock inte attdet kunde finnas skäl att utvärdera verksamheten (bet. 2000/01:JuU11s. 15 f.).Utskottet behandlade därefter frågor om polisens organisation i sambandmed behandlingen av budgeten för . Yrkandena avstyrktes medhänvisning till ett pågående arbete inom som syftadetill att förbättra resursutnyttjandet inom den befintliga organisationen(bet. 2002/03:JuU1 s. 37 f.).Utskottet behandlade senast liknande yrkanden om polisstyrelserna undervåren 2003. Utskottet inhämtade då att det nämnda arbetet avseendepolisens organisation alltjämt fortgick, med regelbundna avstämningarmellan och . När det arbetet ärfärdigt kunde det, om behov ansågs föreligga, bli aktuellt att titta påfrågan om en eventuell organisationsförändring. Motionsyrkandena avstyrktesmed hänvisning till att utskottet inte ville föregripa det arbete sompågick kring polisens organisation (bet. 2002/03:JuU9 s. 17 f.).Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är viktigt attpolisstyrelserna har reellt inflytande över verksamhetsplanens genomförande.Utskottet har tidigare inte uteslutit att en utvärdering av polisstyrelsernasverksamhet kan bli aktuell men valt att avvakta pågående arbete kringpolisens organisation. Utskottet utgår från att Justitiedepartementetäven fortsättningsvis noggrant följer arbetet i polisstyrelserna ochvid behov låter utvärdera deras verksamhet. Utskottet är för sin del idagsläget inte berett att föreslå en utvärdering av polisstyrelserna.Motion Ju465 avstyrks i här behandlad del.Arbetsmiljöfrågor m.m.I motionerna Ju350 (v), Ju465 (kd), Ju496 (m) och Ju501 (fp) begärsåtgärder för att förbättra arbetsmiljön inom polisen. I motionerna Ju465och Ju501 berörs bl.a. arbetstider, skiftarbete och en utvärdering avpolisens arbetstidsavtal. I motion Ju465 anförs även att det psykosocialaomhändertagandet inom polisen behöver utvecklas. I motion Ju350 påtalasbehovet av personalhandledning inom polisen. I motion Ju496 begärs enutredning om hot och våld mot poliser och andra anställda inom rättsväsendet.I samma motion påtalas även behovet av stöd åt poliser som arbetar iutsatta områden.Den totala sjukfrånvaron inom polisen minskar och var år 2004jämfört . Minskningen avser i förstahand långtidssjukfrånvaron och är tydlig för såväl poliser som övrigaanställda i organisationen. Sjukfrånvaron för kvinnor är fortfarandemarkant högre än för män. Skillnaden mellan män och kvinnor har dockutjämnats . Delaktighet vid förläggningen av arbetstiderökar successivt genom att alltfler poliser periodplanerar sin arbetstid(, ). Den fullgjorda övertiden inklusive mertidminskade och uppgick , vilketskall jämföras med 1 miljon timmar (Polisens årsredovisning2004 s. 60 f.). Det finns en stor skillnad mellan de olika polismyndigheternai hur stor mängd av arbetstiden som personalen får förlägga själv. Dennaomständighet tolkades i budgetpropositionen för så att det börfinns utrymme för en fortsatt kraftig ökning av andelen periodplaneradarbetstid (prop. 2004/05:1 utg.omr. 4 s. 122).Av Polisens årsredovisning 2004 (s. 63) framgår att flera polisgemensammautvecklingsprojekt inom arbetsmiljöområdet har genomförts under år 2004.Utvecklingsarbete har bl.a. bedrivits i fyra grupper med följandeinriktning: arbetsmiljöutbildning, rehabilitering och arbetsanpassning,arbetsskade- och tillbudshantering samt psykosocialt omhändertagande.Dessa grupper har redovisat förslag till långsiktiga utvecklingsplanerinom respektive område och prioriterat förslag där nationell enhetlighetkan vara av särskilt värde. Planerna skall ligga till grund för dearbetsmiljöinsatser som skall göras på nationell nivå ochpå längre sikt.Beträffande det psykosociala omhändertagandet har Rikspolisstyrelsenspersonalbyrå tagit fram en beskrivning av hur detta är organiseratinom polisen. Där framgår bl.a. att varje myndighet skall ha en lokalrutin för psykosocialt omhändertagande och att detta skall beaktas idet polistaktiska arbetet samt att tid skall avsättas för omhändertagandetsom en naturlig del i det polisiära arbetet och då särskilt vid planeringeninför större händelser. Personalbyrån vid svarar, pånationell nivå, för utbildning, samordning och erfarenhetsspridningangående psykosocialt omhändertagande.Brottsförebyggande rådet genomför en kartläggning av förekomsten avtrakasserier, hot, våld och annan otillåten påverkan mot personal inomrättsväsendet och inom andra tillsyns- och kontrollmyndigheter. Gärningarav mer allvarligt slag berörs, dvs. gärningar som dels utgör ettarbetsmiljöproblem, dels riskerar att påverka den enskildes myndighetsutövningoch därför även utgör ett hot mot rättsstatens funktionssätt. Resultatetav de empiriska undersökningarna samt förslag till brottsförebyggandeåtgärder kommer att presenteras i en rapport vid årsskiftet 2005/06(www.bra.se). I sammanhanget kan nämnas att Personsäkerhetsutredningeni lämnade sitt slutbetänkande Ett nationellt program ompersonsäkerhet (SOU 2004:1). I betänkandet föreslås bl.a. att det skallinföras ett nationellt program om personsäkerhet som regleras i ensärskild lag. Polisen föreslås få huvudansvaret för programmet. I förstahand är programmet tänkt att tillämpas beträffande bevispersoner sommedverkar i en förundersökning eller rättegång rörande grov ellerorganiserad brottslighet. Med bevispersoner avses målsägande och vittnenmen även misstänkta och tilltalade. Härutöver får programmet tillämpasbeträffande anställda inom rättsväsendet, t.ex. poliser, och derasnärstående.Utskottet har behandlat liknande yrkanden angående polisens arbetsmiljövid ett flertal tillfällen tidigare, bl.a. och (bet. 2001/02:JuU13 s. 19 f. och 2002/03:JuU9 s. 13 f.). Utskottet framhölldå bl.a. följande. Utskottet har självfallet inte någon annan uppfattningän motionärerna när det gäller vikten av en god arbetsmiljö. Arbetetsom polis innebär att risken att utsättas för våld, hot och kränkandeuttalanden är större än för andra yrkesgrupper. Det är därför av storvikt att frågor om arbetsmiljön inom polisen ständigt uppmärksammas.Som påpekades i de då aktuella motionerna hade ettflertal förändringar bidragit till en mer besvärlig situation. Här tänkteutskottet på de i och för sig nödvändiga neddragningarna av dencivilanställda personalen. Det svåra ekonomiska läget i flera kommuner hadeockså inneburit att det samlade sociala skyddsnätet blivit sämre, vilketkunde öka pressen på polispersonalen. Mot denna bakgrund - fortsatteutskottet - fanns det en risk att polisen inte till fullo klarar sinuppgift, något som i sin tur riskerar att urholka förtroendet förpolisens verksamhet. Enligt utskottet var det därför glädjande att åtgärdersom långsiktigt kan bidra till en bättre arbetsmiljö hade vidtagits. -Utskottet vidhöll sina tidigare yttranden när liknande yrkanden senastbehandlades (bet. 2003/04:JuU15 s. 32 f.).Utskottet vill när det gäller arbetsmiljön återigen framhålla vikten aven god arbetsmiljö.