bet · GS01JUU19 · 2005-06-02 00:00:00 — Utskottet ser vidare positivt på de åtgärder somvidtagits på arbetsmiljöområdet inklusive det psykosociala omhändertagandet.Åtgärderna synes också glädjande nog ha resulterat i en nedgång isjukfrånvaron inom polisen. Vad gäller motionsönskemålet som tar siktepå hot och våld mot poliser och andra inom rättsväsendet delar utskottetmotionärernas uppfattning att det är mycket allvarligt när rättsväsendetsföreträdare utsätts för hot och våld. Hot och våld för den enskilde ärinte minst ett allvarligt arbetsmiljöproblem och kan i sin förlängningutgöra ett hot mot rättsväsendets verksamhet. Utskottet välkomnar därförden kartläggning av trakasserier, hot, våld och annan otillåten påverkanmot anställda inom bl.a. rättsväsendet som har initierats av . Mot bakgrund av de åtgärder som vidtagits påarbetsmiljöområdet och det kartläggningsarbete som pågår rörande hot ochvåld mot anställda inom rättsväsendet ser utskottet inte något behov avatt föreslår några åtgärder med anledning av nu aktuellamotionsyrkanden. Utskottet föreslår att avslår motionerna Ju350,Ju465, Ju496 och Ju501 i nu behandlade delar.Polisens utrustningI motion Ju465 (kd) begärs att polisen skall få tillgång till alternativavapen såsom elpistol och pepparsprej. I motion Ju501 (fp) anförs attpolisens utrustning skall förbättras genom att de får tillgång till t.ex. skyddade fordon för att kunna upplösa demonstrationer. I motionJu501 anförs även att polisen bör förfoga över ett modernt och kraftfulltradiokommunikationssystem över hela Sverige.Utskottet har behandlat liknande yrkanden tidigare, nu senast i februari2004 (bet. 2003/04:JuU15 s. 33). Utskottet vidhöll då tidigare uttalandenom teknikstöd innebärande att specifika frågor om polisens utrustningär frågeställningar som det i första hand åligger polisen attbedöma.Utskottet har inte någon annan uppfattning och avstyrker bifalltill motionerna Ju465 och Ju501 i här behandlade delar.Digitala fotografierI motionerna Ju253 (s) och Ju416 (m) begärs att polisdatalagen (1998:622)ändras så att polisen kan arbeta med t.ex. digitala fotobanker, vilketnuvarande lagstiftning inte tillåter.Utskottet har inhämtat att en lagrådsremiss avseende olika polisregisterfrågorär planerad att avlämnas . En av de frågorsom behandlas i den kommande lagrådsremissen är polisens möjligheteratt på olika sätt arbeta med digitala fotografier.Utskottet vill inte föregripa det beredningsarbete som pågår kringpolisens möjligheter att arbeta med digitala fotografier. MotionernaJu253 och Ju416 avstyrks.BeredskapspolisenI motionerna Ju326 (kd) och Ju489 (c) begärs att beslutanderätten omatt kalla in den särskilda beredskapspolisen överflyttas från regeringentill Rikspolisstyrelsen.Bestämmelser om beredskapspolisen finns i förordningen (1986:616) omberedskapspolisen. Beredskapspoliser är totalförsvarspliktiga personersom tjänstgör i det civila försvaret med totalförsvarsplikt. Beredskapspoliserskall tjänstgöra vid polismyndigheter under höjd beredskap eller dåregeringen har beslutat om tjänstgöring enligt 4 kap. 8 § lagen (1994:1809)om totalförsvarsplikt. Vidare får det finnas beredskapspoliser vidpolismyndigheterna om samhället har utsatts för eller riskerar attutsättas för särskilt svåra och påfrestande situationer från ordnings-och säkerhetssynpunkt, under förutsättning att de har ingått avtal medRikspolisstyrelsen. Vid sådana förhållanden är alltså tjänstgöringengrundad på avtal och kan fullgöras även vid fredstida kriser. Regeringenbeslutar på framställan av om beredskapspoliser fårtas i anspråk i sådana situationer.Beredskapspolismännens huvudsakliga uppgift är att delta i sådanpolisverksamhet som har anknytning till befolkningsskydd och räddningstjänst,men de får tas i anspråk även för andra lämpliga polisuppgifter. Enberedskapspolis har i princip samma befogenheter och utrustning somandra poliser.Det finns två typer av beredskapspolis, allmän och särskild. finnsca 1 500 utbildade särskilda beredskapspoliser. Av dessa har 900-1 000ingått avtal med om tjänstgöring i fredstid. Denallmänna beredskapspolisen består av knappt 400 personer. Utbildningoch nyrekrytering av allmänna beredskapspoliser har upphört.Regeringen beslutade på ansökan av Polismyndigheteni att myndigheten fick ta särskilda beredskapspoliser ianspråk så länge behov förelåg, dock längst . Det var förstagången någonsin som regeringen fattade ett sådant beslut. Bakgrundentill polismyndighetens ansökan var det mycket allvarliga läget i länetefter stormen (dnr Ju2005/185/PO).Justitieministern gav en särskild utredare i uppdrag attbiträda departementet med att utreda frågan om en utökad användning avberedskapspolisen (dnr Ju2005/78/P). Uppdraget redovisades i en promemoriaden (dnr Ju2005/4576/PO). Promemorian behandlar bl.a. frågorom utökad möjlighet att inkalla beredskapspolisen, om rätten att fattabeslut om inkallandet samt om beredskapspolisens beväpning och organisationi övrigt. När det gäller frågan om rätten att fatta beslut om inkallandetföreslår utredaren att nuvarande bestämmelser ändras på så sätt attRikspolisstyrelsen får en rätt att kalla in kontraktsskrivna beredskapspoliseri fredstid vid sidan av att regeringen vid behov fortsatt kan fattasådana beslut.Utskottet behandlade liknande yrkanden under det föregående riksmötet.Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till att utskottet inteville föregripa den beredning som pågick inom (bet.2003/04:JuU15 s. 35 f.).Utskottet konstaterar att utredarens förslag rörande beslutanderättenöver den särskilda beredskapspolisen ligger väl i linje med motionsönskemålen.Utskottet vill inte föregripa det beredningsarbete som pågår inomJustitiedepartementet. Motion Ju326 och motion Ju489 i nu behandlad delavstyrks.VapenlagstiftningenUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlar utskottet motionsyrkanden rörande bl.a.åtgärder mot illegala vapen, tillståndskrav för ljuddämpare till vissajaktvapen och frågor kring förvaring av vapen. Utskottet föreslår, bl.a. med hänvisning till gällande regelverk och pågående beredning, attmotionsyrkandena avslås.Jämför reservationerna 20-23.Ett antal motioner har väckts som berör vapenlagstiftningen. I motionernaJu231 (kd), Ju243 (m), Ju329 (c), Ju352 (m) och Ju412 (fp) begärs olikaåtgärder för att minska tillgången på illegala vapen. I motionerna Ju231och Ju352 begärs straffskärpning för vapenbrott, och i den förstnämndamotionen föreslås även en redovisning av vidtagna åtgärder i denna fråga.Krav på att innehav av skjutvapen på allmän plats skall bedömas somgrovt vapenbrott framställs i motion Ju412. I motionerna Ju243 och Ju329begärs att en tillfällig vapenamnesti ånyo införs för att minska tillgångenpå illegala vapen.I motion Ju240 (m) begärs att ljuddämpare som reducerar ljudstyrkanfrån ett jaktvapen i klass 1 till skall betraktas somvapentillbehör och därmed undantas från tillståndskravet.En översyn av bestämmelserna om förvaring av vapen förordas i motionernaJu203 (m), Ju244 (c) och Ju284 (fp). I motion Ju203 framhålls attRikspolisstyrelsens senaste skärpning av föreskrifterna medfört betydandenegativa konsekvenser för föreningar och enskilda. Problemen med museersförvaring av vapen tas upp i motion Ju244. I motion Ju284 begärs attdet blir straffbart att bryta mot bestämmelserna om förvaring av vapen.Av 2 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) framgår att tillstånd krävs för attbl.a. inneha och föra in skjutvapen eller ammunition till . Detkrävs tillstånd även för innehav och användande av ljuddämpare tillvapen (1 kap. 3 § f). Huvudmän för museer kan under vissa förutsättningarmeddelas tillstånd att inneha skjutvapen (2 kap. 3 § c). En enskild fårmeddelas tillstånd att inneha ett skjutvapen endast om han kan visa atthan har behov av vapnet för ett godtagbart ändamål (2 kap. 4 §). Frågorom tillstånd enligt vapenlagen prövas av polismyndigheten i respektivelän (2 kap. 2 §). När skjutvapen inte används skall de förvaras isäkerhetsskåp eller i något annat lika säkert förvaringsutrymme (5 kap. 2 §).Med stöd av 9 kap. 1 § vapenförordningen (1996:70) meddelar Rikspolisstyrelsennärmare föreskrifter om hur skjutvapen och ammunition skall förvarasför att uppfylla bestämmelserna i 5 kap. 2 § vapenlagen (se RPSFS 2002:9,FAP 551-3, RPSFS 2002:5, FAP 556-1 och RPSFS 2005:4, FAP 556-2).Av 9 kap. 1 § vapenlagen följer att den som uppsåtligen innehar ettskjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ettskjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms förvapenbrott till fängelse i högst eller, om brottet är grovt, tillfängelse lägst och högst . Om gärningen har begåttsav oaktsamhet eller är ringa, döms till böter eller fängelse . Den som endast förvarar ett skjutvapen felaktigt gör siginte skyldig till något brott. Förvaring i strid med förvaringsbestämmelsernakan emellertid leda till att ett tillstånd att inneha vapen återkallas(6 kap. 1 §).Om någon frivilligt lämnar in skjutvapen eller ammunition till enpolismyndighet, får åtal mot denne för olovligt innehav av vapnet ellerammunitionen väckas endast om det är motiverat från allmän synpunkt (9kap. 7 §).Inom har en omfattande översyn av vapenlagstiftningengjorts. I departementspromemorian Förstärkt kontroll av vapen m.m. (Ds2004:32) lämnas ett antal förslag till ändringar i vapenlagen ochvapenförordningen. Ändringarna syftar i första hand till att förhindraatt vapen hamnar på den illegala marknaden, men också till att motverkamissbruk, olyckshändelser och brottslig verksamhet med legala vapen.För att förebygga hörselskador föreslås vidare att tillstånd tillljuddämpare för jaktvapen klass 1 och 2 där ljudet delvis reduceras skallkunna medges. föreslås ges en möjlighet att föreskrivaom en sådan lättnad vid tillståndsgivningen.Vidare har en särskild utredare i olika promemorior redovisat bl.a. enöversyn avseende de åtgärder som krävs för att skall kunnatillträda FN:s vapenprotokoll, transitregler rörande vapen gentemotDanmark, och samt skärpta vapenregler (dnr Ju2003/10202/P).I den sistnämnda promemorian föreslås, i syfte att förbättra kontrollenav skjutvapen som rör sig över gränser, att åläggsen uppgiftsskyldighet gentemot polisen beträffande skjutvapen som försin eller ut ur . Vidare föreslås bl.a. en skärpning av kraven ivapenlagen för att en sammanslutning för jakt och målskytte skall fåtillstånd att inneha skjutvapen. Utöver de nu gällande kraven på stabilitet,kontinuitet och säkerhet införs ett krav på att verksamheten skallvara etiskt godtagbar.Förslagen bereds inom Justitiedepartementet.En vapenamnesti genomfördes i . En särskild lag föreskrevatt den som innehade ett skjutvapen eller ammunition utan att varaberättigad till det inte skulle dömas till ansvar för brott enligt dendåvarande vapenlagen, om han frivilligt lämnade skjutvapen eller ammunitiontill polismyndigheten (prop. 1992/93:141,bet. 1992/93:JuU16, rskr. 1992/93:220). Erfarenheterna årsvapenamnesti beskrivs närmare i slutbetänkandet års vapenutredning(SOU 1998:44 s. 253 f.). I utredningen föreslogs dessutom en vapenamnestisom inte - som tidigare - skulle vara begränsad i tiden utan gälla tillsvidare. Regeringen tog i propositionen En skärpt vapenlagstiftningställning till förslaget om vapenamnesti, men ansåg dock inte attutredningens förslag i denna del skulle genomföras utan föreslog i ställeten särskild åtalsregel (jfr nuvarande 9 kap. 7 § vapenlagen). Regeringenkunde emellertid tänka sig att återkomma tillfrågan om en i tiden begränsad vapenamnesti (prop. 1999/2000:27 s. ).Regeringen har gett i uppdrag att lämna rapporter om tillämpningen av vapenlagstiftningenoch andra förhållanden av betydelse på vapenområdet. En motsvaranderapportering har gjorts även . Styrelsen har i sinaavlämnade rapporter inte pekat på att något behov för vapenamnesti skullefinnas för närvarande.Vad gäller frågan om en straffsanktionerad bestämmelse om privatpersonersskyldighet att förvara vapen på ett säkert sätt behandlade utskottetett liknande yrkande under /2000 (bet. 1999/2000:JuU9 s.16 f.). Utskottet redovisade då att vapenutredning föreslagitatt straffansvar skulle införas för överträdelse av de allmännaförvaringsbestämmelserna (SOU 1998:44 s. 248 f.). Regeringen ansåg i den iärendet aktuella propositionen (prop. 1999/2000:27 s. 53 f.) att någonstraffbestämmelse inte borde införas. Till stöd för denna uppfattninganförde regeringen att kriminalisering som metod för att söka hindraöverträdelse av olika normer i samhället bör användas med försiktighet.Innan man beslutar att kriminalisera ett visst handlande bör manundersöka om det finns andra medel för att motverka detsamma. Enligtregeringen torde vetskapen om att tillståndsmyndigheten kan kontrolleraatt förvaringsbestämmelserna följs, och därmed vetskapen om risken föratt tillståndet återkallas om förvaringen visar sig vara bristfällig,leda till att förvaringsbestämmelserna efterlevs i högre utsträckningän vad som är fallet . Mot den bakgrunden framstod en kriminaliseringav förvaringsbestämmelserna som mindre angelägen. Att inte införa någonstraffbestämmelse innebar också att det integritetsintrång som enkontroll kan medföra begränsas. Kontrollen skulle således inte syfta tillatt uppdaga brottsliga gärningar, utan får i stället mer karaktären aven åtgärd för tillsyn av tillståndspliktig verksamhet. Ett ytterligareskäl mot att kriminalisera överträdelser i förvaringsbestämmelserna varenligt regeringen att en kriminalisering kan leda till att benägenhetenatt anmäla vapenstölder minskar. I frågan om brister i förvaringen avvapen bör straffsanktioneras eller inte delade utskottet regeringensbedömning (bet. 1999/2000:JuU9 s. 17).När utskottet senast behandlade yrkanden om illegala vapen uttaladeutskottet att för att minska tillgången på illegala vapen, vilket ärsynnerligen angeläget, krävs en ständig beredskap att vidta åtgärder påolika plan. De eventuella olägenheter dessa kunde medföra fick i flertaletfall accepteras med hänsyn till vikten av att minska riskerna förallvarliga våldsbrott (bet. 2003/04:JuU15 s. 20 f.).Utskottet har inte ändrat sin tidigare inställning i frågan om illegalavapen. Det är alltså alltjämt utskottets uppfattning att det är synnerligenangeläget att minska tillgången på illegala vapen. Utskottet anser dockatt den nuvarande straffskalan för vapenbrott är väl avvägd.Vad gäller frågan om en tillfällig vapenamnesti konstaterar utskottetatt den särskilda åtalsregeln i vapenlagen ger allmänhetenvisst utrymme att lämna in vapen för vilka tillstånd saknas. Något behovav vapenamnesti har inte heller ansetts föreligga frånRikspolisstyrelsens sida. Utskottet är mot denna bakgrund för närvarandeinte berett att förorda införandet av en tillfällig vapenamnesti.När det sedan gäller frågan om ljuddämpare i vissa fall skall undantasfrån tillståndskravet kan konstateras att det i ovan redovisadedepartementspromemoria föreslagits en uppmjukning av tillståndsgivningen isyfte att förebygga hörselskador. Förslaget ligger i linje med motionärernasönskemål. Utskottet vill inte föregripa det beredningsarbete som pågårinom Justitiedepartementet.Vad slutligen gäller förslagen om en översyn av bestämmelserna rörandevapenförvaring kan utskottet konstatera att frågan om en kriminaliseringav överträdelse av förvaringsbestämmelserna behandladesi utskottet. Utskottet delade då regeringens bedömning att något behovav kriminalisering inte förelåg. Utskottet har alltjämt denna uppfattning.Som framgått ovan har utfärdat nya föreskrifterom hur skjutvapen och ammunition skall förvaras. Det pågår sålunda ettkontinuerligt arbete runt dessa frågor. Något uttalande från riksdagennär det gäller förvaringsbestämmelserna i övrigt är därför i dagslägetinte påkallat.Utskottet föreslår att avslår motionerna Ju203, Ju231, Ju240,Ju243, Ju244, Ju284 och Ju329 samt motionerna Ju352 och Ju412 i häraktuella delar.ÖvrigtUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlar utskottet ett motionsyrkande om en möjlighetför kommuner att förbjuda kamphundar på offentlig plats, ett motionsyrkandemed en begäran om en översyn av anmälningar mot ordningsvakter, ettantal motionsyrkanden om rätten att begära alkoholtest för personer somomhändertagits enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusadepersoner m.m., tre motionsyrkanden om allmän kameraövervakning samt ettmotionsyrkande om inrättande av medborgarkontor i syfte att avlastapolisen uppgifter.Utskottet föreslår, huvudsakligen med hänvisning till pågående beredning,att samtliga motionsyrkanden avslås.Jämför reservationerna 24-28.KamphundarI motion Ju247 (kd) begärs att det införs en möjlighet för kommuner attmeddela förbud mot kamphundar på allmän plats.Hundansvarsutredningen avlämnade betänkandet Hund i rätta händer - Omhundägarens ansvar (SOU 2003:46) . Utredningen anför attfarliga hundar inte är ett enhetligt problem utan kan ha vitt skildaorsaker i olika fall. - Det konstateras att det ställs högre kravpå hundägares kontroll över sina hundar . Vidare sägs attdet har tillkommit vissa företeelser som skapar rädsla och osäkerhet isamhället, t.ex. att hundar används som vapen. Mot bakgrund bl.a. häravblir slutsatsen att den nuvarande tillsynslagen inte är anpassad fördagens förhållanden vad gäller olika typer av problem med farliga hundaroch hundägare.Utredaren föreslår därför en ny lag om tillsyn över hundar och katter.Hundar skall enligt den föreslagna tillsynslagen hållas under sådantillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras naturoch övriga omständigheter krävs för att förebygga att de orsakar skadoreller avsevärda olägenheter. Ägaren eller innehavaren av en hund skallprecis som ha ett strikt ansvar för skador som hunden orsakar. Omtillsynen över en hund brister får polismyndigheten meddela föreläggandenoch förbud. skall även få besluta om att omhänderta enhund om inte mindre ingripande åtgärder är tillräckliga. Efter utredningskall polismyndigheten få sälja, på annat sätt överlåta eller avlivahunden. För att förebygga framtida problem orsakade av personer somvisat sig vara grovt olämpliga att hantera hundar skall polismyndighetenkunna förbjuda sådana personer att ha hand om hundar. Den föreslagnatillsynslagen ger polismyndigheten möjlighet att omhänderta en omärkthund eller en hund utan någon ägare antecknad i det befintliga centralahund- och ägarregistret.Betänkandet bereds inom Regeringskansliet.Utskottet behandlade ett liknande yrkande (bet. 2003/04:JuU15 s.23 f.). Utskottet, som inte ville föregripa den pågående beredningeninom , avstyrkte motionen.Utskottet har inte någon annan uppfattning och avstyrker bifalltill motion Ju247.Anmälningar mot ordningsvakterI motion Ju465 (kd) begärs en översyn av hanteringen av anmälningar motordningsvakter.De grundläggande bestämmelserna i fråga om ordningsvakter finns i lagen(1980:578) om ordningsvakter. De innebär i huvudsak följande. Ordningsvakterfår förordnas att tjänstgöra bl.a. vid allmänna sammankomster,cirkusföreställningar, offentliga tillställningar, bad- och campingplatsersamt lokaler där alkoholdrycker serveras. Ordningsvakter får ocksåförordnas att tjänstgöra vid säkerhetskontroll i domstolar enligt vadsom anges i lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol. Vidarefår, om det finns ett särskilt behov och det är av väsentlig betydelsefrån allmän synpunkt, ordningsvakter förordnas även i annat fall.Till ordningsvakt får endast den förordnas som med hänsyn till laglydnadoch övriga omständigheter är lämplig för uppdraget och har fyllt 20 meninte . Det ankommer på eller polismyndigheternaatt fatta beslut om att förordna ordningsvakter. Närmare bestämmelserom ordningsvakters kvalifikationskrav, utbildning och åligganden finnsi ordningsvaktsförordningen (1980:589) samt och allmänna råd om ordningsvakter (2003:10, FAP 692-1).Inom har det gjorts en översyn av olika frågorsom rör ordningsvakter som redovisats i departementspromemorianOrdningsvakter och väktare (Ds 2003:50). I promemorian föreslås bl.a. attanmälningar mot ordningsvakter när det gäller brott i tjänsten skallhandläggas på samma sätt som anmälningar mot anställda vid polisen.Promemorian bereds inom . Utskottet har inhämtat atten lagrådsremiss planeras till efter sommaren 2005.Utskottet behandlade ett liknande yrkande under det föregående riksmötet.Motionen avstyrktes med hänvisning till pågående beredningsarbete (bet.2003/04:JuU15 s. 23 f.).Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i frågan. Motion Ju465 böravslås i här behandlad del.AlkoholtestI motionerna Ju301 (m), Ju415 (m), Ju469 (kd), Ju473 (fp) och Ju510(fp) efterfrågas bl.a. en översyn av frågan om rätten för personer somomhändertagits enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusadepersoner m.m. att begära ett alkoholtest.Lagen om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB) trädde i kraftden . avskaffades bestämmelserna i brottsbalkenom straffansvar för fylleri. När reglerna i LOB infördes avsåg de attskapa en grundval för ett nytt förhållningssätt beträffande omhändertagandeoch behandling av personer som är berusade på allmän plats. Det var iförsta hand fråga om en social skyddslagstiftning där omsorgen om denenskilda individen skulle komma i förgrunden (prop. 1975/76:113, bet.1975/76:JuU37).Av 1 § LOB framgår att den som anträffas så berusad av alkoholdryckereller annat berusningsmedel att han inte kan ta hand om sig själv ellerannars utgör en fara för sig själv eller för någon annan får omhändertasav en polisman. Om det behövs med hänsyn till den omhändertagnes tillståndskall han så snart det kan ske undersökas av läkare (3 §). En omhändertagenperson som inte bereds vård på sjukhus eller annars kan friges får hållaskvar. Den omhändertagne får i det sammanhanget tas i förvar om det ärnödvändigt med hänsyn till ordning och säkerhet (4 §). Polisman somomhändertagit någon enligt LOB skall så skyndsamt som möjligt anmälaåtgärden till sin förman. Har omhändertagandet inte redan upphört, skallförmannen pröva om åtgärden skall bestå (5 §). Den omhändertagneskall friges så snart det kan ske utan men för honom själv och anledningtill omhändertagande inte längre föreligger. Frigivandet skall dockalltid äga rum senast efter omhändertagandet, om detinte är förenligt med den omhändertagnes eget intresse att han fårkvarstanna därutöver (7 §). I föreskrifteroch allmänna råd om omhändertagande av berusade personer (RPSFS 2000:57,FAP 023-1) ges anvisningar om hur LOB skall tillämpas. Enligt gällandebestämmelser finns det inte någon möjlighet för polisen att kontrollerapromillehalten alkohol på en person som har omhändertagits enligt LOB.I departementspromemorian Omhändertagande av berusade personer enligtLOB (Ds 2001:31) behandlas förutsättningarna för den s.k. förmansprövningenenligt 5 § LOB, förutsättningarna för att ta alkoholutandningsprov påomhändertagna personer och vem som skall ha ansvar för förvaring avpersoner som omhändertagits med stöd av LOB. När det gälleralkoholutandningsprov är det utredarens uppfattning att det finns ettpåtagligt behov av en reglering som gör det möjligt för polisen att taalkoholutandningsprov på personer som omhändertagits enligt LOB. Detsom framför allt gör det angeläget att införa regler om alkoholutandningsprovär de svårigheter polisen har vid bedömande av berusningsgrad ochhälsotillstånd hos personer med t.ex. mycket hög alkoholkoncentration iblodet eller när det är fråga om blandmissbruk av alkohol, droger,tabletter och andra preparat. Utredningen pekar i sammanhanget på attnågra av de dödsfall som inträffat i polisarrester under de senasteåren varit sådana där den omhändertagne har haft en mycket högalkoholkoncentration i blodet och drabbats av akut alkoholförgiftning ellerintagit alkohol i kombination med droger och där polisen i samband medomhändertagandet inte uppmärksammat att den omhändertagnes tillståndvarit kritiskt. Ett alkoholutandningsprov bör även enligt utredningenkunna tas när det behövs för att avgöra om det över huvud taget föreliggergrund för ett omhändertagande.