bet · GS01UU11 · 2005-04-26 00:00:00 — Den sammantagnapolitikens mål, perspektiv och huvuddrag återspeglarett sådant brett synsätt.Utskottet vill här, liksom i tidigare sammanhang,framhålla att fattigdomsbekämpning och utveckling ihög grad måste drivas av samarbetsländerna själva,av deras parlament, regeringar, myndigheter,näringsliv och organisationer och inte minst av deindivider och grupper som försöker ta sig urfattigdomen. Utvecklingssamarbete kan stödja dennationella politiken, men inte ersätta den.I sammanhanget kan nämnas att Sida enligtregleringsbrevet kan lämna drygt 24miljoner kronor i stöd genom de svenskapartianknutna organisationerna tilldemokratiuppbyggnad i utvecklingsländer. Drygthälften av detta belopp får användas till sådanainsatser i och Centralasien.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottetmotion /05:U8 (fp) yrkande 1.I kommittémotion 2004/05:U8 (fp) yrkande 10framhålls vikten av att återuppbyggnadsinsatser harett preventivt fokus. Där betonas också betydelsenav att ta till vara kunskaper om hur man skaparsäkrare livsbetingelser.Utskottet har stor förståelse för det synsätt somkommer till uttryck i motionen och konstaterar attdetta är frågor som också fått ökad internationelluppmärksamhet, däribland vid Internationellaparlamentariska unionens (IPU) avslutadekonferens i . Vid konferensen antogs enresolution om naturkatastrofer och parlamentens rolli fråga om preventiva åtgärder och insatser föråteruppbyggnad samt skydd av sårbara grupper. Iresolutionen framhålls såväl vikten avkunskapsutbyte mellan länder och andra åtgärder föratt skapa säkrare livsbetingelser som betydelsen avlokal förankring och medverkan iåteruppbyggnadsprocessen.I rapporten : a Challengefor Development från () förs ett resonemang kring sambandetmellan katastrofer och utvecklingsinsatser och hursynen på detta har förändrats över tiden.I rapporten sägs att naturkatastrofer under långtid sågs enbart som ett uttryck för vilja. På1970-talet började synsättet förändras. Ett meringenjörsvetenskapligt synsätt gjorde sig gällande.Ingenjörer och arkitekter började fästa meruppmärksamhet på att en och samma naturkatastrofkunde ha varierande inverkan på exempelvis olikabyggnader. Detta ledde till ett ökat intresse förskadereducerande åtgärder, exempelvis genom ökadhållfasthet i byggnader och uppförande avskyddsvallar. På grund av kostnaderna för åtgärderav dessa slag blev dock effekterna i form avriskminskning minimala i många länder, konstaterarUNDP-rapporten.Framför allt harforskare inom samhällsvetenskap och humaniora hävdatatt effekterna av en naturkatastrof inte bara berorpå den fysiska motståndskraften hos exempelvis enbyggnad utan också på människors förmåga att hanterasituationen och återhämta sig från förluster ellerskador. Uppmärksamheten har enligt UNDP-rapportenflyttats mot social och ekonomisk sårbarhet, medväxande belägg för att naturkatastrofer har starktvarierande inverkan på olika samhällsgrupperrespektive länder. I och med detta började minskadsårbarhet framträda som en huvudstrategi när detgällde åtgärder för att minska effekterna avkatastrofer.Ett sådant synsätt har också kommit till uttryck iutrikesutskottets betänkanden /02:UU2 och2003/04:UU12 där utskottet slagit fast attnaturkatastrofer uppstår när de sociala ochekonomiska effekterna av naturens härjningar gårutöver vad det lokala samhället har förmåga atthantera. Utskottet betonade att akutabiståndsinsatser bör planeras med en långsiktigvision redan i insatsens inledningsskede ochkonstaterade att svensk insatsplanering för attmotverka följderna av naturkatastrofer har etthelhetsperspektiv som är betydligt vidare änkatastrofen och dess omedelbara effekter. Även i dagkvarstår utskottet vid denna uppfattning.Ett aktuellt exempel på det redovisade synsättetär hållning i fråga omåteruppbyggnadsinsatserna i de länder som drabbatsav flodvågskatastrofen i . Som svar på enfråga i om säkrare livsmiljöer i dedrabbade länderna (fråga 2004/05:735) konstateradestatsrådet att denhumanitära fasen i biståndsinsatserna successivtskulle komma att övergå i en återuppbyggnadsfas.Denna måste utformas av de drabbade länderna själva.Hon framhöll att stödet från givarsamfundet skallvara efterfrågestyrt och att det i planeringen försäkrare livsmiljöer ingår att bygga upp de drabbadeländerna på ett mindre sårbart sätt.Som framgått ovan söker Sida att utifrånerfarenheterna av den humanitära verksamhetenintegrera förebyggande åtgärder och riskanalyser idet långsiktiga utvecklingssamarbetet. Myndighetenbidrar också till metodutveckling i syfte att minskariskerna för främst naturkatastrofer med omfattandehumanitära konsekvenser.Av det anförda följer att utskottet delarregeringens uppfattning i skrivelse 2004/05:52 attdet under alla omständigheter är angeläget attsnarast stödja utvecklingsinsatser i ett område somär i stånd att återhämta sig från ettkatastrofförhållande, vid behov genomutvecklingssamarbete, i syfte att minska riskernaför att dess skadeverkningar skall bestå ellerförvärras. Utskottet konstaterar vidare att det iSidas regleringsbrev anges att finansieringav återuppbyggnadsinsatser företrädesvis skall skegenom bidrag till FN och andra multilateralaorganisationer.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottetmotion /05:U8 (fp) yrkande 10.Förebyggande åtgärder och utvecklingsinsatser ärviktiga inte endast efter naturkatastrofer utanockså i anslutning till humanitära insatser vidkonflikter. I motion 2004/05:U6 (kd) yrkande 5betonas vikten av att finna stöd till lokaltförankrad konflikthantering och försoningsarbete. Ennäraliggande uppfattning förs fram i regeringenstidigare nämnda skrivelse om i Förentanationerna (skr. 2004/05:95) där det civilasamhällets roll i arbetet för att förebygga väpnadekonflikter betonas.Ett liknande resonemang har också förts av denhögnivåpanel som tillsatts av FN:sgeneralsekreterare och som i december 2004publicerade rapporten more secure world: Ourshared responsibility. Rapporten utgör ett avhuvuddokumenten inför i september2005 i anslutning till öppnandet av 60:egeneralförsamlingen.I sin rapport framhåller högnivåpanelen att intebara säkerhetsskapande åtgärder är viktiga. Lokaltkapacitetsbyggande för mänskliga rättigheter ochförsoning, uppbyggnad av effektiva offentligainstitutioner och verksamhet och reformering avrättsväsendet är också exempel på åtgärder som visatsig ha stora långsiktiga fredsbevarande effekter.Högnivåpanelen framhåller att samspelet med detcivila samhället måste bli större i fredsprocesser,särskilt när det gäller kvinnor, vilka ofta förbisesunder förhandlingar.När det gäller kvinnors deltagande ikonflikthantering har utskottet tidigare i bl.a.betänkandena /04:UU3 och 2003/04:UU9 betonatvikten av att genomföra respektive följa upp FN:ssäkerhetsråds resolution om kvinnor i väpnadekonflikter som antogs . I resolutionenframhålls bl.a. vikten av att öka kvinnorsdeltagande - också på det lokala planet - ifredsprocesser och återuppbyggande av det det civilasamhället.Att det är viktigt att fler kvinnor medverkar ikonfliktförebyggande åtgärder och i återuppbyggnadenav samhällen som har upplevt krig framhölls också avden särskilda projektgrupp, Jämställdhet inomutvecklingssamarbetet, som tillsatts avutrikesutskottet (gruppens slutrapport ingår sombilaga 3 i betänkande 2004/05:UU2). Gruppen betonadeatt demokratiarbetet bör medföra att fler kvinnorkommer med i beslutande församlingar och i detpolitiska livet.I projektgruppen konstaterades att många kvinnortillhör de allra fattigaste. Att säkra kvinnorstillgång till mark, krediter, rent vatten och andraresurser, sexuell och reproduktiv hälsa samtmedverkan i beslutsfattande är avgörande för fattigakvinnors möjlighet att ta sig ur sin fattigdom.Gruppen ansåg också att kvinnojourernas möjliga rolli utvecklingssamarbetet skulle uppmärksammas.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottetmotion /05:U6 (kd) yrkande 5.I kommittémotion 2004/05:U7 (c) i denna delbehandlas som framgått behovet av utvärdering aveffekterna av det svenska humanitära biståndet.Utskottet vill framhålla att noggrann uppföljningoch utvärdering av utvecklingssamarbetet - där dethumanitära biståndet ingår som en komponent - ärviktig för effektiviteten i biståndet. Det svenskastödet kan mycket sällan ses isolerat från andrainsatser.Utskottet delar regeringens uppfattning ibudgetpropositionen att utvärdering ochuppföljning av svenskt utvecklingssamarbete måsteske brett och tillsammans med flera givare i närasamråd och samarbete med samarbetslandet självt. Denlöpande interna uppföljningen och utvärderingen börkompletteras med oberoende utvärderingar.En ny myndighet för utvärdering av internationelltutvecklingssamarbete bedöms kunna inledaverksamheten . har beslutat ommedel för ändamålet (prop. 2004/05:1 utg.omr. 7,bet. 2004/05:UU2, rskr. 2004/05:92).Enligt vad regeringen redovisade ibudgetpropositionen skall det nyautvärderingsorganet ha en fristående ställning iförhållande till övriga aktörer inombiståndsförvaltningen. Utgångspunkten förverksamheten skall vara utvärdering av hur svenskabiståndsmedel används i förhållande tillutvecklingssamarbetets mål och syfte, liksomeffekter av de använda medlen. Den blivandeutvärderingsmyndigheten skall kunna analysera ochutvärdera både multi- och bilateraltutvecklingssamarbete. Även skallkunna granskas i fråga om utvecklingssamarbete.Myndigheten skall komplettera denutvärderingsverksamhet som Sida bedriver. Enligtuppgift från den 12 april 2005skall den nya myndigheten, Institutet förutvärdering av internationellt utvecklingssamarbete,lokaliseras till /Kristinehamn.I detta sammanhang kan också nämnas att enfortlöpande uppföljning sker av den verksamhet somRäddningsverket bedriver i form av internationellabistånds- och räddningsinsatser. Målet för dennaverksamhetsgren är enligt regleringsbrevet för 2005detsamma som gäller för Sidas humanitära insatser,dvs. att myndigheten skall bidra till att rädda liv,lindra nöd och upprätthålla mänsklig värdighet tillförmån för nödlidande människor som har utsatts för,eller står under hot att utsättas för, väpnadekonflikter, naturkatastrofer och andrakatastrofliknande förhållanden.Statens räddningsverk skall senast två månaderefter en avslutad insats lämna en preliminärsammanfattande bedömning till Försvarsdepartementet.Rapporten skall kortfattat belysa insatsens nytta(lessons learned) samt redogöra för genomfördverksamhet med angivande av mål och måluppfyllelse.Varje kvartal skall verket också lämna enlägesrapport avseende pågående, planerade och underkvartalet avslutade insatser.Vid redovisningen av genomfördverksamhet skall även jämförainsatserna med de tre senaste årens arbete. Verketskall också ange hur utformning och innehållutvecklats och förändrats avseende insatser ochberedskap de tre senaste åren.I återrapporteringskraven ingår också attRäddningsverket skall göra en bedömning av hurvidtagna åtgärder bidragit till att uppfylla måletför verksamhetsgrenen.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottetmotion /05:U7 (c) i denna del.Vissa aspekter på internationellahumanitära biståndsinsatserSkrivelsenI skrivelse 2004/05:52 redogör regeringen för densvenska politiken för humanitärt bistånd. I flerasammanhang redovisas även aspekter som avserinternationella humanitära biståndsinsatser.MotionernaI ett antal motionsförslag behandlas frågor som rörinternationell samverkan och samordning när detgäller humanitära biståndsinsatser samt forskningoch annan kunskapsuppbyggnad om naturkatastrofer ochklimatförändring m.m.Åtgärder bör enligt kommittémotion 2004/05:U8 (fp)yrkande 3 vidtas för att förbättra effektiviteten idet humanitära biståndet. I skrivelsen pekarregeringen enligt motionärerna på ett ökatsamordningsbehov när det gäller internationellahumanitära biståndsinsatser men man redogör inte församordningsbrister och möjliga förbättringar, vilketmotionärerna beklagar. EU är en av världens störstabiståndsgivare och det är av största vikt attunionens nödbistånd samordnas bättre med det biståndsom länderna ger nationellt. kontor för bistånd, Echo, bör kunna haen sådan samordningsfunktion vid stora humanitärakatastrofer. Detta kräver att Echos kapacitetförstärks. Regeringen bör på EU-nivå ta initiativ idenna riktning.I yrkande 5 framhålls att det är viktigt atthumanitära insatser anpassas till de förhållandensom råder på plats i mottagarlandet. måstedet finnas en beredskap för hinder som kan föreliggai politiskt instabila eller totalitära länder. Detbör finnas mekanismer för att övervaka att dethumanitära biståndet når fram till de människor somhjälpen riktas till. Mot denna bakgrund bör Sverigei samråd med internationella organisationer tainitiativ till utarbetande av en internationellstrategi för att säkerställa humanitärt arbete itotalitära och odemokratiska länder.I motionen uttrycks i yrkande 6 förvåning över attregeringen i skrivelsen inte tar upp problematikenmed säkerhetshot mot humanitär personal. Skyddet förhumanitär personal bör förbättras i flera avseenden.Deras ställning behöver stärkas i internationellrätt och regimer pressas att respektera denna rätt.Samordningen mellan olika aktörer bör förbättras.EU:s särskilda snabbinsatsstyrka bör kunna användasför att säkra transport av humanitärt bistånd ochutbildningen av humanitär personal förbättras.Sverige bör inom FN, EU och i andra internationellaforum ta initiativ till förbättringar av dessa slag.Enligt kommittémotion 2004/05:U6 (kd) yrkande 1 harnaturkatastrofer och konflikter under senare årtydligt illustrerat behovet av en väsentligt stärktberedskap för stora humanitära kriser och insatser.Det behövs också intensifierad forskning kringnaturkatastrofer och deras orsaker.Fortsatt kunskapsuppbyggnad kringklimatförändringen och dess konsekvenser är enligtyrkande 2 av stor vikt. I yrkande 3 efterlysesbättre samordning av den internationella beredskapenför större katastrofer. Arbete pågår enligt yrkande4 i syfte att utveckla ett system för tidigförvarning. Flodvågskatastrofen visar på vikten avsådana system. måste via FN och EU arbetaför utvecklingen av system för tidig förvarning.Motionärerna i motion 2004/05:U7 (c) i denna delinstämmer i regeringens uppfattning om attsamordningsbehovet kring insatserna har blivitstörre till följd av att antalet aktörer ochbiståndsvolymen ökat. Detta har tydliggjorts inteminst genom katastrofen i . Regeringenbör för redovisa ansvarsfördelning ochlämna förslag om förbättrad internationellsamordning.UtskottetI motion 2004/05:U8 (fp) yrkande 5 förespråkasutarbetande av en internationell strategi för attsäkerställa humanitärt arbete i totalitära ochodemokratiska länder.FN:s generalsekreterare presenteradeden sin rapport larger freedom:towards development, security and human rights forall. Rapporten utgör ett led i förberedelserna förFN:s högnivåmöte på stats- och regeringschefsnivå iseptember 2005.Ett av många förslag som generalsekreterarenlägger fram i sin rapport avser förbättringar avsystemet för humanitära insatser. Han presenterartre huvudförslag med denna inriktning och tar ocksåupp problemet med att säkerställa humanitärainsatser för den växande skaran av internflyktingar.Till skillnad från flyktingar som korsatnationsgränser skyddas inte de som flytt inom sinaegna gränser av några miniminormer. Antaletinternflyktingar beräknas uppgå till 25miljoner, vilket är dubbelt så många som detberäknade antalet personer som flytt övernationsgränser. Generalsekreteraren uppmanar i sinrapport medlemsstater att godkänna och verkaför erkännande av de vägledande riktlinjer ominternflykt (Guiding Principles on InternalDisplacement) som tagits fram inom FN-systemet.I sin rapport konstaterar generalsekreteraren attåtgärder har vidtagits för att olika organ skall gestöd åt internflyktingar men framhåller samtidigtatt mer behövs, vilket visats i . Han avserdärför att vidta ytterligare åtgärder för att fåtill stånd bättre och samordnade insatser från olikaorgan i syfte att möta behoven fråninternflyktingar. Dessutom uppmanar han FN:smedlemsstater och framför allt säkerhetsrådet attvidta åtgärder mot de oacceptabla blockader somalltför ofta riktas mot humanitära insatser.Generalsekreteraren kommer också att agera - via denavdelning för skydd och säkerhet som skapatsi - för att bygga upp ett säkrareriskhanteringssystem så att humanitär insatspersonalkan genomföra sina operationer i högriskområden utanatt i onödan sätta sina egna liv i fara.Från svensk sida söker man på det internationellaplanet på olika sätt säkerställa humanitärabiståndsinsatser i totalitära och odemokratiskaländer liksom i länder där statsapparaten brutitsamman. Detta arbete tar sig en rad olika uttryck.På policynivå betonar vikten av starka ochtydliga skrivningar om humanitärt tillträde iexempelvis länderstrategier som utarbetas inom FN-systemet samt i resolutioner och appeller avseendehumanitära insatser. Här kan också nämnas attSverige i när det gällerresolutioner om humanitära insatser verkar förskrivningar om humanitärt tillträde. När denna formav resolutioner utarbetas - vilket i regel skervarje år - fungerar ofta som samordnare.Under perioden juli 2004-juli 2005 innehar i den givarstödsgrupp som är knutentill för samordning av humanitärabiståndsinsatser, OCHA (Office for the Coordinationof Human Affairs). Givarstödsgruppen - där den lillagrupp ingår som sammantaget lämnar avbidragen till FN:s humanitära insatser - har närakontakter med FN:s humanitäre samordnare givarstödsgruppen, och då inte minst under detsvenska ordförandeskapet, verkar för attstärka OCHA:s roll som stödfunktion åt humanitäraorganisationer och de humanitära samordnare somutses i länder där humanitära krisinsatser sätts in.I länder där humanitära biståndsinsatseraktualiseras har OCHA en viktig rollför att bereda mark för biståndsinsatserna,exempelvis genom förhandlingar med myndigheter,milisgrupper och rebellgrupper. Från svenskt hålloch från andra länder som ingår i givarstödsgruppenstöds OCHA:s aktiviteter och förhandlingar genombilaterala kontakter, exempelvis genom attambassadörer i länder som är föremål förbiståndsinsatser för regeringar och andra berördaparter poängterar vikten av humanitärt tillträde ochsäkerhet för biståndspersonal.Utskottet har i betänkandets inledande delredovisat sin ståndpunkt om att demokrati och godsamhällsstyrning är grundläggande huvuddrag i densvenska politiken för en rättvis och hållbar globalutveckling. Likaså har utskottet betonat att detinternationella utvecklingssamarbetet - därhumanitära insatser utgör en komponent - skall bidratill att skapa förutsättningar för fattiga människoratt förbättra sina levnadsvillkor.Frivilligorganisationer som arbetar för demokratioch mänskliga rättigheter har framhållits somviktiga aktörer i sammanhanget.När utskottet i detta avsnitt klargör sin syn påvikten av att säkerställa humanitärabiståndsinsatser i totalitära och odemokratiskaländer finns det anledning att återigen lyfta frambetydelsen av demokrati och utvecklingssamarbeteliksom den roll som frivilligorganisationer kan ha isammanhanget.Utskottet konstaterar att det från svensk sidafästs stor vikt vid demokratirörelser och andrafrivilligorganisationer i odemokratiska ochtotalitära länder. Det är angeläget att i sådanaländer främja en dialog med olika delar av samhälletom mänskliga fri- och rättigheter liksom omyttrande- och pressfrihet. Humanitära insatser -liksom annat utvecklingssamarbete - kan många gångermed fördel kanaliseras via frivilligorganisationer.Det är viktigt att värdefulla erfarenheter avsamarbete av sådan karaktär i ett land tas till varaoch, när detta är relevant, används i ett annatland.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottetmotion /05:U8 (fp) yrkande 5.Med anledning av motionerna 2004/05:U8 (fp) yrkande3, 2004/05:U6 (kd) yrkande 3 och 2004/05:U7 (c) idenna del vill utskottet erinra om att regeringen iskrivelsen om humanitära biståndsinsatser framhålleratt fler aktörer och ökad biståndsvolym på dethumanitära området lett till större samordningsbehovför att säkerställa effektivitet. Utskottet delardenna bedömning och vill understryka betydelsen avatt i internationella sammanhang verkar försådan förbättrad samordning.Samordningsfrågorna poängterades också avutskottet i betänkande 2003/04:UU3 politikför global utveckling. Där anfördes bl.a. följande:Regeringens förslag till politik för globalutveckling präglas starkt av behovet av enförbättrad samstämmighet och samordning mellanolika politikområden.Utvecklingsansträngningarna, och deras mål attbidra till en rättvis och hållbar globalutveckling, behöver genomsyra all politik på allanivåer. Arbetet måste bedrivas lokalt, nationelltoch internationellt. En ökad samordning ochsamstämmighet behövs såväl i svensk politik som iEU:s politik. Förslagen i propositionen anger attett framgångsrikt arbete för rättvisa och hållbarglobal utveckling endast uppnås genom ökadsamstämmighet, samordning och samarbete mellanolika politikområden och mellan olikainstitutionella nivåer lokalt, nationellt ochinternationellt.Som framgått medverkade finansminister ochbiståndsminister vidett möte med finans- och utrikesutskotten.Biståndsministern betonade då vikten av samordningmellan givarländerna som hon poängteradeatt utvecklingsländernas prioriteringar måste utgöraen grund för insatserna. Hon framhöll att det ärregeringarna i dessa länder som skall ägastrategierna för fattigdomsbekämpning.Överlappningen mellan olika FN-organ har minskatoch samordningen mellan icke-regeringsorgan ochmellanstatliga organ på fältet har blivit bättre,hävdar FN:s generalsekreterare i den tidigare nämndarapporten larger freedom. De omfattandehjälpsändningarna till flodvågskatastrofens offerkring nämns som ett exempel pådetta. är hjälpen klart otillräcklig påandra håll, exempelvis i och i Demokratiskarepubliken , framhåller generalsekreteraren.Han anser, som nämnts, att det humanitära systemetbehöver förbättras genom åtgärder på trehuvudområden. Ett av dessa avser förbättradsamordning på fältet. Generalsekreteraren avser atti lägga fram förslag om utformningen avett system för snabba och effektiva humanitärabiståndsinsatser.När det gäller EU:s biståndsverksamhet hävdadestatssekreterare - dock utan attexplicit beröra humanitära insatser - vid sinföredragning i utrikesutskottet attsamstämmigheten och samverkan inom denna verksamhetbörjar bli alltmer konkret. Statssekreterarenuttryckte tillfredsställelse över utvecklingen ochklargjorde också att kommissionären förutvecklingssamarbete och humanitärt arbete, LouisMichel, starkt betonat vikten av samverkan ifältverksamheten.Som framgått föreslås i motion 2004/05:U8 (fp)yrkande 3 samordning mellan EU:s humanitära biståndoch det nationella humanitära bistånd som enskildamedlemsstater lämnar.Utskottet delar den uppfattning som slås fast iskrivelse 2004/05:52, att FN har en grundläggandeoch unik uppgift att leda och samordnainternationella humanitära insatser. Vikten avsamordningsinsatser betonas också på flera håll idetta betänkande. När det gäller det aktuellamotionsförslaget finns dock anledning att peka pånackdelar med samordning på flera olika nivåer vidhumanitära katastrofer. Det finns enligt utskottetsuppfattning risk för att en alltför stor byråkratisköverbyggnad skapas, vilken i sin tur kan medförafördröjningar i katastrofsituationer när kraven påsnabbhet är mycket höga. Utskottet vill här ocksåpeka på de förslag om att förbättra det humanitärasystemet som läggs fram i den ovannämnda rapportenfrån FN:s generalsekreterare och som enligt uppgiftfrån stöds av den svenskaregeringen.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottetmotionerna /05:U8 (fp) yrkande 3, 2004/05:U7 (c)i denna del och 2004/05:U6 (kd) yrkande 3.I motion 2004/05:U6 (kd) yrkande 4 förespråkas som framgåttsystem för tidig förvarning. Utskottet berör härtidig förvarning avseende konflikter respektivenaturkatastrofer. I båda fallen pågår strävandenfrån det internationella samfundets sida för attförbättra varningssystemen.Inom FN-systemet finns mekanismer förkonflikthantering och konfliktförebyggande.