bet · GS01JUU18 · 2005-03-01 00:00:00 — Vidare bör av bestämmelsen framgå att kravet pågod säkerhet särskilt avser målsägandes och andra personers personligasäkerhet och fysiska eller psykiska hälsa.Rapporten bereds i Socialdepartementet.Den parlamentariskt sammansatta har tillsattsför att utarbeta förslag till en ny kriminalvårdslag. Utredningen skalldels göra en genomgripande översyn av regelverket i sak, dels se överden lagtekniska och språkliga utformningen. Kommittén skall redovisasitt uppdrag till regeringen (dir. 2002:90, dir.2004:33).Utskottet delar uppfattningen att brottsoffers säkerhet är en viktigfråga och att verkställigheten av fängelsestraff respektive rättspsykiatriskvård har betydelse i detta avseende. Utskottet kan också konstatera attsäkerheten inom den rättspsykiatriska vården uppmärksammats avSocialstyrelsen och att hela kriminalvårdslagstiftningen är föremål föröversyn. Utskottet kan mot denna bakgrund inte se någon anledning förriksdagen att nu ta något initiativ i dessa frågor, och utskottetföreslår att avslår motion vid dödligt våldI motion Ju293 (fp) begärs att det skall tillsättas en haverikommissionvarje gång en kvinna mister livet genom ett brott begånget av en närstående.Genom ett regeringsbeslut (S2003/7117/ST) gavsSocialstyrelsen i uppdrag att bl.a. med avseende på sekretesshinder ochorganisation analysera förutsättningarna för att utforma ettsystem för dödsfallsutredningar när barn skadats av svår misshandeleller dött på grund av mord, dråp eller misshandel. I rapporten skadeutredningar föreslås bl.a. att Socialstyrelsenfår ett övergripande och samordnande ansvar för att de aktuellautredningarna inleds, genomförs och återförs till berörda intressenter samtvidarerapporteras till regeringen. Vidare föreslås att verksamhetenregleras i en särskild lag och att en i lag stadgad anmälningsplikt förbl.a. och vissa myndigheter införs. I rapporten förordasäven att det införs en särskild regel i sekretesslagen (1980:100) medabsolut sekretess för uppgifter som förekommer i en dödsfalls- ellerskadeutredning samt att meddelarfrihet inte skall råda för sådanauppgifter.Rapporten bereds i Socialdepartementet.Utskottet har tidigare, senast (bet. 2003/04:JuU17 s. 26 f.), avstyrkt liknande yrkanden om tillsättande av haverikommission.Utskottet har då ansett att den omnämnda rapporten bör avvaktas.Utskottet anser att beredningen av inte börföregripas och föreslår att avslår motion Ju293 i nu behandladdel.Äldre och funktionshindrade brottsofferI motion Ju333 (mp) anförs att hetsen, hoten och våldet mot funktionshindradebrottsoffer bör utredas. I motion Ju348 (v) anförs att Brottsoffermyndighetenbör ges i uppdrag att utreda situationen för äldre och funktionshindradebrottsoffer.Brottsoffermyndigheten publicerade en undersökning omvåld mot äldre kvinnor och män. Våld mot äldrekvinnor och män - en omfångsundersökning i kommun visade bl.a. av de äldre kvinnorna och av de äldre männen hadeutsatts för någon form av våld eller övergrepp vid någon tillfälle efteratt de fyllt 65 år.Utskottet har i det föregående nämnt att regeringen inrättade Nationelltråd för kvinnofrid, som avslutade sin verksamhet . Bland rådetssärskilt prioriterade områden märktes våld mot kvinnor med funktionshinderoch våld mot äldre kvinnor. I rapporten brottsofferfrån uppmärksammade rådet den utsatta situation som vissamissbrukande och psykiskt sjuka kvinnor befinner sig i i samband med attde blir utsatta för mäns våld. överlämnade rådet sinslutrapport, Råd för kvinnofrid till regeringen. I rapporten gavs ett antalsärskilda råd riktade till enskilda statsråd. Till socialministern gavsbl.a. råden att se över möjligheterna till skydd för misshandlade ochhotade kvinnor med funktionshinder samt att utvidga anmälningsplikteninom vården vid misstanke om eller konstaterande av övergrepp som gällerbarn till att även avse äldre.Beträffande funktionshindrade kvinnor som utsätts för våld anförde rådeti slutrapporten bl.a. följande. Kvinnor med funktionshinder löper risk att bli utsatta för våld då de kan sägas var underordnade isamhället dels ur könsaspekten, dels som funktionshindrade. Samhälletoch handikapprörelsen har också bidragit till denna utveckling då denförda handikappolitiken generellt sett har brustit i köns- ochjämställdhetsperspektiv. Förövaren av våld mot kvinnor med funktionshinderär ofta en nära anhörig, personlig assistent eller annan vård- ochomsorgspersonal, som kvinnan befinner sig i ett starkt beroendeförhållandetill. Det gör att kvinnor med funktionshinder sällan anmäler övergreppoch kan bli mycket ensamma med sina problem. Mörkertalen befaras varamycket höga. Rådet gav ut skriften slår motdet som gör ont - Våld mot kvinnor med funktionshinder.Beträffande våld mot äldre kvinnor anförde rådet bl.a. följande. Våldmot äldre kvinnor kan ta sig olika uttryck. Mest uppmärksammat är våldoch övergrepp i samband med väskryckningar och inbrott i bostad samtvåld och övergrepp i äldreomsorgen. Det våld mot äldre kvinnor somuppmärksammats minst är våldet i nära relationer. Förövaren är ofta enmanlig familjemedlem, make eller son. Genom att kvinnan sällan sökerhjälp eller själv anmäler misshandeln, rymmer data om äldre kvinnor medallra största sannolikhet ett stort mörkertal. Rådet gav utskriften Han var väl inte alltid så snäll - Våld mot äldre kvinnor.Utskottet delar motionärernas oro för äldre och funktionshindradebrottsoffer. Sannolikt är mörkertalen i fråga om den brottslighet somdessa grupper utsätts för höga, vilket understryks i rapporter ochundersökningar på området. Kommunerna har i sammanhanget ett stort ansvarför att dessa utsatta gruppers situation uppmärksammas, bl.a. motbakgrund av att kommunerna är huvudmän för den vård och omsorg som gesdessa grupper. Utskottet utgår från att den kunskap som de ovan redovisaderapporterna innehåller kommer till nytta. Med det anförda föreslårutskottet att avslår motionerna Ju333 och Ju348 i nu behandladedelar.BesöksförbudUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlar utskottet ett flertal motionsyrkanden somfrämst rör straffet för överträdelse av besöksförbud och elektroniskövervakning av besöksförbud. Utskottet föreslår, bl.a. med hänvisningtill gällande regelverk och att tekniken på området inte är tillräckligtutvecklad, att motionsyrkandena avslås. Jämför reservationerna 15-17.Iflera motioner anförs att reglerna om besöksförbud på olika sätt börskärpas. I motionerna Ju293 (fp) och Ju488 (m) begärs att straffet föröverträdelse av besöksförbud bör höjas. I motionerna Ju293 (fp), Ju302(m), Ju330 (c), Ju423 (c), Ju467 (kd), Ju488 (m) och Ju509 (fp) efterfrågasolika åtgärder som syftar till att besöksförbud i vissa situationerskall kunna kombineras med elektronisk övervakning av den som är ålagdbesöksförbudet. I motion Ju395 (s) anförs att meddelade besöksförbudskall kunna omfatta en kommun i kombination med elektronisk övervakning.I februari 2003 presenterade () en uppföljningav lagen (1988:688) om besöksförbud (2003:2). Utvärderingenvisade att kvinnor uppfattar en beviljad ansökan mycket positivt.Besöksförbud kan ha en viss avskräckande effekt, särskilt för de män sominte är så brottsbelastade. Enligt BRÅ borde dock polisen, men ävenåklagarväsendet, förbättra rutinerna kring ärenden om besöksförbud.På regeringens uppdrag har i samråd med riksåklagarenytterligare utvecklat hot- och riskbedömningar i ärenden om våld i närarelationer samt utarbetat rutiner och riktlinjer för polisens arbetemed ärenden om besöksförbud. Uppdraget har slutförts, och Rikspolisstyrelsenhar tagit fram riktlinjer och rutiner för polisens arbete med dessaärenden (prop. 2004/05:1 utg.omr. 4 s. 54 f.). Dessa riktlinjer(POL-428-438-5584/03) innebär i frågan om ärenden om besöksförbud bl.a.följande. Polisen och åklagare bör samråda lokalt för att skapa gemensammarutiner i samband med ansökan om besöksförbud. Tillfälligt omhändertagandemed stöd av bestämmelsen i 13 § polislagen (1984:387) bör i störreutsträckning kunna tillämpas när polisen t.ex. ingriper mot en man sombefaras begå brott mot en kvinna han delar bostad med. Tydlig och merkomplett information bör lämnas till berörda parter i samband medmeddelandet av besöksförbud.Den 1 september 2003 trädde ändringar i lagen om besöksförbud i kraft,som bl.a. innebär att besöksförbud kan avse den gemensamma bostadenoch större geografiska områden än tidigare (prop. 2002/03:70, bet.2002/03:JuU17, rskr. 224, SFS 2003:484). Regeringen gav BRÅi uppdrag att genomföra en ytterligare utvärderingav tillämpningen av besöksförbudslagstiftningen. BRÅ:s uppdrag är attfölja tillämpningen av de utvidgade bestämmelserna i lagen om besöksförbudoch även se över hur man kan komma till rätta med överträdelser avbesöksförbud. BRÅ skall även uppmärksamma frågan om huruvida de som brytermot besöksförbud skall övervakas elektroniskt med s.k. fotboja.Utskottet har tidigare avstyrkt liknande yrkanden om straffskärpningvid överträdelse av besöksförbud, elektronisk övervakning av personersom ålagts besöksförbud och att besöksförbud skall kunna omfatta en helkommun. Det skedde bl.a. i samband med behandlingen av deovan nämnda ändringarna i lagen om besöksförbud (bet. 2002/03:JuU17).Beträffandefrågan om straffskärpning för överträdelse av besöksförbud deladeutskottet regeringens uppfattning i den aktuella propositionen (prop.2002/03:70 s. 53) där regeringen inte helt uteslöt att det kunde finnasskäl att införa en särskild straffskala för brott av normalgraden medenbart fängelse och en särskild straffskala för ringa brott som enbartinnehåller böter. Regeringen avsåg att återkomma till frågan när reformenutvärderats. Utskottet tillade därutöver att vid så allvarliga överträdelseratt straffskalan skulle anses otillräcklig torde gärningsmannen i regeläven ha gjort sig skyldig till andra brottsliga handlingar med relativthögt straffvärde (bet. 2002/03:JuU17 s. 21 f.).När det gällde de då aktuella motionsyrkandena om elektronisk övervakningdelade utskottet regeringens bedömning som gick ut på att tekniken påområdet - som visserligen har utvecklats - inte är så utveckladatt ett användande av den framstår som acceptabel vare sig utifrån ettproportionalitetsperspektiv eller med hänsyn till den utsattes trygghet.Utskottet förutsatte dock att regeringen noga följer den tekniskautvecklingen på området och löpande överväger sitt tidigare ställningstagande(bet. 2002/03:JuU17 s. 19 f.).Beträffande frågan om utsträckande av besöksförbud till en hel kommundelade utskottet regeringens bedömning att området för särskilt utvidgatbesöksförbud inte bör knytas till kommunbegreppet. En sådan skullemedföra att den som åläggs besöksförbud i många fall skulle få sinrörelsefrihet inskränkt i större utsträckning än vad som är påkallat (bet.2002/03:JuU17 s. 16 f.).Utskottet behandlade senast de nu aktuella frågeställningarna i mars2004 (bet. 2003/04:JuU17 s. 26 f.). Utskottet fann då inte anledningatt frångå sina tidigare uttalanden i frågan.Utskottet vidhåller alltjämt sin tidigare inställning beträffandestraffskalan för överträdelse av besöksförbud, övervakning med elektroniskkontroll och besöksförbudets geografiska avgränsning. Utskottet avstyrkerbifall till motionerna Ju302, Ju395 och Ju509 samt motionerna Ju293,Ju330, Ju423, Ju467 och Ju488 i nu behandlade delar.I motion Ju342 (kd) begärs att en gärningsman som har dömts förkvinnomisshandel i samband med villkorlig frigivning skall övervakaselektroniskt.Arbetet i med att utarbeta förslag till en nykriminalvårdslag pågår som nämnts ovan . Utredningen skallredovisa sitt uppdrag (dir. 2004:33).Utskottet konstaterar att motionsönskemålet får anses ligga inom ramenför uppdrag. Utskottet anser att kommitténsarbete inte bör föregripas och föreslår att avslår motionJu342 i nu behandlad del.Skadestånd och brottsskadeersättningUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas ett antal motionsyrkanden om skadestånd vidbrott och brottsskadeersättning. Utskottet föreslår att görett tillkännagivande av innebörd att det bör göras en översyn avmöjligheterna att få brottsskadeersättning i de fall där gärningsmannen ärunder . Såvitt gäller övriga motionsyrkanden föreslår utskottet,bl.a. med hänvisning till att nuvarande regelverk är lämpligt utformat,att de avslås av . Jämför reservationerna 18-21.Prövningen av anspråk på brottsskadeersättningI motionerna Ju261 (m) och Ju292 (fp) begärs att Brottsoffermyndighetenvid bestämmande av brottsskadeersättning inte skall ha rätt att sänkaett skadestånd som sakprövats av domstol. I sistnämnda motion anförsäven att bestämmelsen om avdrag för självriskbelopp vid brottsskadeersättningför personskada och kränkning bör avskaffas.Den som skadats till följd av ett brott kan kräva skadestånd avgärningsmannen. En talan om sådant skadestånd kan handläggas tillsammansmed själva åtalet. Vid sidan av möjligheten att kräva skadestånd frångärningsmannen finns möjligheter att av statsmedel få s.k.brottsskadeersättning.Förutsättningarna för det anges i brottsskadelagen (1978:413) ochinnebär sammanfattningsvis att ersättning kan betalas ut för personskadaoch kränkning som någon lidit till följd av brott. Ersättning försakskada kan utgå endast i vissa fall, t.ex. om den skadevållande ärintagen i kriminalvårdsanstalt eller häktad. Dessutom kan brottsskadeersättningutgå för sakskada eller ren förmögenhetsskada om den skadelidandesmöjligheter att försörja sig allvarligt har äventyrats genom skadan ellerersättningen annars framstår som särskilt angelägen. Frågor ombrottsskadeersättning prövas av . Vid bestämmande avbrottsskadeersättning avräknas skadestånd som har betalats eller bedömskunna bli betalt till den skadelidande på grund av skadan. Frånersättningen avräknas även ett självriskbelopp. Undantag görs för vissafall, t.ex. vid skada till följd av brott som begåtts av någon som varintagen i kriminalvårdsanstalt. Undantag kan även göras om det i övrigtfinns särskilda skäl att inte avräkna något självriskbelopp. Beloppetskall motsvara det lägsta självriskbelopp som tillämpas här i landetvid konsumentförsäkring som innefattar skydd mot skada till följd avbrott. Om brottsskadeersättning betalas ut inträder staten intill detutgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd.Frågan om samspelet mellan bl.a. domstolarna och Brottsoffermyndighetenbehandlades i regeringens proposition Ersättning för ideell skada (prop.2000/01:68 s. 60 f.). Sammanfattningsvis gjordes bedömningen attsamspelet fungerar bra.Brottsskadeersättning bestäms i princip efter allmänna skadeståndsrättsligagrunder. är inte bunden av ett domstolsavgöranderörande samma skadehändelse. Har domstolen sakprövat skadeståndet bestämsoftast brottsskadeersättningen till samma belopp, särskilt när det ärfråga om ett hovrättsavgörande. Skäl att frångå domstolsavgörandet kant.ex. vara att ersättningsnivån klart avvikit från rådande praxis elleratt grundar sitt beslut på omständigheter sominte varit kända för domstolen.Utskottets uppföljningsgrupp studerar frågan om avvikelsermellan sakprövade skadestånd på grund av brott och beslutadbrottsskadeersättning. Vid granskningen har framkommit att iBrottsoffermyndighetensavgöranden, avseende sveda och värk respektive kränkning för periodenden 1 januari 2003-15 mars 2004, har beslutad ersättning avvikit frånav domstol sakprövade skadestånd i 428 ärenden. Det motsvarar av samtliga ärenden med sakprövade skadestånd. Av dessa har 63 beslutinneburit att högre ersättning utbetalats och 365 beslut att lägre totalersättning utbetalats.Frågan om samspelet mellan domstolarna och harbehandlats tidigare av utskottet, senast (bet. 2003/04:JuU1s. 113 f.). Utskottet såg inte någon anledning att förorda en ordninginnebärande att skulle åläggas att strikt följadomstolens avgöranden.Bakgrunden till reglerna om självrisk är att systemet med brottsskadeersättninginte skall belastas med ett stort antal ärenden som rör endast lågabelopp. Vid införandet av reglerna anfördes bl.a. att de administrativakostnaderna bör stå i någorlunda rimlig proportion till de ersättningsbeloppsom betalas ut. Självrisken utformades så att ett visst belopp alltidavräknas från den ersättning som den skadelidande i övrigt är berättigadtill (prop. 1977/78:126 s. 26 f.).Självriskbeloppet är 1 200 kr.Frågan om avskaffande av självriskbeloppet har tidigare behandlats avutskottet, varvid utskottet funnit att de gällande reglerna om självriskär utformade på ett ändamålsenligt sätt och någon anledning att ändrapå dessa inte förelåg (bet. 2003/04:JuU1 s. 111).Utskottet ser, i avvaktan på resultatet av det uppföljningsarbete sombedrivs i utskottet, ingen anledning att frångå den uppfattning somutskottet tidigare givit uttryck för i fråga om samspelet mellandomstolarna och . Vidare anser utskottet alltjämtatt de gällande reglerna om självrisk är ändamålsenligt utformade ochatt någon anledning att ändra på dessa inte föreligger. Motion Ju261och motion Ju292 i nu behandlad del avstyrks.Brottsskadeersättning för sakskadaI motionerna Ju292 och L292 (båda fp) begärs en utvärdering av reglernaom brottsskadeersättning för sakskador.När det gäller brottsskadeersättning för sakskador kan det konstaterasatt det är endast en mycket liten del av utbetald brottsskadeersättningsom avser sakskador. utbetalades ca i ersättning försak- och förmögenhetsskador, att jämföras med den totalt utbetaldabrottsskadeersättningen på (Brottsoffermyndighetensårsredovisning s. 6).Utskottet uttalade vid införandet av brottsskadelagen, rörande ersättningför egendomsskador i allmänhet, att det var fråga om en utomordentligtsvår avvägning där de statsfinansiella skälen måste tillmätas storbetydelse. Utskottet ansåg - inte minst med tanke på särreglerna för des.k. rymningsskadorna och på det vidsträckta tillämpningsområdet försådana skador - att anledning saknades att invända mot den lösning somvalts (bet. 1977/78:JuU32 s. 8).Utskottet har senare gett uttryck för motsvarande uppfattning när detgäller ren förmögenhetsskada. I samband med ändringar i brottsskadelagenår 1999 uttalade utskottet, med anledning av ett motionsyrkande om attutöka möjligheterna till brottsskadeersättning för ren förmögenhetsskada,att vid bedömningen av frågan om i vilken utsträckning brottsskadeersättningskall utgå för ren förmögenhetsskada måste emellertid även destatsfinansiella skälen tillmätas stor betydelse. Staten kan inte ta på sigett obegränsat ansvar för alla förekommande brottsskador, utan enbegränsning måste ske till de fall där de sociala och humanitära skälenär starkast. Utskottet ansåg att den begränsning som gjorts beträffandeersättning för ren förmögenhetsskada var ändamålsenlig (bet. 1998/99:JuU20s. 9).Vid behandlingen av en liknande motion vidhöll utskottetsin tidigare uppfattning att den begränsning som gjorts beträffandeersättning för sakskada är ändamålsenlig (bet. 2003/04:JuU1 s. 111 f.).Utskottet har inte någon annan uppfattning och avstyrker bifalltill motionerna Ju292 och L292 i här behandlade delar.Förskottering av skadeståndI motion Ju293 (fp) anförs att nuvarande regler om skadeståndsersättningvid brott bör ses över i syfte att underlätta en snabbare utbetalningav ersättning till brottsoffer. I motionerna Ju467 (kd) och Ju480 (kd)begärs ett system för förskottering av staten av skadestånd som dömtsut på grund av brott. I den sistnämnda motionen begärs även att nivåernapå skadestånden bör ses över. I motion L338 (c) begärs attBrottsoffermyndighetenskall förskottera skadestånd på grund av brott som den ena maken ellersambon dömts att betala till den andra.Frågor om förskottering av brottsskadeersättning har behandlats tidigareav utskottet, (bet. 2004/05:JuU1 s. 103 f.).Utskottet påpekade då, i likhet med vad som tidigare uttalats i dennafråga, att det är gärningsmannen som i första rummet har ansvaret föratt brottsoffret kompenseras. De nuvarande reglerna om brottsskadeersättningkan också ses som en form av förskott. Vidare sade sig utskottet haförståelse för att den skadelidande just vid partnervåld kan ha extrasvårt att kräva sin rätt. Här erinrade utskottet om bestämmelsen i 25a § förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål,m.m. Bestämmelsen innebär att en lagakraftvunnen dom i brottmål sominnehåller förpliktelser för den tilltalade att betala skadestånd skallsändas till kronofogdemyndigheten. Syftet med bestämmelsen är attindrivningsförfarandet skall komma i gång med en minimal insats frånmålsägandens sida (2 kap. 3 § utsökningsförordningen [1981:981]). Reglernagäller oavsett den tilltalades och målsägandens relation till varandra.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i frågan. Motionerna Ju293,Ju467, Ju480 och L338 i nu behandlade delar avstyrks.Befogenheter för särskilda företrädareI motion Ju330 (c) föreslås att i uppdraget som särskild företrädareför barn skall ingå att för barnets räkning utkräva utdömt skadeståndfrån dömd vårdnadshavare.Genom lagen (1999:997) om särskilda företrädare för barn har en möjlighetinförts att förordna särskild företrädare för ett barn när vårdnadshavareneller någon som denne står i ett nära förhållande till misstänks förbrott mot barnet som kan leda till fängelse. Lagen syftar bl.a. tillatt förbättra möjligheterna att utreda brott när barn utsatts förövergrepp och tillgodose barnets intressen i övrigt. Den särskildaföreträdarens uppgifter är begränsade till att i vårdnadshavarens ställeta till vara barnets rätt under förundersökningen och efterföljanderättegång. Företrädaren får dock inte väcka åtal och får inte hellerväcka någon skadeståndstalan utan att ett allmänt åtal har väckts.Utskottet kan konstatera att uppdraget som särskild företrädare ärbegränsat till att ta till vara barnets rätt under förundersökning ochrättegång. Uppdraget upphör när domen vunnit laga kraft beträffandesåväl brottet som eventuellt skadestånd. Utskottet vill i sammanhangeterinra om att uppdraget som målsägandebiträde inte heller omfattar detnu föreslagna åliggandet. Utskottet är inte berett att förorda enutvidgning av uppdraget som särskild företrädare för barn till attomfatta även sådant avslutande arbete som att hjälpa målsäganden att fåut ett av domstolen bestämt skadestånd. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motion Ju330 i nu behandlad del.Brottsskadeersättning när gärningsmannen är under 15 årI motion Ju348 (v) begärs att åtgärder skall vidtas för att säkerställaekonomiskt skydd för brottsoffer när gärningsmannen är , motbakgrund av att brottsoffren har svårt att erhålla ersättning då detsällan genomförs polisutredningar i sådana fall.Justitieministern anför i ett svar på skriftlig fråga (fr. 2003/04:1540)bl.a. att det är i första hand den som skadar någon annangenom ett brott som skall ersätta offrets skada genom att betala skadestånd.Är den som begått brottet under skall han ersätta skadan i denmån det är skäligt. Huvudregeln är alltså att även den som är under 15år själv skall ersätta offret för skador som han orsakat genom ett brott.Justitieministern utgår från att inte ställerkraven på utredning högre än att även den som utsatts för ett brott som,på grund av gärningsmannens låga ålder eller av någon annan anledning,inte utretts av polisen har möjlighet att uppfylla dem. Justitieministernframhåller vidare att rätten till statlig ersättning för den som utsattsför ett brott inte är beroende av om gärningsmannen är över eller under15 år och inte heller av om det genomförts en polisutredning eller inte.Justitieministern avslutar med att framhålla att han avser att följahur tillämpar lagstiftningen för att säkerställaatt även offer för unga gärningsmän får en rättvis prövning.Utskottet instämmer i vad motionärerna anför om betydelsen av attbrottsoffer i fall där gärningsmannen är erhållerbrottsskadeersättning. Det bör därför göras en översyn av hur reglerna tillämpasi dessa fall. Översynen bör syfta till att säkerställa ekonomiskt skyddför dessa brottsoffer. Regeringen bör ge i uppdragatt göra en sådan översyn.