bet · GS01BOU11 · 2005-05-10 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet drygt 90 motionsförslag som gällerfrågor om fysisk planering. Förslagen är från den allmänna motionstiden2004.Utskottets behandling är framför allt inriktad på frågor om boende ochbuller m.m.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden.Till betänkandet har fogats fyra reservationer och två särskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Boende och buller m.m.Riksdagen avslår motionerna 2004/05:N409 yrkande 25, 2004/05:Bo203,2004/05:Bo215, 2004/05:Bo251 yrkandena 1-3 och 6, 2004/05:Bo307 yrkandena9 och 10, 2004/05:Bo308 yrkande 9 och 2004/05:Bo310 yrkande 22.Reservation 1 (m, fp, kd, c)Reservation 2 (mp)2. Ansvaret för uttjänta mobiltelefonimasterRiksdagen avslår motionerna 2004/05:Bo234 och 2004/05:Bo270.3. Lokalisering av mobiltelefonimaster m.m.Riksdagen avslår motionerna 2004/05:So506 yrkande 5, 2004/05:MJ372yrkande 5, 2004/05:MJ509 yrkandena 1, 2, 4 och 5, 2004/05:Bo207,2004/05:Bo211, 2004/05:Bo218 yrkandena 1-5, 2004/05:Bo250 yrkandena 1 och4-9, 2004/05:Bo256, 2004/05:Bo278 yrkandena 1 och 3, 2004/05:Bo300,2004/05:Bo321 och 2004/05:Bo323.Reservation 3 (c)Reservation 4 (mp)4. Övriga planfrågorRiksdagen avslår motionerna 2004/05:Ju483 yrkande 5, 2004/05:L291yrkande 4, 2004/05:Sf365 yrkande 29, 2004/05:Kr238 yrkande 2, 2004/05:Kr355yrkande 2, 2004/05:MJ332 yrkandena 5 och 6, 2004/05:MJ507 yrkande 21,2004/05:N305 yrkande 7, 2004/05:N409 yrkandena 26 och 27, 2004/05:N411yrkande 2, 2004/05:Bo201, 2004/05:Bo212, 2004/05:Bo226, 2004/05:Bo229yrkandena 3-5, 2004/05:Bo230 yrkandena 1-6, 2004/05:Bo235 yrkande 18,2004/05:Bo236 yrkandena 1 och 2, 2004/05:Bo237, 2004/05:Bo239, 2004/05:Bo252,2004/05:Bo264, 2004/05:Bo267, 2004/05:Bo283, 2004/05:Bo291, 2004/05:Bo296yrkandena 1 och 2, 2004/05:Bo301 yrkande 11, 2004/05:Bo302 yrkandena 11,12, 15 och 16, 2004/05:Bo303 yrkande 2, 2004/05:Bo305 yrkandena 2 och3, 2004/05:Bo307 yrkandena 4-6, 2004/05:Bo308 yrkandena 5-8, 2004/05:Bo310yrkandena 27, 30 och 31, 2004/05:Bo311, 2004/05:Bo315 yrkande 3 och2004/05:Bo318.Stockholm den 10 maj 2005På bostadsutskottets vägnarRagnwi MarcelindFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (),(), (), (), dePourbaix-Lundin (m), (), (), MariaÖberg (s), (), (), (), (), (), (),(), () och ().Utskottets övervägandenBoende och buller m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om boende och buller m.m. Jämförreservationerna 1 (m, fp, kd, c) och 2 (mp).InledningI syfte att fördjupa behandlingen av frågorna genomförde utskottet den7 april innevarande år en offentlig utfrågning under rubriken luftföroreningar kontra bostadsbyggande i storstadsregion. Programför denna utfrågning har tagits in i detta betänkande som bilaga 2. Iprogrammet anges vilka som ombetts att delta i utfrågningen som inledare.Vidare inbjöds representanter från bl.a. , ,, , länsstyrelserna, organisationeroch företag inom byggsektorn samt , PBL-kommitténoch Utredningen om åtgärdsprogram att närvara vid utfrågningen. av den stenografiska uppteckning som gjordes vid tillfället ochbilder som inledarna visade har tagits in som bilaga 3 till betänkandet.Ett antal bilder har av tekniska skäl inte tagits med.Liksom under förra har utskottet kunnat konstatera attkonflikterna mellan kraven på ökat bostadsbyggande i tätort och olikamiljökrav är tydliga. Konflikterna fordrar väl avvägda lösningar.MotionernaI motion 2004/05:N409 (fp) yrkande 25 förespråkar motionärerna ettflexibelt regelverk om buller. Motion 2004/05:Bo307 (fp) innehållerförslag angående bullerproblematiken (yrkande 9) och anpassning avbullernormen vid nyproduktion (yrkande 10). Motionärerna bakom bådamotionerna anser bl.a. att de särskilda skäl som krävs enligt 5 kap. 7 §11 PBL för att meddela bestämmelser om högsta tillåtna värden för bullerskall preciseras för att myndigheterna skall göra enhetliga bedömningaroch att regler måste förändras så att möjliga förutsättningarför förtätningar i storstadsmiljöer inte förhindras av orimligakrav.Motion 2004/05:Bo310 (fp) yrkande 22 innehåller förslag om ökadflexibilitet vad gäller regelverket för buller och luftkvalitet vidnyproduktion. Motionärerna anser att även om man vid all planering eftersträvarlåga bullernivåer och god luftkvalitet kan man rimligtvis inte i varjesituation ställa samma krav i storstad som på landsbygden. De anförvidare att bostadsbyggandet i de centrala delarna av de större städernainte får blockeras.Även motion 2004/05:Bo203 (m) innehåller förslag om ändring av lagstiftningenangående buller för att underlätta byggande av bostäder i storstäder.Motion2004/05:Bo308 (fp) yrkande 9 innehåller förslag om att skyddsvärda tystaområden, som pekats ut i kommunala planer, skall beaktas även vidkollision med riksintressen i samband med infrastrukturutbyggnad.I den moderata motionen 2004/05:Bo215 finns ett förslag som tar siktepå t.ex. den situationen att den som avser uppföra bostäder får reaktionerfrån exempelvis väghållare som är oroliga för att bli tvungna att efterprövningar efter planprocessen vidta bullerdämpande åtgärder. För attlösa detta vill motionären införa möjligheter till s.k. bullerservitut.Genom ett s.k. bullerservitut kan den tjänande fastigheten åläggas atttåla visst buller från verksamheten på den härskande fastigheten, varvidett mer ändamålsenligt sätt att nyttja mark skulle uppstå.Slutligen innehåller motion 2004/05:Bo251 (mp) förslag som syftar tillatt öka inslaget av tysta miljöer. Motionärerna föreslår dels att dettillsätts en utredning som klarlägger behovet av miljöer som är bullerfria(yrkande 1), dels att det skall byggas ett tystare samhälle (yrkande 2).Vidare föreslår de att gränsvärden för bakgrundsbuller på arbetsplatseroch i samhället skall tas fram (yrkande 3). Slutligen vill de ha sänktagränsvärden för buller i utomhusmiljöer (yrkande 6).Något om den rättsliga regleringen och pågående utredningar m.m.Riksdagen beslutade om etappmål för buller (prop. 1996/97:53, bet.1996/97:TU7, rskr. 1996/97:174). Etappmålen utgick från följanderiktvärden för trafikbuller, som normalt inte bör överskridas vid nybyggnadav bostäder eller vid nybyggnad eller väsentlig ombyggnad avtrafikinfrastruktur:- 30 dBA ekvivalentnivå (medelljudsnivå) inomhus,maximalnivå (högsta ljudnivån) inomhus ,ekvivalentnivå utomhus vid fasad,maximalnivå vid uteplats i anslutning till bostaden.I detaljplan får meddelas bestämmelser om skyddsanordningar för attmotverka störningar från omgivningen och, om det finns särskilda skäl,högsta tillåtna värden för störningar genom bl.a. luftförorening ochbuller. Detta framgår av 5 kap. 7 § första stycket 11 PBL. Vid bestämmelsenstillkomst angavs, med syftning på bullerkrav (se prop. 1985/86:1), attdet inte bör komma i fråga att genom detaljplan meddela längre gåendekrav än de riktlinjer som då godkänt (se prop. 1980/81:100bil. 9, TU23, rskr. 257 och prop. 1981/82:98, TU28, rskr. De dåantagna riktlinjerna har ersatts av de riktvärden som redovisats ovan.Regeringen uppdrog åt att utarbeta ettfördjupat underlag för tillämpningen av de riktvärden för buller frånväg- och järnvägstrafik som redovisats ovan. slutförde inovember 2004 uppdraget genom att till regeringen överlämna rapportenTillämpning av riktvärden för trafikbuller vid planering för och byggandeav bostäder.Förordningen (2004:675) om omgivningsbuller innehåller miljökvalitetsnormför buller. I 1 § förordningen anges: "Genom kartläggning av omgivningsbullersamt upprättande och fastställande av åtgärdsprogram skall det eftersträvasatt omgivningsbuller inte medför skadliga effekter på människors hälsa(miljökvalitetsnorm enligt 5 kap. 2 § första stycket 4 ). "Förutomhusluften har frågan reglerats i förordningen (2001:527) ommiljökvalitetsnormer för utomhusluft. Normerna gäller partiklar (PM 10),kvävedioxid, kväveoxider, svaveldioxid, kolmonoxid, bly m.m.Miljökvalitetsnormerna för luften avser dels föroreningsnivåer som inte fåröverskridas eller som får överskridas endast i viss angiven utsträckning,dels föroreningsnivåer som inte bör överskridas.I 5 kap. (MB) finns bestämmelser om åtgärdsprogram. Ettsådant program skall tas fram så snart det visar sig att en miljökvalitetsnorminte uppfylls och innehålla de åtgärder som behöver vidtas för att normenskall kunna uppfyllas. Åtgärdsprogrammen skall fastställas av regeringeneller den myndighet eller kommun som regeringen bestämmer. Programmenriktar sig till myndigheter och kommuner, och dessa är skyldiga attinom sina ansvarsområden vidta de åtgärder som behövs enligt ett sådant.Några nya befogenheter följer inte av ett åtgärdsprogram utan åtgärdernaskall genomföras med de verktyg som myndigheter och kommuner har tillsitt förfogande. För och har regeringen fattat beslutom åtgärdsprogram för kvävedioxid och partiklar respektive för kvävedioxid.I 2 kap. 1 § andra stycket PBL har särskilt erinrats om att enligt 5kap. 3 § MB miljökvalitetsnormer skall iakttas vid planering ochplanläggning. I direktiven till Utredningen om åtgärdsprogram (M 2004:05)angav regeringen bl.a. följande. "I (1987:10) finnsbestämmelser som anger att miljökvalitetsnormer skall beaktas bl.a. vidplanläggning. Det s.k. kommunala planmonopolet har dock en stark ställning,varför t.ex. ett åtgärdsprogram inte anses direkt kunna påverka innehålleti en beslutad plan (jfr prop. 2003/04:2 s. 34). Någon närmarebeskrivning av hur åtgärdsprogrammen förhåller sig till planeringoch planläggning föreligger emellertid inte. Den kommunala planeringenoch planläggningen har stor betydelse för den totala miljösituationen.Utredaren skall därför klarlägga förhållandet mellan åtgärdsprogramoch kommunala översiktsplaner, detaljplaner och områdesbestämmelser ochöverväga om en starkare koppling mellan dessa instrument kan medförasådana effektivitetsvinster att det motiverar förändringar av detnuvarande regelverket. Utredaren skall belysa hur eventuella förändringari regelverket påverkar kommunernas planeringsförutsättningar ochmöjligheter att utnyttja den frihet som ligger i planmonopolet. "redovisar i sitt betänkande Alternativ för miljöbalkensprövningsorganisation (SOU 2004:38) att man avser att fortsätta detutredningsarbete som påbörjats beträffande regelsystemet förmiljökvalitetsnormer. I ett tidigare delbetänkande (SOU 2002:107) har man lämnatvissa principförslag om förhållandet mellan prövningen av enskildaverksamheter och miljökvalitetsnormer. Man avser att arbeta vidare meddenna fråga och även undersöka om det finns anledning till ytterligareförändringar i för att underlätta arbetet med miljökvalitetsnormer.Remissvaren på betänkandet SOU 2004:38 bereds inom Regeringskanslietoch kan enligt därifrån inhämtade uppgifter mynna ut i tilläggsdirektivtill eller i särskilda utredningsdirektiv (som i såfall beslutas i samband med att slutbetänkande bereds).Även PBL-kommittén har behandlat frågor om miljökvalitetsnormer. Kommitténhar bl.a. anfört att det är angeläget med närmare utredning om framförallt hur miljökvalitetsnormer skall kunna genomföras i praktiken ochvilken betydelse som normerna därvid skall ha vid beslutsfattande enligtbåde MB och PBL.Utskottet har erfarit att regeringen till har överlämnattvå skrivelser från i till regeringen somrör bullerservitut.Miljöbalken behandlar riksintressen i framför allt 3 och 4 kap.Riksintressen enligt 4 kap. är lokaliserade och avgränsade av riksdagen.Motsvarande intressen enligt 3 kap. måste däremot helt och hålletlokaliseras och avgränsas med tillämpning av de principer som gäller enligtPBL i fråga om samspelet och rollfördelningen mellan staten och kommunerna.I första hand skall sådana frågor lösas inom ramen för översiktsplaner.Riksintressen enligt såväl 3 som 4 kap. MB skall anges särskilt iöversiktsplanen (4 kap. 1 § PBL). Det ankommer på vissa myndigheter attefter samråd med inom sitt område lämna uppgifter tilllänsstyrelserna om områden som de bedömer vara av riksintresse enligt 3 kap.MB. Vid planläggning och i ärenden om bygglov och förhandsbesked skallbestämmelserna i 3 och 4 kap. MB tillämpas. Länsstyrelserna har möjligheteratt upphäva detaljplaner som inte tar till vara riksintressen (se 12kap. 1 § PBL). Utskottet har vid ett flertal tillfällen tagit ställningtill förslag som syftat till att inskränka möjlighet attupphäva kommunala planer (senast i bet. 2003/04:BoU7). Utskottet harfunnit att det, för att möjliggöra att de intressen som räknas upp i 12kap. 1 § (riksintressen, bristande samordning, överensstämmelsemed miljökvalitetsnormer, hälso- och olycksfallsskydd m.m.) tillgodosesäven i de fall då respektive kommun åsidosätter dem, är nödvändigt attdet finns en möjlighet att upphäva av kommuner antagna detaljplanereller områdesbestämmelser. Utskottet har funnit att det saknas tillräckligaskäl för att ställa sig bakom förslag som syftar till att inskränkaeller utöka denna möjlighet.Det är endast vissa delar av regler som skall iakttas iärenden enligt PBL. Som ovan redovisats har i 2 kap. 1 § andra stycketPBL särskilt erinrats om att enligt 5 kap. 3 § MB miljökvalitetsnormerskall iakttas vid planering och planläggning. Vidare skall, som ocksåredovisats ovan, vid planläggning och i ärenden om bygglov och förhandsbeskedbestämmelserna i 3 och 4 kap. MB tillämpas. Det kan även nämnas att detfinns bestämmelser om att regler om miljökonsekvensbeskrivningarsinnehåll skall tillämpas (se 4 kap. 2 a § och 5 kap. 18 § PBL).De regler som åsyftas i motionerna 2004/05:Bo307 (fp) och N409 (fp) ärdock de som tillsynsmyndigheter (miljö- och hälsoskyddsmyndigheter m.m.) tillämpar på pågående verksamheter. (Reglerna blir också tillämpliganär tillstånd söks enligt .) Bland dessa regler märks t.ex.de i 2 kap. MB intagna allmänna hänsynsreglerna. Av störst intresse inu aktuellt sammanhang är 2 kap. 3 § MB där det anges försiktighetsmåttm.m. som alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet ellervidta en åtgärd skall iaktta för att motverka skador eller olägenheterför människors hälsa och miljö. Denna bestämmelse kallas ofta förförsiktighetsprincipen. Hänsynsreglerna är rättsligt bindande och fårbetydelse bl.a. genom att det vid tillståndsprövning enligt MB kanmeddelas villkor som bygger på dessa regler. De kan också läggas tillgrund för förelägganden och förbud enligt MB (tillsynsverksamhet).Verksamheter m.m. som inte är tillståndspliktiga enligt MB underkastasnormalt sett inte en prövning mot MB:s allmänna hänsynsregler. Bestämmelsernai 2 kap. MB är inte tillämpliga vid planläggning eller bygglovsprövningenligt PBL. Detta kan dock bli fallet vid tillsynsverksamhet.En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden eller förbud som behövsi ett enskilt fall för att MB skall efterlevas. Mer ingripande åtgärderän vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas (26 kap. 9§ MB). Liksom många andra verksamheter som inte heller tillståndsprövasenligt MB (se bet. 2003/04:BoU7) kan t.ex. frågor om bostädersbullersituation som har godtagits i plan- och bygglovssammanhang i efterhandkomma att prövas mot MB. Detta har belysts under utfrågningen.Här kan också nämnas att den som bedriver eller avser att bedrivamiljöfarlig verksamhet får ansöka om tillstånd till verksamheten enligtMB även om det inte krävs tillstånd (9 kap. 6 § tredje stycket MB).Härigenom kan verksamheten också vid tillståndsprövning bli underkastadprövning enligt 2 kap. MB. Om det har gjorts en sådan prövning blirmöjligheterna att efteråt ställa högre krav starkt begränsade.Utskottets ställningstagandeMotionsförslagen motsvarar, med undantag för m-motion 2004/05:Bo215 ochfp-motion 2004/05:Bo308, i huvudsak yrkanden som utskottet avstyrkteunder förra (se bet. 2003/04:BoU7) och i flertalet fall ävenhar avstyrkt under tidigare riksmöten. I motionerna 2004/05:N409 (fp)och 2004/05:Bo307 (fp) lyfter man på ett tydligare sätt framkopplingarna till regler.Liksom vid föregående års behandling av motionsförslag angående bullerm.m. finner utskottet att de utgångspunkter som flera av motionärernalyfter fram torde delas av så gott som alla. Exempelvis får det närmastanses vara en självklarhet att det är eftersträvansvärt med bullerfriaområden och ett tystare samhälle. ställer sig såledesäven bakom dessa utgångspunkter. Av utskottets bakgrundsredovisninghar det framgått att det pågår ett omfattande utrednings- ochberedningsarbete på området. Detta arbete kan i allt väsentligt sägas ha deninriktning som många av motionärerna eftersträvar. Arbetet utgör bl.a.en del av harmoniseringen inom EU.Vidare finns det skäl att liksom peka på att det till stordel är en fråga att ta ställning till behovet av t.ex. tystamiljöer och att avgöra vilka insatser (t.ex. olika planbeslut) som kanerfordras för att säkerställa detta. tvingas utskottet konstateraatt de beslut som fattas på den kommunala nivån under det s.k. planskedetinte alltid ger ett slutgiltigt besked till alla verksamhetsutövare (t.ex. väghållare) eftersom en tillsynsmyndighet i ett senare skede ochibland med delvis andra normer än de som tillämpats i plansammanhangetkan komma att ingripa med krav på t.ex. bullerdämpande åtgärder. Fråganuppmärksammades vid utfrågningen . Denna problemställning,liksom flera andra (t.ex. hur riktvärdena skall hanteras i plansammanhang)som motionärerna uppmärksammar, förtjänar enligt utskottets meningsärskild uppmärksamhet. I grund och botten handlar det i många fall omvilka bestämmelser i som skall tillämpas redan vid planläggningeller vid bygglovsprövning. I särskilt fokus kommer i 2kap. 3 § intagna försiktighetsprincip.Det är emellertid inte möjligt att i detta sammanhang överblickakonsekvenserna av de förändringar som motionärerna eftersträvar och att nui sak ta ställning till förslagen. Det är därför glädjande att kunnakonstatera att samtliga de frågor som tas upp i motionerna är föremålför beredning i någon form. Det pågående utredningsarbetet m.m. börenligt utskottets mening avvaktas. saknar mot dentecknade bakgrunden tillräckliga skäl för att nu gå motionärerna tillmötes och avstyrker samtliga motionsförslag angående buller.Master för mobiltelefoni m.m.Ansvaret för uttjänta mobiltelefonimasterUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om ansvaret för uttjäntamobiltelefonimaster.MotionernaI motion 2004/05:Bo234 (s) uppmärksammas ansvaret för som äruttjänta eller inte längre används. Motionärerna anser bl.a. att detinte kan vara meningen att uttjänta måste tas om hand av samhälleteller av enskild markägare. Samma fråga uppmärksammas i motion 2004/05:Bo270(s). Förslaget syftar till att markägare som genom ledningsrättslagentvingats att låta någon sätta upp masterna skall garanteras attmastinnehavarna tar ekonomiskt ansvar när en anläggning inte längre användsoch skall nedmonteras. Motionären knyter an till reglerna om producentansvaroch vill att () och skallsamråda och genom riktlinjer garantera att gällande lagstiftning följsnär utbyggnaden av 3G-nätet fortgår.Utskottets ställningstagandeUtskottet har inte behandlat denna fråga tidigare. Däremot har liknandefrågeställningar angående vindkraftverk behandlats av utskottet. Utskottethar då bl.a. pekat på att när det gäller tillstånd enligt MB (t.ex. föruppförande av vissa vindkraftverk) finns det möjligheter att villkoratillstånd (se 16 kap. 3 § och 17 kap. 7 § MB) med att det t.ex. ställssäkerhet för kostnaderna för återställningsåtgärder.Liknande frågor har också varit uppe vid behandlingen av proposition2004/05:35 Herrelösa fastigheter samt ansvar för konkurskostnader.Regeringen konstaterade i sammanfattningen till propositionen att kommunernahar ett ansvar för de räddningsinsatser som kan behöva vidtas på herrelösafastigheter, dvs. fastigheter som ägs av upplösta juridiska personer.Om de olägenheter som fastigheterna för med sig inte är av sådan artatt någon räddningsinsats är påkallad, finns dock oftast inte någonskyldighet för staten eller kommunerna att agera, men kommunerna kanvälja att åtgärda problemen. Ett problem som man avsåg att lösa genompropositionens förslag var att man inte har kunnat expropriera fastighetersom ägs av upplösta bolag eftersom man inte haft någon företrädare förbolagen. Genom förslaget infördes möjligheter att utse gode män fördessa bolag.Utskottet kan konstatera att innehavarna av är skyldiga att följaallmänna regler och bl.a. se till att det inte uppkommer olycksrisker.En typsituation då det likväl skulle kunna uppstå problem torde varaatt ledningsrättshavaren är på obestånd och därför inte kan betala ennedmontering samt att nedmonteringen blir dyrare än mastens metallvärde.Även om det kan hävdas att det torde vara ovanligt att det skulleuppkomma situationer då svårigheter skulle inställa sig så kan det finnasskäl att försöka undvika dem. Mot bakgrund av kommunernas skyldigheteroch även längre gående möjligheter att ingripa för att avvärja olyckorm.m. finns det dock enligt utskottets mening inte tillräckliga skäl föratt nu kräva lagstiftningsåtgärder.Med anledning av att det i motion 2004/05:Bo270 (s) har förespråkatsatt knyta ansvaret för uttjänta till reglerna om producentansvarvill utskottet peka på att producentansvaret enligt 15 kap. 6 § MB bl.a. innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår meddela föreskrifter om skyldighet för producenter att se till attavfall samlas in, transporteras bort, återvinns, återanvänds ellerbortskaffas på ett sätt som kan krävas för en hälso- och miljömässigtgodtagbar avfallshantering. Sådana föreskrifter får meddelas i fråga omavfallet av de varor eller förpackningar som producenterna tillverkar,för in till eller säljer och avfallet från sådan verksamhetsom de bedriver. I den av regeringen meddelade förordningen (2000:208)om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter anges iavsnittet telekomutrustning exempel på produkter som omfattas av ansvaret.Exemplen är telefonapparater, telefaxapparater, telefonsvarare ochapparater för nummeridentifikation, telefonväxlar samt apparater föratt med ljud eller ljus förstärka ringsignaler.Enligt utskottets mening förefaller det inte lämpligt att inlemma mastero.d. i detta system för producentansvar.Utskottet avstyrker motionerna.Lokalisering av mobiltelefonimaster m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om lokalisering av mobiltelefonimasterm.m.