bet · GT01SfU1 · 2005-11-29 00:00:00 — m.fl. (fp) begär i motion Sf410 ett tillkännagivande om att en parlamentarisk arbetsgrupp med flera, helst alla riksdagspartier bör göra en översyn av socialförsäkringarna och förhoppningsvis kunna enas om en stor socialförsäkringsreform. Motionärerna redovisar sin syn på vissa utgångspunkter för en diskussion mellan partierna. Det skall vara tre obligatoriska försäkringar för inkomstbortfall: pensionsförsäkring, sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring. Det bör finnas ett direkt samband mellan avgifter och förmåner, och försäkringarna skall huvudsakligen finansieras genom avgifter från de försäkrade efter en avgiftsväxling från arbetsgivaravgifter. Försäkringarna frikopplas från statsbudgeten och har buffertfonder. Sjukförsäkringen skall vara inriktad på rehabilitering och återgång i arbete. I motion Sf428 av m.fl. (kd) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om socialförsäkringssystemets utformning. Staten bör tillhandahålla ett generellt system för att försäkra inkomstbortfall vid sjukdom, arbetslöshet, barnafödande och pension. Systemet skall ge utrymme för egna lösningar och personligt ansvarstagande. I ett kortare perspektiv bör socialförsäkringarna, utöver pensionssystemet, renodlas och samordnas. Sambandet mellan avgifter och förmåner bör förbättras. I ett längre perspektiv är det önskvärt att hela skatte-, avgifts- och transfereringssystemet effektiviseras. En parlamentarisk kommitté bör få i uppdrag att utreda en samordning och renodling av socialförsäkringarna. I motion Sf310 av m.fl. (v) framhålls att det offentliga trygghetssystemet är ett redskap för att utjämna klass- och könsskillnader samt att fördela resurser över livet. Den generella välfärden bör därför utgöra politisk grund för regeringens arbete (yrkande 3). I arbetet med att skapa förbättringar inom socialförsäkringssystemet bör regeringen använda sig av inkomstbortfallsprincipen som grund (yrkande 4). Statens ansvar skall inte lämnas över på arbetsmarknadens parter eller den privata marknaden (yrkande 6). menar att socialförsäkringarna successivt måste fortsätta att förbättras inom ramen för befintligt system. Regeringen bör därför lägga ned utredningen om översyn av socialförsäkringarna (yrkande 8). m.fl. (c) anser i motion Sf335 yrkande 3 att sjukförsäkrings-, arbetsskadeförsäkrings- och arbetslöshetsförsäkringssystemen bör slås ihop till en samlad arbetslivsförsäkring med en sammanförd administration. Fördelarna skulle vara bl.a. effektivare "rehabiliteringsarbete" oavsett om det handlar om arbetslösa eller sjukskrivna, minskad rundgång i systemet och ökad uppmärksamhet på den samlade sysselsättningssituationen. Med samordnade ersättningsnivåer försvinner alla incitament att växla mellan systemen. Hur ersättningsnivåer kan harmoniseras behöver dock utredas. Det gäller även harmoniseringen av inträdesregler och kvalifikationsgrunder. I motion Sf306 av m.fl. (c, m, fp, kd) anges att många människor i arbetsför ålder i står utanför arbetsmarknaden. Den stora frånvaron kostar mycket pengar. På kort och medellång sikt behöver kostnaderna för att anställa sänkas. Det sker enklast genom en permanent och substantiell sänkning av arbetsgivaravgifterna. Sänkningen finansieras genom reformer i de offentliga försäkringssystemen som gör det lönsamt att arbeta. Motionärerna begär ett tillkännagivande härom. I motion Sf234 av () anges att väldigt många människor är bidragsberoende och att det finns samband mellan t.ex. hög arbetslöshet och högt antal sjuk- och aktivitetsersättningar. Ju mindre marginaleffekter skatte- och bidragssystemen skapar, desto mer lönar det sig att arbeta. Bidragssystemen måste värnas för sitt ursprungliga syfte för att inte långsiktigt urholka välfärdens kärnverksamheter. Motionären begär tillkännagivanden härom (yrkandena 4-5). Utskottet har tidigare och senast i betänkande 2004/05:SfU1 redovisat sin syn på principerna för socialförsäkringarna och därvid angivit bl.a. följande. Socialförsäkringarna skall vara trygga, rättvisa och effektiva, vilket bäst uppnås genom en generell offentlig försäkring. Socialförsäkringarna skall dels ge standardtrygghet genom att ersätta inkomstbortfall upp till en viss nivå, dels ge ett grundläggande skydd vid varaktig ohälsa för grupper som inte fått fotfäste på arbetsmarknaden. Inkomstbortfallsprincipen bör vara utgångspunkten för försäkringsskyddet även . Förmåner från socialförsäkringarna skall ges på lika villkor för alla och innehålla ett betydande mått av utjämning mellan grupper som löper olika risk att drabbas av sjukdom och skada. Det möjliggör omfördelningar mellan olika grupper och över livet. Arbetslinjen är central. Utskottet konstaterar att dessa principer överensstämmer med utgångspunkterna för den översyn av socialförsäkringarna som inletts. Enligt utskottets mening finns det en bred politisk uppslutning bakom dessa principer. En bred uppslutning finns även bakom inriktningen att arbetslöshetsförsäkringen även fortsättningsvis skall vara en fristående ersättningsform. Den inledda översynen omfattar dock arbetslöshetsförsäkringen såvitt gäller en bättre samordning mellan sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna. Utskottet delar i likhet med tidigare, 2004/05:SfU1, regeringens uppfattning att översynen bör inledas med att underlag tas fram som kan bli föremål för en bred analys men även öppen debatt och förankring. Utredaren skall enligt direktiven sträva efter ett brett samarbete med de politiska partierna, arbetsmarknadens parter och övriga berörda organisationer. Först därefter bör det parlamentariska utredningsarbetet ta vid som då också skall resultera i förslag till en reformerad socialförsäkring. Enligt utskottets mening bör inte nu närmare precisera utgångspunkterna för eller uttala sig om den närmare inriktningen på en kommande reform. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf410, Sf428 yrkande 1, Sf310 yrkandena 3, 4, 6 och 8, Sf335 yrkande 3, Sf306 samt Sf234 yrkandena 4 och 5. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsyrkanden om EU:s kompetens på socialförsäkringsområdet och om gränshinder i . Jämför reservationerna 3 (v) och 4 (m, c). I socialförsäkringslagen (1999:799) finns bestämmelser om vem som omfattas av den svenska socialförsäkringen. Förmånerna delas in i bosättningsbaserade respektive arbetsbaserade förmåner. Den bosättningsbaserade försäkringen avser garantibelopp och bidrag, och den arbetsbaserade försäkringen avser ersättning för inkomstförlust. För att den som utnyttjar den fria rörligheten inom EU inte skall missgynnas när det gäller rätten till social trygghet finns regler som samordnar de nationella socialförsäkringssystemen. De närmare bestämmelserna finns i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen. Förordningen tillämpas även i förhållande till andra EES-länder. I förordning 1408/71 finns bestämmelser om bl.a. likabehandling av EU-medborgare, bestämmande av tillämplig lagstiftning, sammanläggning av kvalifikationstider, export av förmåner och proportionell beräkning av pensioner. En grundläggande princip är att den för vilken förordningen gäller skall omfattas av lagstiftningen i bara en stat, i regel arbetslandets lagstiftning. Det ankommer på den nationella lagstiftningen att ange närmare villkor för att tillhöra det landets system för social trygghet och förutsättningarna för att få förmåner. Den nationella lagstiftningen får dock inte avvika från gemenskapsrättsliga principer och regler. För enskilda fall eller för definierade grupper är det möjligt för länderna att sluta överenskommelser om undantag från de allmänna reglerna i EG-rätten om vilket lands lagstiftning om social trygghet som skall tillämpas i olika situationer. En ny förordning, och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen, bygger på samma grundprinciper och kommer att ersätta förordning 1408/71. Förbindelserna på socialförsäkringsområdet mellan och de övriga nordiska länderna regleras även av den nordiska konventionen om social trygghet som har trätt i kraft . Enligt konventionen skall reglerna i förordning 1408/71 generellt tillämpas på alla personer försäkrade och bosatta i som inte direkt omfattas av förordningen. Det gäller i huvudsak s.k. icke förvärvsaktiva EU/EES-medborgare och tredjelandsmedborgare som är bosatta i . I förhållande till omfattas dock inte tredjelandsmedborgare när det gäller vissa förmåner. m.fl. (v) anger i motion Sf310 yrkande 7 att det finns en risk att EU-samarbetet kommer att medföra en ökad privatisering vad gäller socialförsäkringarna. Detta kan hota det generella välfärdssystemet i . Regeringen bör därför inom EU offensivt verka för att den nationella beslutanderätten på det sociala området bevaras även i praktiken. Liknande yrkanden framförs även i motion Sf309 av m.fl. (v) yrkande 12. Fyra motioner tar upp olika gränshinder i . I motion N243 av och () yrkande 13 anges att det samarbete som pågår mellan , och måste följas upp av förenklingar vid gränspassering mellan och övriga nordiska länder bl.a. när det gäller tjänster, arbetsmarknadsförsäkringar och sjukförsäkringsförmåner. I motion Sf273 av () redovisas olika situationer som medför problem med socialförsäkringsförmåner när personer under sjukdom eller föräldraledighet delvis eller tillfälligt arbetar i annat nordiskt land eller EU-land. I motionen begärs ett tillkännagivande om att den svenska lagstiftningen bör ses över vad avser skyddet av svensk sjukpenning- respektive föräldrapenninggrundande inkomst. m.fl. (m) anger i motion Sf279 yrkande 2 att nuvarande utformning av socialförsäkringssystemet kan ge besvärliga effekter när en person arbetar i eller och är bosatt i det andra landet. Som exempel nämns arbetsgivaravgifterna, pensionsintjänande vid kortare arbete än samt situationen för den som är långtidssjukskriven. Vidare är föräldrapenning och dagisplats dåligt synkroniserade. I motion Sf223 av och () redovisas exempel på gränshinder i . Det gäller t.ex. föräldrapenning, sjukersättning och rehabilitering. Motionärerna anser att en vitbok över samtliga gränsbarriärer bör upprättas med angivande av när de skall vara avklarade. Som utskottet har slagit fast har den europeiska gemenskapen inte kompetens att harmonisera medlemsstaternas socialförsäkringssystem. Principerna om icke-diskriminering och likabehandling av EU-medborgare liksom krav på likabehandling av kvinnor och män påverkar visserligen utformningen av socialförsäkringssystemen, men själva innehållet i medlemsländernas socialförsäkringssystem är en nationell fråga. I det nya konstitutionella fördraget, som ännu inte trätt i kraft, behålls kompetensfördelningen mellan medlemsstaterna och unionen på det sociala området. Beslut får dock fattas med kvalificerad majoritet. Utskottet har i sitt betänkande 2004/05:SfU1 konstaterat att regeringen även fortsättningsvis behöver vara uppmärksam på att EU-samarbetet inte inkräktar på den nationella beslutanderätten över socialförsäkringssystemen. Något tillkännagivande från sida ansågs däremot inte nödvändigt. Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker motionerna Sf310 yrkande 7 och Sf309 yrkande 12. Utskottet har tidigare och senast i betänkande 2004/05:SfU1 behandlat motioner om gränshinder i . Utskottet har därvid redovisat att en särskild utredare har haft i uppdrag av att utreda de rättigheter en nordisk medborgare har vid bosättning, arbete, studier, besök eller liknande i ett annat nordiskt land. En slutrapport avlämnades , Nordbornas rättigheter (ANP 2002:719). I rapporten anges att det av många skäl krävs en bättre samordning av lagar och regelverk. Skillnader mellan länderna i beskattningen, i de sociala välfärdsstrukturerna, särskilt när det gäller pensioner och familjepolitik, och inom utbildningen anges ha skapat de flesta problemen. Nya gemensamma nordiska regler som berör EU/EES:s kompetensområde bör dock även gälla EU-länders medborgare, och bilaterala överenskommelser mellan nordiska länder som reglerar nordbors rättigheter bör undvikas. De svenska och danska regeringarna har gemensamt gett ut rapporten - en region blir till. I rapporten anförs om det sociala området bl.a. att reglerna i förordning 1408/71 i vissa avseenden får särskilt komplicerade effekter i de fall är inblandat, eftersom skiljer sig från övriga medlemsstater vad gäller den sociala trygghetens finansiering såtillvida att socialavgifter knappast existerar. I rapporten anges även att regeringarna avser att verka för att tillämpningen av gällande regler så långt möjligt sker på ett sätt som främjar integrationen och att de kommer att ta initiativ till att utarbeta en gemensam tolkning av EG-reglerna om social trygghet. Som ordförande för det nordiska regeringssamarbetet prioriterade arbetet med att underlätta rörligheten över gränserna för nordiska medborgare. Arbetet med att avskaffa gränshinder har haft fortsatt hög prioritet i det nordiska samarbetet (skr. 2004/05:90). Bland annat har den förre danske statsministern haft i uppdrag att som samarbetsministrarnas särskilda representant driva på gränshindersarbetet. I en rapport har han redogjort för arbetet och sina förslag på olika områden. En förnyad rapport har avgetts . I detta sammanhang kan också nämnas att dåvarande () har haft i uppdrag att göra en genomgång av problem som finns när förordning 1408/71 är tillämplig. Granskningen har koncentrerats till föräldraförsäkringen och sjukförsäkringen. I redovisningen av uppdraget anges bl.a. följande. - De olika bosättningsbegreppen skapar problem vid tillämpningen av den nordiska konventionen om social trygghet. Här nämns studerande som lämnar för att studera i ett annat nordiskt land men också personer som kommer från ett annat nordiskt land för att studera här. - Det har uppstått tveksamhet om användningen av de svenska reglerna om sjukpenninggrundande inkomst (SGI) på inkomster inom EU. Frågan är om personer som kommer till skall kunna uppnå motsvarande SGI-skydd med hänvisning till tidigare inkomstsituation, studier, arbetslöshet m.m. i ett annat medlemsland. - Beträffande föräldrapenningens 240-dagarsvillkor är den rådande uppfattningen att SGI-nivån baseras på den svenska inkomsten. Regeringsrätten har begärt ett förhandsavgörande från (Rockler C-137/04) i frågan om huruvida 240-dagarskravet i vissa fall kan ses som ett hinder för den fria rörligheten. - Sjukersättning och aktivitetsersättning är inte helt anpassade till bestämmelserna i förordning 1408/71. - För gränsgångare finns situationer som kan ge upphov till olika förmåner i form av sjukvård och ersättning för inkomstbortfall. Det gäller t.ex. skillnader i ländernas lagstiftning om insatser vid rehabilitering. RFV anser att huvuddelen av de problematiska situationerna beror på att det svenska socialförsäkringssystemet och förordning 1408/71 delvis vilar på olika grund. Förordning 1408/71 utgår från att en familj som helhet normalt omfattas av ett lands socialförsäkring, medan det svenska systemet utgår från att var och en av familjemedlemmarna är individuellt försäkrade. Vidare medför likabehandlingsprincipen att svensk socialförsäkring inte kan konstruera särlösningar. Sammantaget finner RFV att det finns stor anledning att påbörja ett utredningsarbete för att komma till rätta med rådande problem samt göra en grundlig genomgång av den svenska socialförsäkringen och dess effekter vid internationella förhållanden. En projektgrupp inom har haft i uppgift att göra en förstudie i syfte att kartlägga hur det svenska socialförsäkringssystemet fungerar i internationella förhållanden samt huruvida det föreligger behov av och möjligheter att vidta förändringar av de svenska reglerna. I en promemoria av anger projektgruppen, som även tagit del av RFV:s nämnda redovisning, att det kan vara befogat att ge i uppdrag att göra en grundlig undersökning av hur de internationella reglerna tillämpas samt att vidta eller föreslå de åtgärder som undersökningen ger upphov till. Gruppen anger vidare att om en mer genomgripande utredning av hela socialförsäkringen i ett EU-perspektiv bedöms vara nödvändig, bör den göras i samband med den övriga översynen av socialförsäkringen som just inletts. Utskottet kan således konstatera att det redan pågår mycket arbete med att undanröja gränshinder inom och att gränshindersfrågor har blivit en högt prioriterad uppgift i det nordiska samarbetet. Det är viktigt att det arbetet fortskrider. Av det ovan redovisade framgår också att problemen inte alltid är begränsade till de nordiska länderna utan gäller reglerna inom EU/EES-området. Utskottet noterar att skall granska och analysera hur socialförsäkringen fungerar som helhet. Enligt direktiven skall utredaren bl.a. belysa skillnaderna mellan det svenska socialförsäkringssystemet och övriga länders socialförsäkringar och vilka effekter olika system får på arbetskraftsutbudet. Något uttalande från sida är mot denna bakgrund inte påkallat, och utskottet avstyrker motionerna N243 yrkande 13, Sf273, Sf279 yrkande 2 och Sf223. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsyrkanden om företagares socialförsäkringsskydd. Jämför reservationerna 5 (m), 6 (kd) och 7 (c). För en person som driver näringsverksamhet i form av ett aktiebolag beräknas SGI:n på den lön som tas ut från bolaget (SGI på grund av inkomst av anställning). Personen likställs således med en anställd. Det innebär också att när han eller hon blir sjuk är bolaget skyldigt att betala sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön. Socialavgifter betalas på lönesumman i form av arbetsgivaravgifter. När det gäller personer som driver näringsverksamhet som fysisk person eller i form av bl.a. handelsbolag, s.k. egenföretagare, räknas SGI:n med utgångspunkt i den taxerade nettoinkomsten, dock högst motsvarande skälig lön för liknande arbete som anställd (SGI på grund av inkomst av annat förvärvsarbete). Under uppbyggnadsskedet kan SGI:n sättas högre än den skatterättsliga nettointäkten, dock även här högst vad som motsvarar skälig lön för liknande arbete som anställd. Rätt till sjuklön enligt sjuklönelagen gäller inte sådan egenföretagare. Vidare gäller att socialavgifter betalas i form av egenavgifter och i huvudsak på den taxerade nettoinkomsten. För egenföretagare kalenderdagsberäknas den tillfälliga föräldrapenningen. Per m.fl. (m) begär i motion Sf300 tillkännagivanden i ett antal avseenden som rör egenföretagare och socialförsäkringar. Motionärerna anser att de skilda reglerna för SGI för anställda respektive egenföretagare är inkonsekventa och bör göras så likformiga som möjligt. SGI skall beräknas som genomsnitt av den lön som egenföretagaren tagit ut (yrkande 1). Vidare bör arbetstiden beräknas på samma sätt för egenföretagare som för löntagare vid tillfällig föräldrapenning (yrkande 2). Regler som diskriminerar närstående till företagare bör slopas (yrkande 3). I motionen anges ett exempel då en kvinna deklarerat hälften av inkomsterna från ett lantbruk, men SGI:n och därmed föräldrapenningen blivit lägre på grund av att maken gjort skattemässiga avsättningar. Egenföretagare eller visstidsanställda skall inte heller riskera att stå utan inkomstbortfallsförsäkring i händelse av sjukdom eller föräldraskap, och det s.k. sexmånaderskravet vid fastställande av SGI bör därför slopas (yrkande 4). I motion Sf233 av och () yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om nödvändigheten av att reformera regelverken kring trygghetssystem för egenföretagare. I motionen anges att regler i a-kassa och andra trygghetssystem verkar hämmande på studenters vilja och incitament att starta eget. I motion N306 av () yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att socialförsäkringsskyddet för företagare måste ses över och förstärkas. En individuell bedömning och ett flexiblare och mer tillväxtvänligt socialförsäkringsskydd skulle snabbt få effekter för småföretagartillväxten. m.fl. (kd) begär i motion N478 yrkande 18 ett tillkännagivande om rättvisa försäkringssystem. Företagare har sämre villkor än anställda t.ex. när det gäller beräkningen av tillfällig föräldrapenning. Semesterersättningen till föräldralediga bör därtill betalas av via arbetsgivaravgiften. I motion A309 av m.fl. (c) yrkande 27 begärs ett tillkännagivande om att den som går från en anställning till eget företagande skall kunna ta med sig sitt socialförsäkringsskydd in i det nya företaget . I motion Sf272 av och () begärs ett tillkännagivande om att inrätta ett socialförsäkringssystem som behandlar alla lika. Dagens system stimulerar inte till att starta enskild firma. Som exempel på "käppar i hjulet" anges regler för jämförelseinkomst vid SGI samt att fördelningen mellan makar som arbetar i företaget fördelas godtyckligt. Utskottet har tidigare och senast i betänkande 2004/05:SfU1 behandlat motioner om de sociala trygghetssystemen för företagare ur de aspekter som tas upp i nu aktuella motioner. Utskottet har ifrågasatt om det är rimligt att en person, särskilt när han eller hon redan har ett upparbetat socialförsäkringsskydd, skall riskera att ställas utan försäkringsskydd under uppbyggnadsskedet av en verksamhet bara av det skälet att vederbörande valt aktiebolagsformen för verksamheten. Utskottet, som noterade att bestämmelserna redan hade uppmärksammats inom , ansåg det angeläget att regeringen skyndsamt återkommer med förslag beträffande företagarnas ekonomiska situation. Däremot motsatte sig utskottet en sådan principiell förändring av socialförsäkringens konstruktion att SGI:n för en egenföretagare skulle kunna täcka även kostnader i verksamheten och således mer eller mindre beräknas på verksamhetens bruttoinkomst. Vid beräkning av SGI skall enligt RFV:s föreskrifter RFFS 1998:12 endast sådan inkomst beaktas som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få av eget arbete i följd. Av 2004:5 framgår att denna bestämmelse inte innebär att en person i realiteten måste ha ett arbete som varar i sträck för att inkomsten skall kunna ingå i beräkningen av årsinkomsten, utan den försäkrades framtida avsikt med sitt förvärvsarbetande skall vägas in i bedömningen. Vad gäller beräkningen av tillfällig föräldrapenning till egenföretagare har utskottet hänvisat till följande. beräknades tillfällig föräldrapenning per kalenderdag för alla. Reglerna ändrades 1987 (prop. 1986/87:69, bet. SfU 1986/87:12) så att tim- eller dagberäknad tillfällig föräldrapenning enligt huvudregeln gäller för försäkrad med inkomst av anställning. För egenföretagare kalenderdagsberäknas således fortfarande den tillfälliga föräldrapenningen, vilket i praktiken innebär att företagare i regel får en lägre ersättning per dag. Som motiv till detta angavs bl.a. att den som arbetar som egenföretagare inte omfattas av arbetstidslagen och därför själv har möjlighet att förlägga sina arbetstider på ett lämpligt sätt. Det kunde för den försäkrade vara svårt att avgöra hur han eller hon skulle ha arbetat om han eller hon inte hade vårdat sjukt barn, och därför ansågs det inte möjligt att utge ersättning för det antal timmar som egenföretagaren skulle ha arbetat. ansåg i betänkande SOU 1997:85 att den tillfälliga föräldrapenningen till en egenföretagare skulle kunna anpassas efter årsinkomsten fördelad på arbetsdagar beräknade . Med hänsyn till de besparingar utredningen skulle göra inom sjukförsäkringen ansåg sig utredningen dock inte kunna föreslå några ytterligare förändringar som medförde kostnadsökningar. Utskottet konstaterade att kalenderdagsberäkningen medför att egenföretagare missgynnas vid uttag av tillfällig föräldrapenning. hade redovisat en teknisk lösning på problemet men av kostnadsskäl inte kunnat lägga fram något förslag. Av kostnadsskäl ansåg sig inte heller utskottet kunna föreslå en sådan regeländring.