bet · GT01AU1 · 2005-12-05 00:00:00 — Jämför reservationerna 24 (m), 25 (fp), 26 (kd), 27 (c) och 28 (c). Personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga I budgetpropositionen redovisas att (N 2002:04) överlämnade betänkandet Inte bara (SOU 2003:56). I betänkandet föreslås bl.a. ändringar i de arbetsmarknadspolitiska insatserna för personer med funktionshinder som handhas av och . (N 2002:05) överlämnade betänkandet ArbetsKraft (SOU 2003:95). I betänkandet föreslås bl.a. ändringar i reglerna om lönebidrag och att begreppet "arbetshandikapp" avskaffas. Betänkandena har remissbehandlats. Regeringen konstaterar att begreppet "arbetshandikapp" använts inom arbetsmarknadspolitiken för att markera den nedsättning av arbetsförmågan som kan finnas hos en person med funktionshinder. Enligt förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med arbetshandikapp avses med en person med arbetshandikapp den som på grund av funktionshinder har nedsatt arbetsförmåga och som därför har eller kan förväntas få svårigheter att få eller behålla ett reguljärt arbete. Lönebidragsutredaren anser att begreppet arbetshandikapp är oklart till sin innebörd och kan ge utrymme för godtyckliga bedömningar. Utredaren konstaterar att det inte alltid finns en koppling mellan funktionshinder och nedsatt arbetsförmåga och att arbetsförmågan med rätt stöd inte behöver påverkas av funktionsnedsättningen. Att en person har en omfattande funktionsnedsättning innebär inte att han eller hon automatiskt ska ha en hög lönebidragsnivå eller en särskild insats över huvud taget. Det är arbetsförmågan som ska vara avgörande. Regeringen ansluter sig till utredarens synsätt. Insatserna för individen styrs inte enbart av graden av funktionshinder. Det är värdefullt om begreppsbildningen ansluter till insatsernas faktiska utformning utan att leda tanken fel. Begreppsbildningen har också betydelse som ett uttryck för ett förhållningssätt till de personer som kan ta del av insatserna. För att markera att insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga utgår från den enskilda individens förutsättningar, kompetens, erfarenhet och möjligheter att utföra ett arbete, snarare än från funktionshindret, bör orden arbetshandikapp eller arbetshandikappade inte användas . Regeringen föreslår i stället benämningen "personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga". Regeringen föreslår därmed att orden "funktionshindrade eller arbetshandikappade medlemmar" ersätts med "medlemmar med funktionshinder" i mervärdesskattelagen (1994:200). "Arbetshandikapp" och "arbetshandikappade" ersätts med "funktionshinder" respektive "personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga" i lagen (2002:546) om behandling av personuppgifter i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten (budgetpropositionen, utg.omr. 13 punkterna 1 och 4). En ny modell i tre steg för arbetssökande med särskilda behov Enligt propositionen är regeringen angelägen om att de särskilda insatserna effektiviseras och kvalitetssäkras så att personer med ett funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga får ett sådant stöd att arbetslösheten minskar och sysselsättningen ökar. Det är generellt sett viktigt att insatserna har en hög kvalitet och fokuserar på den befintliga arbetsförmågan hos individen. De arbetssökande ska ges förutsättningar för individuella val och stimuleras till att välja vägar som vidgar deras yrkesliv och breddar deras arbetsutbud. De förstärkta insatser för funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga som redovisas i propositionen förväntas innebära att sammantaget 1 200 fler personer kan erbjudas sysselsättning 2006 och att antalet därefter ytterligare successivt kan öka . För flertalet av dem som inte kan få ett osubventionerat arbete är möjligheten att få en anställning med lönebidrag en tillräcklig insats. Regeringen menar därför att möjligheten att bevilja ett lönebidrag för en reguljär anställning ska finnas kvar. För andra däremot räcker det inte med lönebidrag utan ett kraftfullare stöd behövs. är det angeläget att öka effektiviteten och träffsäkerheten i olika insatser mer generellt så att rätt stöd ges till rätt person. Regeringen har därför valt en modell med insatser i tre steg för arbetssökande som har en oklar problembild som gör att de trots egna och länsarbetsnämndens ansträngningar faktiskt inte får ett arbete. Som första steg införs fördjupad kartläggning och vägledning. Avsikten är att ge de arbetssökande som länsarbetsnämnden bedömer behöver det en ökad självinsikt om vad de faktiskt förmår och möjligheter att närmare utreda vilka insatser som är nödvändiga för att den arbetslöse ska få ett arbete. Det andra steget, utvecklingsanställning, är en ny insats som regeringen avser att utforma. Den är avsedd för de personer som har ett funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga och som trots deltagande i fördjupad kartläggning och vägledning kommer att vara så långt ifrån arbetsmarknaden att det inte är möjligt att utan ytterligare insatser komma fram till vad som behövs för att de ska komma närmare en reguljär anställning. De bör som ett ytterligare stöd för att hitta ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden kunna erbjudas en skyddad anställning i vilken arbetsförmågan kan bedömas och utvecklas. Anställningen ska innefatta, förutom de egentliga arbetsuppgifterna, inslag av utbildning, rehabilitering, hjälpmedelsanpassning, arbetsprövning och vägledning. Den bör också ha inslag av prövning på andra arbetsplatser . Utvecklingsanställningen ska vara längst . Om det anses lämpligt kan den förlängas ytterligare längst . Anställningen ska kunna anordnas hos alla kategorier av arbetsgivare. För att en anvisning ska få göras ska den arbetssökande erbjudas lön och andra anställningsförmåner som följer av kollektivavtal eller är likvärdiga med förmåner enligt kollektivavtal inom branschen. Den som anställer någon i en utvecklingsanställning ska erbjudas ekonomiskt stöd på samma sätt som lönebidrag enligt de bestämmelser som gäller . Arbetsgivaren ska därtill få anordnarbidrag för merkostnader - föranledda t.ex. av särskild arbetsledning - med högst per dag och person som anställs. Sådan ersättning ska dock inte beviljas om arbetsgivaren blir kompenserad för sina kostnader genom andra offentliga stöd. För en arbetsgivare inom är avsikten att eventuella utvecklingsanställningar ska ligga vid sidan av det av regeringen fastställda antalet årsarbetare. En utvecklingsanställning är en form av arbetsplatsförlagd rehabilitering och bör därför inte kvalificera till arbetslöshetsersättning. Däremot bör tid med utvecklingsanställning vara överhoppningsbar. Regeringen föreslår att beslutar om ett tillägg till 14 och 17 §§ lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring av innebörd att vid prövning av arbetsvillkoret bortses från förvärvsarbetesom utförts i en utvecklingsanställning respektive att när ramtid ska bestämmas tid inte räknas då den sökande utfört arbete i en utvecklingsanställning (budgetpropositionen, utg.omr. 13 punkt 2 såvitt gäller 14 och 17 §§). Utvecklingsanställningen ska enligt regeringen vara en form av skyddat arbete. Skyddat arbete omfattas inte av lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS). Regeringen beräknar att utvecklingsanställningar i genomsnitt kommer att omfatta närmare 1 400 personer och utgifterna uppgå till under anslag 22:4 Lönebidrag och m.m. För dem som inte kan få ett arbete efter en utvecklingsanställning finns ett tredje steg i form av anställning hos eller trygghetsanställning. Trygghetsanställning får anordnas av alla arbetsgivarkategorier och ska vara ett komplement till anställning i i syfte att bredda arbetsmöjligheterna för denna grupp. Regeringen delar därmed och uppfattning att det är angeläget att sådana eller liknande anställningar som finns hos kan komma i fråga även hos andra arbetsgivare. En breddning till andra arbetsgivare kan vara ett värdefullt komplement till de skyddade anställningarna inom . För personer med funktionshinder och med nedsatt arbetsförmåga som inte har möjlighet att få en reguljär anställning med eller utan t.ex. lönebidrag kan det ge ett bredare utbud av möjliga arbetsplatser med mer varierande arbetsuppgifter, på fler orter och i fler branscher. Det kan också öka möjligheterna till anställning utan subvention . Stöd för arbetsgivarens lönekostnad ska lämnas till arbetsgivaren med samma belopp och enligt de grunder som gäller för lönebidrag. Därutöver lämnas ett anordnarbidrag - föranlett t.ex. av särskild arbetsledning - med högst per dag. Regeringen föreslår att beslutar att lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program ändras så att trygghetsanställning tillförs som ett ytterligare undantag från huvudregeln att den som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program inte anses som arbetstagare (budgetpropositionen, utg.omr. 13 punkt 3). AMS får ett samlat ansvar för arbetsmarknadspolitiken för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga Enligt propositionen har regeringen ambitionen att skapa en mer sammanhållen arbetsmarknadspolitik för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. Som ett led i detta arbete ges det samlade ansvaret för utbetalning av de olika stödformerna för insatser för personer med funktionshinder. AMS kommer att ges i uppdrag att utifrån regeringens mål för arbetsmarknadspolitiken sluta avtal med om vad som ska levereras och uppnås för att medel ska utbetalas. kärnuppdrag ska även framöver utgöra basresursen för skyddat arbete. Därutöver bedömer regeringen att på samma sätt som andra arbetsgivare i fortsättningen bör kunna anställa funktionshindrade inom ramen för utvecklingsanställningar och särskilt anställningsstöd. Regeringen avser att ändra modellen för beräkningen av bidraget till . Modellen bedöms bli införd från och utformas på samma sätt som bidragen för trygghetsanställningar i form av bidrag för lönekostnad samt anordnarbidrag. För del ska dock bidraget för lönekostnaden bestämmas utifrån en beräknad genomsnittlig arbetsförmåga hos de anställda med funktionshinder. Regeringen avser att på detta sätt skapa jämförbarhet mellan bidraget till och bidraget till anordnare av trygghetsanställningar, vilket bör bidra till bättre spårbarhet och effektivitet i bidraget. Regeringen vill också på detta sätt skapa rimliga och förutsägbara ekonomiska förutsättningar för . Regeringen kommer när den nya modellen införs 2007 att fastställa ett medelantal årsanställda som ska ligga till grund för beräkningen av bidraget. Regeringens avsikt är att alternativa arbetsgivare ska få en utökad roll åren framöver för att därigenom bredda utbudet av arbetstillfällen på fler orter än vad som är möjligt för personer med nedsatt arbetsförmåga på grund av funktionshinder. Antalet anställda vid beräknas minska med 700 personer 2006. Regeringen bedömer att det finns finansiellt utrymme och fördelningspolitiska skäl att höja taket för lönebidraget. Per ska gälla att den del av lönekostnaden vid heltidsarbete som inte överstiger en bruttolön om läggs till grund för bidrag. Regeringen anser vidare - inte minst mot bakgrund av arbete - att insatsens effektivitet kan skärpas genom några justeringar och förtydliganden i den nu gällande regleringen. Detta gäller bl.a. möjligheten att byta arbetsgivare och behålla lönebidraget för återstående del av bidragstiden och möjlighet att lämna lönebidrag till en arbetsgivare som nyanställer någon med ett funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga och som är långtidssjukskriven från en anställning som han eller hon inte kan återgå till. Detta förutsätter att arbetsgivaren fullgjort sin rehabiliteringsskyldighet och att arbetstagaren inte tidigare haft en anställning med lönebidrag. Regeringen har prövat frågan om möjligheten att lämna lönebidrag i bestående anställningsförhållanden (se bet. 1999/2000:AU1, rskr. 1999/2000:83) och funnit att det kan finnas negativa effekter i form av bl.a. inskränkningar i arbetsgivarens rehabiliteringsansvar som gör att det inte bör göras några förändringar i denna del. Däremot bereds inom () ett tilläggsdirektiv kring detta till utredningen av vissa delar av arbetsgivarens rehabiliteringsansvar (dir. 2005:48). I motion A295 yrkandena 1-7 anför att den allvarligaste målkonflikten rör ambitionen att stöden till arbetshandikappade ska lämnas till de allra mest utsatta, som regeringen anser att de genomsnittliga bidragen bör minska i omfattning. Detta är två ambitioner som svårligen låter sig förenas. Stöden måste göra en tydlig åtskillnad beroende på om verksamhet drivs på kommersiella grunder eller inte. Verksamheter som bedriver bör inte konkurrera med privat näringsverksamhet. ska se till att de allra mest utsatta individerna är de som först kommer i fråga när det gäller nya arbetstillfällen. Regelverk och föreskrifter måste tydliggöras med avseende på vem som kan anses vara arbetshandikappad och därmed i behov av stöd. De övergripande målen måste förtydligas i syfte att motverka målkonflikter. Stöden till de arbetshandikappade bör kontinuerligt utvärderas och redovisas offentligt. Inte minst unga människor med arbetshandikapp blir förtidspensionerade fastän de egentligen både vill och kan arbeta. vill genomföra ett reformprogram som ska ge ökad respekt, stöd och rimliga valmöjligheter för arbetshandikappade. Uppdraget att ge arbetshandikappade rehabilitering och ökade möjligheter till arbete på den reguljära arbetsmarknaden måste stärkas och betonas och resultaten bör redovisas . I motionen anförs också att lönebidragen är felkonstruerade. , arbetsgivaren eller arbetstagaren har något skäl att se till att lönesubventionen ligger på rätt nivå. anför i motion A369 yrkande 18 att verksamhet bör renodlas och företagets vinstkrav ses över. En överordnad målsättning måste vara att ge den enskilda individen stöd för utveckling och en möjlighet till övergång till en ordinarie arbetsplats . Eftersom verkar i gränssnittet mellan kommunernas sysselsättning av individer med svårare funktionshinder och den öppna marknaden är det av största vikt att anbudsförfarande och upphandling sker med största öppenhet och på samma villkor som all övrig upphandling. framhåller i motion A420 yrkandena 35 (delvis), 36 och 37 att - trots en bred politisk samstämmighet om att alla människor ska ha samma rättigheter och möjligheter till delaktighet - funktionshindrade inte har kommit in på arbetsmarknaden på ett sätt som man borde kunna förvänta sig. Det är därför önskvärt att se över hur arbetsförmedlingen arbetar med att stödja funktionshindrade för att de ska komma ut i arbetslivet. Motionärerna anser att det inte är självklart att ska ha så många anställda i skyddat arbete som man har . För att erbjuda arbete åt dem med nedsatt arbetsförmåga kan dels de traditionella lönebidragen byggas ut, dels fler aktörer ges möjlighet att hjälpa funktionshindrade. anser att och andra aktörer på arbetsmarknaden ska erhålla likvärdiga anordnarbidrag. framhåller i motion So552 yrkande 2 att frågan om att öppna arbetslivet för så många människor som möjligt bör stå i fokus och att det är viktigt att denna målsättning också gäller funktionshindrade. Att få försörja sig genom eget arbete och bidra till samhället ger mening, värdighet och social gemenskap. Meningsfulla arbetsinsatser innebär att viktiga uppgifter och produktion tillförs samhället. Målet för handikappolitiken bör vara principen om alla människors lika värde och rätt till likabehandling, ett tillgängligt samhälle och en tillgänglig arbetsmarknad. yrkar i motion A363 yrkande 18 att sociala företag ska jämställas med och andra aktörer när det gäller de nya arbetsmarknadsinsatserna utvecklingsanställning och trygghetsanställning. finns i många branscher och i alla delar av landet. Verksamheten är ofta ett led i rehabilitering för grupper som står långt från den reguljära arbetsmarknaden. Det kan vara långtidssjukskrivna, etniska minoriteter, långtidsarbetslösa med någon form av sjukdomsinslag, frigivna från kriminalvården eller psykiskt funktionshindrade. anser att socialt företagande behöver erkännas, men också att de sociala företagen ibland behöver särskilda regler eftersom de arbetar med särskilda grupper. I motion So364 yrkande 19 anför att och Offentligt skyddat arbete (OSA) har monopol på skyddat arbete. Detta bör ändras så att även arbetsgivare inom näringsliv och den sociala ekonomin, t.ex. arbetskooperativ, kan erbjuda anställning enligt samma villkor. Förändringen bör ske inom befintliga budgetramar. I motion A210 av () anförs att det är nödvändigt med en översyn av arbetsförmedlingarnas handläggningsrutiner vad gäller funktionshindrade. Motionären anser att det finns ett direkt samband mellan minskade insatser och decentraliseringen av ansvaret för funktionshindrade. I den tidigare organisationen handlades insatser för funktionshindrade av specialister inom AF Rehab. Tanken var att deras kompetens och kunnande skulle komma till uttryck i en rådgivande funktion men så har inte skett. I motion A337 av och (båda s) anförs att AMS bör få i uppdrag att utveckla det attitydpåverkande arbetet i syfte att förstärka funktionshindrades ställning på arbetsmarknaden. Flera motionärer anser att det ska vara möjligt också för personer med funktionshinder att arbeta efter . begär i motion A417 yrkande 5 att alla som har lönebidrag ska kunna arbeta upp till utan särskild prövning. Också i motion A420 yrkande 35 (delvis) anförs att alla som har lönebidrag ska kunna arbeta kvar till utan särskild prövning och att det ska finnas en möjlighet att, efter särskild prövning, erhålla lönebidrag under en pågående anställning om en person drabbas av funktionshinder som medför avsevärt nedsatt arbetsförmåga. anför i motion So552 yrkandena 3 och 6 att det bör införas en möjlighet till fortsatt anställning med lönebidrag även efter om både arbetsgivare och arbetstagare är överens om detta. Partiet anser också att funktionshindrade som startar och driver eget företag bör ges goda möjligheter att ansöka om och prövas för lönebidrag i egen anställning. I motion A202 av de () anförs att regelverket måste ses över och synkroniseras så att funktionshindrade som arbetar med stöd i form av någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd som lönebidrag, personligt biträde eller rätt till hjälpmedel får rätt att arbeta efter på samma sätt som övriga arbetstagare. Liknande yrkande finns också i motion A203 av och (båda c). I motion Sf362 av och (båda s) yrkas att möjligheten att arbeta till även bör omfatta lönebidragsanställda. () föreslår i motion A229 att regeringen utreder möjligheten att införa permanenta lönebidragsanställningar. Enligt () i motion A289 bör det göras en översyn om lönebidrag kan användas för den som redan har ett arbete men under anställningen får någon form av arbetshandikapp. Frågan om krav på kollektivavtal i samband med stöd tas upp i två motioner. () i motion A239 anser att kollektivavtal är den enda garantin för att en anställd är arbetsmarknadsförsäkrad. Det är därför viktigt att lönebidragsanställda endast anvisas till kollektivavtalsbundna företag och att statliga medel endast utbetalas till företag som tecknat kollektivavtal. och (båda s) pekar i motion A338 på att det finns en stor mängd stöd till företag som anställer personal. Det är viktigt att stöden ges så att de inte snedvrider konkurrensen mellan olika företag och att arbetsförhållandena för de anställda följer de kollektivavtal som finns inom en bransch. Kollektivavtal bör därför vara en självklar förutsättning för att beviljas stöd vid anställningar. m.fl. (s) anser i motion A321 att det är bra att lönebidraget höjs men att en översyn bör göras för att ta fram en modell för hur lönebidragsnivån ska beräknas . Detta är nödvändigt för att ge trygghet för de berörda. m.fl. (s) välkomnar i motion A397 höjningen av taket för lönebidragen. anser motionärerna att det bör övervägas, när ekonomin så tillåter, om även taket för procentsatsen bör höjas när ideella föreningar ansöker om lönebidragsanställningar. Motsvarande yrkande framställs också i motion A410 av och (båda s). () anför i motion A333 att det i samband med ställningstagande till nytt lönebidrag eller vid omprövning av tidigare bidrag alltför sällan aktualiseras att anpassa arbetsplatsen med hjälpmedel. Detta borde regelmässigt göras. och (båda s), motion A249, anser att det är angeläget att regeringen så snabbt som möjligt tar ställning till framtida organisation. Målet ska vara att organisationen tar ett samlat ansvar för sysselsättningen för arbetshandikappade och andra grupper med en svag ställning på arbetsmarknaden. m.fl. (s) anför i motion A405 att de sociala företagen lämpar sig väl för att anordna såväl utvecklingsanställningar och trygghetsanställningar som s.k. plusjobb. Ett samrådsorgan mellan representanter för berörda politikområden, intresseorganisationer och de sociala företagen bör därför inrättas för att följa utvecklingen och vid behov föreslå lösningar så att de sociala företagen får rättvisa möjligheter att delta i utvecklingen. Frågor om personligt biträde tas upp i flera motioner. I motion A276 yrkande 3 av begärs att regeringen följer upp utvecklingen av stödet till personligt biträde och ger förslag på hur bidragstaket kan höjas. I motion A250 av ()begärs en höjning av stödet till personligt biträde för arbetshandikappade, detta mot bakgrund av att stödet har varit oförändrat . Likartade yrkanden finns också i motionerna A201 av (), A207 yrkandena 1 och 2 av (), A232 av (), A373 av m.fl. (s) och i A374 av () och (). Utskottet noterar med oro de ökande svårigheterna på arbetsmarknaden för personer med funktionshinder, vilket bl.a. visar sig i att andelen sysselsatta bland personer med funktionshinder har minskat från 2004 enligt undersökning Funktionshindrades situation på arbetsmarknaden - 4:e kvartalet 2004. Personer med funktionshinder visar sig också i högre grad vara långtidsinskrivna och långtidsarbetslösa än andra arbetssökande. De är överrepresenterade i aktivitetsgarantin liksom bland övriga sökande. Utskottet välkomnar därför regeringens förslag till förstärkta insatser för denna grupp. konstaterar utskottet att arbetsmarknaden nu tycks förbättras, vilket framkom vid utskottssammanträde på temat arbetsmarknaden för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. Vid sammanträdet deltog företrädare för , och . Från AMS lämnades informationen att det nu finns säkra tecken på att arbetsmarknaden förbättras. Det framgår av den prognos som AMS presenterar . Sysselsättningen ökar, om än svagt, och de lediga platserna ökar. En förbättrad arbetsmarknad leder också till ökade möjligheter för personer med funktionshinder att finna arbete. Alla invånare i ska ha samma möjligheter till delaktighet i samhället och samma rättigheter och skyldigheter. Den utgångspunkten är grundläggande när samhället utformas. Målet ska vara att personer med funktionshinder ska ha samma möjligheter som icke funktionshindrade att delta i arbetslivet. Att kunna delta i arbetslivet och få sin försörjning genom eget arbete har stor betydelse för att människor ska känna sig delaktiga och ha ett faktiskt inflytande över sitt eget liv. Utskottet delar regeringens och den särskilde utredarens uppfattning att ordet "arbetshandikapp" alltför mycket leder till en fokusering på en individs sjukdom eller funktionsnedsättning och vad individen inte kan utföra. Det är i stället angeläget att fokusera på det friska och positiva i den befintliga arbetsförmågan hos en person med funktionshinder och att utgå från individens förutsättningar, kompetens, erfarenheter och möjligheter att utföra ett arbete. Det gäller att ta reda på i vilken mån och i vilka situationer arbetsförmågan är nedsatt och vad som behövs för att minska eller undanröja denna nedsättning. Det är också viktigt att konstatera att alla funktionshinder inte leder till en nedsatt arbetsförmåga. Därför välkomnar utskottet den ändrade terminologin.