bet · GS01AU3 · 2005-02-03 00:00:00 — Tydligare genomförande av EG:s arbetstidsdirektiv SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet regeringensproposition /04:180, Tydligare genomförande avEG:s arbetstidsdirektiv.I propositionen föreslås ändringar iarbetstidslagen (1982:673). Lagen tillförs nyabestämmelser om högst 48 timmars genomsnittligveckoarbetstid, 11 timmars sammanhängande dygnsvila,arbetstid för nattarbetande ochkompensationsledighet vid tillfälliga undantag frånveckoviloregeln. De nya bestämmelserna ska integälla delar av den offentliga verksamheten som t.ex.vissa arbeten inom polis och försvar. Vidareföreslås att lagens undantag för arbete som utförs iarbetstagarens hem slopas. De s.k. EG-spärrarna förkollektivavtal och för dispenser som meddelas avArbetsmiljöverket förtydligas. Lagändringarna syftartill att genomföra EG:s arbetstidsdirektiv på etttydligare sätt.De nya reglerna ska träda i kraft den 1 juli 2005.Om arbetsgivaren och därefter framt.o.m. är bunden avkollektivavtal som reglerar arbetstidsfrågor, skareglerna dock tillämpas först fr.o.m. den 1 januari2007.En motion (m, fp, kd och c) har väckts medanledning av propositionen där det yrkas avslag påregeringens förslag. Utskottet tillstyrkerpropositionen och föreslår att antarlagförslagen. Det innebär att motionen avstyrks.I ärendet behandlas också ett antal motioner somväckts under respektive allmän motionstid åren2002-2004. Även dessa motioner avstyrks, främst medhänvisning till pågående utredningsarbete.Företrädarna för , upp partiernas motioner i reservationer. Iärendet finns även två särskilda yttranden (m, fp,kd, c) respektive (v).Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Yrkande om avslag på propositionenRiksdagen avslår motion 2004/05:A1 yrkande 1(m, fp, kd, c).Reservation 1 (m, fp, kd, c)2. Sättet att genomföraarbetstidsdirektivetRiksdagen avslår motion 2004/05:A1 yrkandena 2och 3 (m, fp, kd, c).Reservation 2 (m, fp, kd, c)3. Antagande av lagförslagRiksdagen antar regeringens förslag enligtbilaga 2 till lag om ändring i arbetstidslagen(1982:673). Därmed bifaller proposition2003/04:180.4. Nytt arbetstidsdirektiv m.m.Riksdagen avslår motionerna 2003/04:A314yrkande 4 (v) och 2004/05:A263 (s).5. Arbetstidsförkortning och flexiblaarbetstiderRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Sf335yrkandena 10 och 11 (kd), 2002/03:Sf376 yrkande 6(fp), 2002/03:Sf379 yrkande 5 (kd), 2002/03:Sf380yrkandena 13-15 (kd), 2002/03:So448 yrkande 5(v), 2002/03:So514 yrkande 2 (mp), 2002/03:A236yrkandena 1, 4 och 5 (mp), 2002/03:A239 yrkande25 (c), 2002/03:A241 yrkande 6 (fp), 2002/03:A242yrkande 19 (kd), 2002/03:A315 yrkande 4 (m),2002/03:A316 yrkandena 1-5 (m), 2002/03:A318yrkande 4 (kd), 2002/03:A320 yrkande 15 (kd),2002/03:A332 yrkande 18 (fp), 2002/03:A362 (s),2002/03:A365 yrkande 3 (v), 2003/04:Sf355 yrkande4 (fp), 2003/04:Sf356 yrkande 2 (fp),2003/04:Sf397 yrkandena 10 och 11 (kd),2003/04:Sf404 yrkandena 9 och 11 (kd),2003/04:So406 yrkande 6 (v), 2003/04:A4 yrkande 4(fp), 2003/04:A247 yrkande 20 (c), 2003/04:A256yrkandena 2-4 (m), 2003/04:A258 yrkande 6 (m),2003/04:A292 yrkande 1 (v), 2003/04:A307 yrkande5 (fp), 2003/04:A309 yrkande 1 (kd), 2003/04:A310yrkande 13 (fp), 2003/04:A314 yrkande 3 (v),2003/04:A329 yrkande 14 (kd), 2003/04:A348 (s),2003/04:A371 yrkande 17 (kd), 2004/05:Sf363yrkande 35 (kd), 2004/05:A322 yrkande 6 (v),2004/05:A339 (s), 2004/05:A352 yrkande 15 (kd),2004/05:A354 yrkande 1 (kd), 2004/05:A355 yrkande3 (fp), 2004/05:A356 yrkande 15 i denna del (kd)och 2004/05:A375 yrkande 12 (fp).Reservation 3 (m)Reservation 4 (fp)Reservation 5 (kd)Reservation 6 (c)Reservation 7 (mp)6. Äldres arbetstidRiksdagen avslår motionerna 2002/03:A348 (c),2004/05:A353 yrkande 2 (kd) och 2004/05:A356yrkande 15 i denna del (kd).Reservation 8 (m, kd, c)7. Förenklad semesterlagRiksdagen avslår motion 2002/03:A269 (fp, m,kd).8. Handelns öppet- och arbetstiderRiksdagen avslår motionerna 2003/04:A277 (kd),2003/04:A322 (s) och 2004/05:A237 (kd).Stockholm den 3 februari 2005På arbetsmarknadsutskottets vägnarMargareta AnderssonFöljande ledamöter har deltagit i beslutet:Margareta (), (), AndersG Högmark (m), (), (), (), (), LarsLilja (s), (), (), (), (), MauricioRojas (fp), (), (), () och Ann-ChristinAhlberg (s).2004/05AU3Tydligare genomförande av EG:sarbetstidsdirektivRedogörelse för ärendetI detta ärende behandlas dels regeringensproposition /04:180 Tydligare genomförande avEG:s arbetstidsdirektiv och en motion som väckts medanledning av propositionen, dels ett antal motionerom arbetstid m.m. som väckts under respektive allmänmotionstid åren 2002-2004.Motionerna och hösten 2003refereras i det följande med angivande av årtal2002/03 respektive 2003/04 medan motionerna frånhösten 2004 refereras utan årtal.Utskottets övervägandenProposition 2003/04:180 Tydligaregenomförande av EG:sarbetstidsdirektivUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag om ändringi arbetstidslagen (1982:673) och avstyrker därmedett motionsyrkande om att propositionen bör avslås.Även yrkanden om att regeringen ska återkomma medförslag om att semester och sjukfrånvaro inte skainkluderas vid beräkning av genomsnittsarbetstidenoch om ett tillkännagivande om jourtid avstyrks.Jämför reservationerna 1 (m, fp, kd, c) och 2 (m,fp, kd, c).BakgrundEG:s arbetstidsdirektiv genomfördes i svensk rätt främst genomatt en s.k. EG-spärr infördes i arbetstidslagen(1982:673), (se lagstiftningsärende prop.1995/96:162, bet. 1995/96:AU9 och rskr.1995/96:219). EG-spärren innebär att undantag ochavvikelser från arbetstidslagen genomkollektivavtal, eller i tillämpliga fall dispenser,inte får innebära att mindre förmånliga regler skatillämpas för arbetstagarna än som följer avarbetstidsdirektivet. Lagändringen trädde i kraftsamma dag som direktivet skulle vara genomfört, dvs.den 23 november 1996. Detta genomförande avarbetstidsdirektivet var avsett som en temporärlösning.1995 års arbetstidskommitté utredde bl.a.konsekvenserna av EG:s arbetstidsdirektiv för detsvenska regelsystemet på området och lämnade i sittslutbetänkande (SOU 1996:145) förslag om hurdirektivet skulle kunna genomföras annorlunda än pådet temporära sätt som genomförandeinnebar. förslag kom dockaldrig att genomföras.Kommittén för nya arbetstids- och semesterregler(Knas) lämnade i sitt delbetänkande Tid - för arbeteoch ledighet (SOU 2002:58) förslag om ändringar iarbetstidslagen för att arbetstidsdirektivet skullegenomföras på ett tydligare sätt.Delbetänkandet har remissbehandlats. Ensammanställning av remissyttrandena finnstillgänglig i (DnrN2002/6577/ARM).Lagrådet har yttrat sig över regeringens förslag.Regeringens lagförslag finns som bilaga tillbetänkandet, bilaga 2.EG-kommissionen har i en formell underrättelse imars 2002 och i ett motiverat yttrande i juli 2003framfört att den anser att den svenskalagstiftningen inte överensstämmer med direktivet påvissa punkter och pekat på brister när det gällerreglerna om dygnsvila, maximal arbetstid per veckaoch nattarbete. I sitt svar till kommissionenframförde regeringen att den delade kommissionensuppfattning om de påtalade bristerna och upplyste omatt en proposition till förbereddes somsyftade till ett tydligare genomförande avdirektivet i svensk rätt. Kommissionen väckte i juli2004 talan mot vid och yrkadeatt domstolen skulle fastställa att brustiti sina skyldigheter att genomföraarbetstidsdirektivet. har i svaromålet tilldomstolen meddelat att man inte funnit skäl attbestrida kommissionens talan i målet.I den nu framlagda propositionen föreslås attriksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i arbetstidslagen.Det har väckts en motion med anledning avpropositionen.Regleringen av frågor om arbetstidHistorikRegler om arbetstidens längd och förläggning harfunnits länge i . Arbetstidslagen (1982:673)trädde i kraft och ersatte den dågällande allmänna arbetstidslagen (1970:103), somreglerade arbetstidens längd, och dåvarande 4 kap.arbetsmiljölagen (1977:1160), som regleradearbetstidens förläggning. lagstiftningsamlades bestämmelserna i en ochsamma lag.Inom EG har det funnits ensträvan att stärka gemenskapens sociala dimensiongenom att det läggs fast vissa minimivillkor för demsom arbetar inom unionen. antogs rådetsdirektiv /104/EG om arbetstidens förläggning ivissa avseenden (arbetstidsdirektivet). Direktivet,som är ett s.k. minimidirektiv, syftar till attskydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet genom attange begränsningar av hur lång arbetstid som kanläggas ut och hur arbetstiden kan förläggas.Arbetstidsdirektivet omfattar regler om dygnsvila,raster, veckovila, veckoarbetstidens längd ochsemester.Arbetstidsdirektivet omfattar i princip helaarbetsmarknaden. Direktivet ska tillämpas på allverksamhet, såväl offentlig som privat, enligt dendefinition som finns i artikel 2 i ramdirektivet89/391/EEG. Av definitionen följer attarbetstidsdirektivet inte är tillämpligt på sådanaoffentliga verksamheter "där det inte kan undvikasatt förhållanden som är speciella för dessaverksamheter kommer i konflikt med direktivet",exempelvis försvaret, polisen eller viss specifikverksamhet inom civilförsvaret. Undantagets räckviddär inte helt klar. Frågan om den närmare innebördenav direktivet är ytterst en fråga för EG-domstolen.Domstolen har i sin praxis understrukit attundantaget ska tolkas restriktivt och att deverksamheter som åsyftas är sådana särskildaverksamheter inom den offentliga sektorn som äravsedda att säkerställa allmän ordning och säkerhet.För vissa delar av arbetsmarknaden finns särskildamer detaljerade föreskrifter enligt andra direktiv,som för t.ex. flygpersonal inom civilflyget och förarbete inom vissa vägtransporter. I dessa fall skaarbetstidsdirektivets bestämmelser inte tillämpas.År 2000 antogs och rådetsdirektiv /34/EG av om ändringav rådets direktiv /104/EG om arbetstidensförläggning i vissa avseenden för att täcka sektoreroch verksamheter som inte omfattas av detdirektivet. Som framgår av rubriken var syftet medändringsdirektivet att tidigare undantagna sektoreroch verksamheter skulle omfattas. De båda direktivenhar därefter förts samman (kodifierats) genomEuropaparlamentets och rådets direktiv /88/EG avden om arbetstidens förläggning ivissa avseenden. Hänvisningar tillarbetstidsdirektivet i det följande avser detkodifierade direktivet.Allmänt om arbetstidslagenArbetstidslagen reglerar hur mycket arbetstid somfår tas ut under olika perioder och hur arbetstidenska förläggas. Arbetstidslagen är kollektivavtalsdispositiv, vilket innebär att avvikelser frånlagen får göras genom överenskommelse ikollektivavtal. Enligt 3 § arbetstidslagen fårundantag göras från lagens tillämpning i dess helheteller genom avvikelser från reglerna om ordinariearbetstid (5 §), jourtid (6 §), förläggning avkompensationsledighet till följd av övertid (7 §andra stycket), allmän övertid (8 §),nödfallsövertid (9 §), mertid (10 §), tidpunkt förbesked om arbetstidens förläggning (12 §), nattvila(13 §), veckovila (14 §) och raster (15 § andra ochtredje styckena). Sådana avvikelser får ske genomkollektivavtal som slutits eller godkänts av encentral arbetstagarorganisation. I vissa avseendenfår avvikelser enligt 3 § andra stycketarbetstidslagen även göras med stöd avkollektivavtal som har slutits av en lokalarbetstagarorganisation. Det gäller reglerna omallmän övertid (8 §), nödfallsövertid (9 § andra ochtredje styckena), mertid (10 §) och nattvila (13 §).Sådan avvikelse från arbetstidslagens bestämmelsergäller dock av högst en månad.Parternas förhandlingsutrymme begränsas av den s.k.EG-spärren, vilken innebär att undantag elleravvikelser får göras endast under förutsättning attde inte innebär att mindre förmånliga regler skatillämpas för arbetstagarna än vad som följer avarbetstidsdirektivet. Liknande EG-spärrar finns äveni t.ex. medbestämmandelagen och lagen omanställningsskydd. Som nämnts gäller intearbetstidsdirektivet vissa offentliga verksamhetermed speciella förhållanden som kan komma i konfliktmed direktivet. I förarbetena till lagändringen 1996underströks att hänvisningen till direktivetinbegriper en hänvisning till detta undantag. För deoffentliga verksamheter som undantagits frånarbetstidsdirektivets tillämpningsområdet gälleralltså inte EG-spärren.Utöver möjligheterna att kollektivavtalsvägenträffa överenskommelse om avvikelser får, enligt 19§ arbetstidslagen, medge dispensfrån vissa av reglerna under förutsättning attkollektivavtal inte har träffats och det finnssärskilda skäl. Också dispensmöjligheten begränsasav EG-spärren.Lagen gäller med vissa inskränkningar varjeverksamhet där arbetstagare utför arbete för enarbetsgivares räkning. Vissa undantag görs dock.Enligt 2 § gäller lagen inte- arbete som utförs i arbetstagarens hem eller undersådana förhållanden att det inte kan anses varaarbetsgivarens uppgift att vaka över hur arbetet ärordnat,- arbete som utförs av den som har företagsledandeeller därmed jämförlig ställning eller avarbetstagare som har förtroendet att självdisponera sin arbetstid,- arbete som utförs i arbetsgivarens hushåll eller- fartygsarbete.Arbetstidslagen innehåller regler för olika slag avarbetstid exempelvis ordinarie arbetstid, jourtid,allmän övertid, nödfallsövertid och mertid. Denordinarie arbetstiden får enligt lagen uppgå tillhögst (5 §). Därutöver kanövertid (allmän övertid och nödfallsövertid) ochjourtid förekomma (6-9 §§). Med mertid förstås sådanarbetstid som vid deltidsanställning överstigerarbetstagarens ordinarie arbetstid och jourtidenligt avtalet (10 §).Arbetsmiljöverket utövar tillsyn över attarbetstidslagen och de föreskrifter som meddelas medstöd av lagen följs (20 §); om parterna slutitkollektivavtal ansvarar parterna själva förövervakningen. Såtillvida kan lagen sägas ha enoffentligrättslig karaktär. Lagen innehåller ävenstraffrättsliga bestämmelser (23-24 §§). Enarbetsgivare som bryter mot ett föreläggande ellerförbud som har meddelats med stöd av lagen kan dömastill böter eller fängelse i högst . Omkollektivavtal träffats och arbetsgivaren intefullgör sina förpliktelser enligt avtalet gällervanliga arbetsrättsliga sanktioner, dvs. främstskadestånd och ogiltighet. Särskildaskadeståndsregler gäller om en arbetsgivaretillämpar kollektivavtalsbestämmelser som stridermot EG-spärren.Arbetstidslagens regler är alltså såvälkollektivavtalsdispositiva som sanktionerade genomstraffrättsliga bestämmelser.Tidigare genomförande av arbetstidsdirektivetI lagändringar behölls arbetstidslagensmateriella bestämmelser och övrig relevantlagstiftning i princip oförändrad. Genomförandetskedde genom att den s.k. EG-spärren infördes. Detansågs fördelaktigt att direktivet genomfördes genomkollektivavtal eftersom parterna på så vis självafick behålla möjligheten att anpassa reglerna efterde förhållanden som rådde på respektiveavtalsområden.Genomförandet var tänkt som en temporär lösning,särskilt i fråga om direktivets regler om dygnsvila,veckoarbetstid och arbetstid för nattarbetande, sominte motsvaras av några uttryckliga regler iarbetstidslagen. De förslag som senare lades fram av1995 års genomfördes dock inte,varför den reglering som från början var tänkt somett provisorium kom att bli långvarig. 1996 årsgenomförande innebär förenklat att en arbetstagaresom arbetar på en arbetsplats där det finnskollektivavtal som reglerar arbetstidsfrågoromfattas av den miniminivå som arbetstidsdirektivetföreskriver. EG-spärren innebär ju att parterna intefår sluta avtal som är mindre förmånliga förarbetstagaren än vad arbetstidsdirektivetföreskriver. Lagrådet konstaterade i sitt yttrande isamband med genomförande att det valdatillvägagångssättet innebär att direktivetsbestämmelser inte i sin helhet kommer att gälla somsvensk lag.Som framgått har kommissionen inlett ettfördragsbrottsförfarande mot . Det åligger nuenlligt propositionen att tydligt genomföradirektivet.Enligt regeringen kompliceras saken dock i vissmån av att det pågår en översyn avarbetstidsdirektivet på EG-nivå. Eftersom det ärovisst vad denna översyn kommer att mynna ut i ochnär eventuella ändringar i direktivet kan komma tillstånd är utgångspunkten för de ändringar som nuföreslås arbetstidsdirektivet som det ser ut ,dvs. såsom det kommer till uttryck i det kodifieradedirektivet 2003/88/EG.Regeringen föreslår på sätt som kommer attutvecklas i de följande avsnitten en ändring när detgäller lagens tillämpningsområde, en ny bestämmelseom den sammanlagda arbetstiden enligt den s.k. 48-timmarsregeln, en ny bestämmelse om dygnsvila, enjustering i den nuvarande bestämmelsen om veckovila,en ny bestämmelse om arbetstiden för nattarbetande,vissa förtydliganden av de s.k. EG-spärrarna ochregler om sanktioner. Därutöver föreslås vissaföljdändringar och ändringar av rent språkliginnebörd.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås att arbetstidslagentillförs nya eller ändrade bestämmelser om:- lagens tillämpningsområde undantaget för arbetesom utförs i arbetstagarens hem slopas och de nyabestämmelserna om sammanlagd arbetstid (48-timmarsregeln), dygnsvila, arbetstid förnattarbetande och om kompensationsledighet ska integälla inom vissa offentliga verksamheter (2 §),- högst 48-timmars sammanlagd veckoarbetstid (10 a §),- 11 timmars sammanhängande dygnsvila (13 §),- arbetstiden för nattarbetande (13 a §),- veckovila, avvikelse från bestämmelsen får görasendast under förutsättning att arbetstagaren gesmotsvarande kompensationsledighet (14 §),- den s.k. EG-spärren, regeln förtydligas så att dettydligare framgår vilka bestämmelser i lagen somdirekt berörs av spärren, dvs. 48-timmarsregeln,dygnsvila, arbetstiden för nattarbetande, veckovilaoch raster (3 §).I 19 § föreslås en språklig justering och vissaföljdändringar med anledning av övriga förslag ipropositionen. 24 § ändras så att de nyabestämmelserna om den sammanlagda arbetstiden (48-timmarsregeln), dygnsvila och kompensationsledighetvid tillfälliga undantag från veckoviloregeln blirstraffsanktionerade.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli2005. De nya bestämmelserna ska dock tillämpas förstfr.o.m. om arbetsgivaren den 30juni 2005 och därefter fram t.o.m. den 31 december2006 är bunden av kollektivavtal som reglerararbetstidsfrågor.Närmare om förslagen i propositionenHemarbete, 2 § första stycket punkt 1Arbetstidslagen gäller inte för allt arbete som enarbetstagare utför för en arbetsgivares räkning.Bland annat undantas arbete som utförs iarbetstagarens hem, s.k. hemarbete, från lagenstillämpningsområde. Enligt artikel 17.1 i direktivetkan avvikelse från direktivets regler om dygnsvila,veckovila, raster, veckoarbetstid och nattarbete skenär - med hänsyn till det aktuella arbetetssärskilda art - arbetstidens längd inte mäts ellerbestäms i förväg eller kan bestämmas i förväg avarbetstagarna själva. Genom att slopa detkategoriska undantaget för hemarbete vill regeringenskapa ett tydligare genomförande av direktivet idenna del.Offentlig verksamhet, 2 § andra stycketArbetstidsdirektivet gäller inte vissa offentligaverksamheter, som exempelvis försvaret (se ävenhistorikavsnittet i denna fråga). Det är i och försig tillåtet för medlemsstaterna att ha nationellabestämmelser som är förmånligare än direktivet förarbetstagarna. genomförande innebar dockatt vissa offentliga verksamheter undantogs.Regeringens utgångspunkt vid det genomförande som nuföreslås är att det inte ska innebära någraförändringar i sak. Regeringen föreslår därför attde nya bestämmelserna om den sammanlagda arbetstiden(48-timmarsregeln), dygnsvila, arbetstiden förnattarbetande och kompensationsledighet vidtillfälliga undantag från veckoviloregeln inte skagälla inom offentlig verksamhet som exempelvisförsvaret, polisen och skydds- och beredskapsarbetenför arbete som är speciellt för sådana verksamheteroch som är av sådant slag att konflikt inte kanundvikas med arbetstidsdirektivet.EG-spärren, 3 §EG-spärren för kollektivavtal i 3 § arbetstidslagenjusteras så att det på ett tydligare sätt framgårvilka bestämmelser som direkt berörs av spärren,nämligen bestämmelserna om den sammanlagdaarbetstiden (48-timmarsregeln), dygnsvila,arbetstiden för nattarbetande, veckovila och raster.48 timmars genomsnittlig veckoarbetstid, 10 a §Enligt artikel 6 i arbetstidsdirektivet skamedlemsstaterna vidta de åtgärder som behövs för attåstadkomma att den genomsnittliga veckoarbetstideninklusive övertid inte överstiger 48 timmar.Eftersom arbetstidslagen saknar en klar bestämmelseom veckoarbetstid föreslår regeringen nu att ensådan införs i en ny paragraf, 10 a §. Bestämmelsenföreskriver att den sammanlagda arbetstiden undervarje period får uppgå till högst 48timmar i genomsnitt omhögst . Vid beräkningen avveckoarbetstiden ska semester och sjukfrånvaro underden tid då arbetstagaren annars skulle ha arbetatlikställas med fullgjord arbetstid.Direktivet tillåter undantag från 48-timmarsregelni två situationer, dels när en individuellöverenskommelse träffats mellan arbetstagare ocharbetsgivare (artikel 22), dels när det gällerläkare under utbildning (artikel 17.5). Undantagenligt artikel 22 får göras endast om det finnsregler om skydd mot att en arbetstagare tillfogasskada av arbetsgivaren på grund av att han inte ärberedd att lämna sådant samtycke som erfordras.Regeringen anför i propositionen att det är svårtatt skapa ett effektivt skydd för arbetstagare sominte vill lämna det samtycke som krävs och villdärför avstå från möjligheten att införa undantagfrån 48-timmarsregeln. Däremot anser regeringen attmöjligheten enligt direktivet att tillåta en längreberäkningsperiod bör uttryckas i lag. Regeringenföreslår därför att det i 3 § första stycket införsen uttrycklig bestämmelse om att avvikelser genomkollektivavtal inte får innebära en längreberäkningsperiod än tolv månader.Ska jourtid inkluderas vid tillämpning av 48-timmarsregeln?Enligt artikel 2 i arbetstidsdirektivet avses medarbetstid all tid i enlighet med nationelllagstiftning och praxis då arbetstagaren står tillarbetsgivarens förfogande och utför aktiviteter ochuppgifter. Det fanns tidigare olika uppfattningar omhuruvida jourtid skulle behandlas som arbetstid vidtillämpning av direktivets regler. hardock i två uppmärksammade mål behandlatfrågan och slagit fast att jourtid ska likställasmed arbetstid i detta sammanhang (C-303/98 Simap,2000 s. I-7693 p. 47-50 och C-151/02 , domden p. I det senarerättsfallet uttalade domstolen bl.a. att begreppenarbetstid och viloperiod i direktivet ärgemenskapsrättsliga begrepp som ska tolkas objektivtmed hänvisning till direktivets system och ändamål.Medlemsstaterna kan alltså inte ensidigt bestämmaöver begreppen. Genom domarna är det klarlagt attsådan tid då arbetstagaren står till arbetsgivarensförfogande på arbetsstället för att vid behov utföraarbete ska anses som arbetstid i direktivets mening.Det förhållandet att det som i finns ensärskild jourtidsreglering ändrar alltså inte detta.För svenskt vidkommande innebär detta bl.a. attexempelvis läkares jourtid anses som arbetstid vidtillämpning av 48-timmarsregeln i arbetstidslagen.Hur ska ledighet behandlas vid tillämpning av48-timmarsregeln?Enligt artikel 16 b i direktivet ska semester ochsjukfrånvaro inte inkluderas eller vara neutrala vidberäkningen av den genomsnittliga veckoarbetstiden.Regeringen föreslår att semester och sjukfrånvarounder tid då arbetstagaren annars skulle ha arbetatska likställas med fullgjord arbetstid. Inga andraledigheter än semester och sjukfrånvaro behöverbeaktas vid tillämpning av 48-timmarsregeln.Dygnsvila, 13 §Arbetstidslagen innehåller inte någonuttrycklig bestämmelse om en minsta tid fördygnsvila eller begränsning av arbetstiden per dygn.Däremot finns i lagens 13 § ett principielltnattarbetsförbud som tar sikte på när dygnsvilan skaförläggas. Alla arbetstagare ska ha ledigt förnattvila. I denna ledighet ska tiden mellan och ingå. Regeln är inte absolut ochavvikelse får göras bl.a. om arbetet med hänsyn tilldess art måste fortgå även eller bedrivasföre eller efter .