bet · GT01MJU3 · 2005-10-27 00:00:00 — fann (se SOU 2005:77) anledning att beröra önskemålet att kommunerna skall ges ökade möjligheter att i den fysiska planeringen avgränsa områden som över huvud taget inte skall få utsättas för vissa typer av störningar i syfte att höja områdenas kvaliteter för boende eller rekreation. Detta gäller exempelvis s.k. lågstrålande zoner, dit eller andra strålande anläggningar inte skulle kunna lokaliseras, eller bullerfria områden, som skulle undantas från bullerstörande verksamheter för att säkerställa natur- och rekreationsvärden. Kommittén redovisade som sin mening att bestämmelserna i och i 3 kap. ger stöd för att kommunen i vissa avseenden säkerställer särskilda kvaliteter och värden i avgränsade områden, inte minst genom ställningstaganden i översiktsplaneringen och regler i rättsverkande planer. Kommittén ansåg inte att det finns skäl att föreslå ändringar i PBL med anledning av de redovisade önskemålen. finner inte tillräckliga skäl för att nu ställa sig bakom motionsförslaget. Miljö- och jordbruksutskottet ansluter sig härtill och föreslår mot bakgrund av den lämnade redovisningen att motionerna 2004/05:MJ38 (mp, -) yrkande 50 och 2004/05:MJ359 (mp) lämnas utan vidare åtgärd. Ledningsrättslagen (1973:1144) ger vissa möjligheter för den som vill utnyttja utrymme inom en fastighet för att dra fram en ledning (jfr bet. 2003/04:BoU7) även mot en fastighetsägares vilja och det går att få ledningsrätt inte bara för ledningar utan också för andra anordningar som ingår i elektroniska kommunikationsnät, exempelvis och antenner (jfr bet. 2003/04:BoU13). Liksom vid prövning enligt (1987:10) tillämpas 2 kap. inte heller vid prövning enligt ledningsrättslagen. Enligt lagen får dock en ledningsrätt inte upplåtas om ändamålet lämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller olägenheterna av upplåtelsen från allmän eller enskild synpunkt överväger de fördelar som kan vinnas genom den. Ledningsrätt får inte heller upplåtas om olägenhet av någon betydelse uppkommer för allmänt intresse. Från det sistnämnda görs undantag för fall där upplåtelsen är till övervägande nytta från allmän synpunkt. har i ovan angivna betänkande angett att försiktighet och återhållsamhet bör vara vägledande vid ställningstaganden till uppförande av olika anläggningar för mobiltelefoni m.m. Mobiltelefonimaster är inte tillståndspliktiga enligt men en tillsynsmyndighet kan, om övriga förutsättningar föreligger, ingripa mot olämpliga placeringar med stöd av försiktighetsprincip. En grundläggande förutsättning för ett ingripande (t.ex. genom åläggande att nedbringa strålning från en sändare) är att det finns skäl att anta att strålningen från den aktuella sändaren kan medföra skador eller olägenheter för människors hälsa eller för miljön, dvs. risk för hälso- eller miljöpåverkan. I det sammanhanget får framför allt kunskapsläget avseende strålningseffekter och uppgifter om vilken strålning som den aktuella antennen faktiskt avger avgörande betydelse. Med stöd av 26 kap. 21 § MB kan miljönämnden som tillsynsmyndighet begära att teleoperatörer lämnar uppgifter om t.ex. vilken uteffekt eller riktverkan som en mobilstation har om det finns behov av det i tillsynsarbetet. Det får mot denna bakgrund i första hand anses vara ett kommunalt ansvar att placeringar av mobiltelefonimaster m.m. inte innebär överskridanden av de av SSI fastslagna gränsvärdena eller att de på annat sätt blir olämpliga. , , , , och har gett ut informationsbroschyren Strålning från mobiltelesystem i vilken redovisas bl.a. hur människor påverkas av radiovågor från mobiltelesystem. , , , och har gett ut informationsbroschyren Magnetfält och eventuella hälsorisker i vilken lämnas vissa rekommendationer. Bl.a. rekommenderas att undvika placering av nya bostäder, skolor och daghem etc. nära befintliga elanläggningar som ger förhöjda magnetfält, om det finns alternativa placeringar. Utskottet har även erfarit att utför studier avseende strålningsrisker från kraftledningar. Mot bakgrund av den nu lämnade redovisningen föreslår utskottet att motion 2004/05:MJ367 (v) yrkande 3 lämnas utan vidare åtgärd. - radiokommunikation för effektiv ledning - är ett nytt digitalt radiokommunikationssystem som kommer att införas i . har tidigare i till kännagivanden till regeringen pekat på behovet av ett gemensamt radiokommunikationssystem för samhällsviktiga användare, såsom polisen, , , , och ambulanssjukvård (jfr bet. 2003/04:BoU13). Frågan har utretts av utredningen för effektiv ledning (), som föreslog (jfr SOU 2003:10) att ett sådant system skulle upphandlas. På förslag från regeringen fattade beslut om att bl.a. godkänna en investeringsplan för ändamålet på sammantaget för (bet. 2003/04:TU1 och rskr. 2003/04:75). Nätet antas komma att omfatta ca 2 000 basstationer och ett stort antal relästationer och radiolänkstationer. I första hand avser man att utnyttja befintlig infrastruktur för elektroniska kommunikationsnät. Det kommer dock även att bli aktuellt att uppföra helt nya stationer. Tekniken bygger enligt på en beprövad europeisk standard som är särskilt utvecklad för att klara höga krav vid skydds- och säkerhetsfunktioner i samhället. I ingår den infrastruktur som består av , antenner, basstationer och växlar som binds ihop av transmission. I systemet ingår även en del tjänster som den s.k. Tetratekniken möjliggör. Tetra är en internationell standard som är utvecklad för att klara kraven på ett extremt driftsäkert kommunikationssystem. Många andra länder i använder Tetra för sina skydds- och säkerhetsmyndigheter. En viktig aspekt är att skall vara enkelt att använda. påbörjar () utbyggnaden som kommer att ske i sju etapper över landet med början i . När det gäller frågan om miljö- och hälsokonsekvenserna av kommunikationssystemet anförde i ett yttrande till utredningen för effektiv ledning att verket inte hade något att erinra mot att ett radiosystem som baseras på Tetrastandarden införs i . ansåg dock att det finns brister i vår kunskap, särskilt när det gäller de långsiktiga effekterna vid användandet av mikrovågsbaserade kommunikationssystem och förståelsen av de grundläggande bioelektriska processerna. Även yttrade sig till utredningen och anförde följande i fråga om studier och/eller analys om eventuella hälsorisker med radiokommunikationssystem baserade på den s.k. Tetrastandarden. De exponeringsnivåer och strålningskarakteristika som är aktuella för en svensk allmänhet ligger med betryggande marginaler under vad som SSI rekommenderar i Statens strålskyddsinstituts allmänna råd om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (SSIFS 2002:3). Beträffande möjliga frekvensområden, sändareffekter eller antennutformningar råder från strålskyddssynpunkt ingen skillnad mellan befintliga analoga radiosystem för polis och brandkår, framtida Tetrasystem eller befintliga konventionella mobiltelefonsystem, t.ex. GSM eller 3 G. Samtliga ger en exponering för allmänheten som ligger 100~10 000 gånger lägre än de rekommenderade gränsvärdena. Eftersom ett framtida Tetrasystem kommer att ersätta flera befintliga analoga radiosystem, vilka kommer att stängas, och eftersom Tetrasignalerna till sin karaktär ur strålskyddssynpunkt inte avviker från vad som finns , kommer exponeringen för allmänheten inte att förändras vid en övergång från dagens system till Tetra. Den oro hos allmänheten som kommer till uttryck beträffande utbyggnaden av 3 G-mobiltelefonin, bör vid en Tetrautbyggnad kunna hanteras genom information om att systemet endast ersätter redan befintliga radiosystem och inte kommer att ge en ökad exponering totalt sett. Utskottet föreslår att motion 2004/05:MJ509 (mp) yrkande 8 med det anförda lämnas utan vidare åtgärd. I fråga om behovet av konsumentupplysning för övrig trådlös telefoni anförs i propositionen att den ökande användningen av icke-joniserande telekommunikation och IT medför att allmänheten exponeras alltmer för strålning i form av elektromagnetiska fält. På grundval av riktlinjer från den internationella för icke-joniserande strålning (ICNIRP) har EU givit ut rekommendationer om högsta tillåtna gränsvärden för exponering för elektromagnetiska fält. Dessa rekommendationer för allmänhetens exponering har införts i som allmänna råd från SSI. Den samlade bilden som forskningen inom området ger är att högfrekventa elektromagnetiska fält (EMF) inte leder till skadliga hälsoeffekter så länge gränsvärdena iakttas. Ny kunskap kan dock medföra att riskbedömningen behöver omprövas. för arbetsliv och socialvetenskap (FAS) har regeringens uppdrag att bevaka forskning om elöverkänslighet. SSI har inrättat ett vetenskapligt råd som skall bistå generaldirektören i frågor som rör EMF. Inom ramen för EU:s sjätte ramprogram finansieras EMF-NET som är ett brett internationellt samarbete där svenska forskare ingår och vars syfte är att sammanställa forskning inom området. Även WHO och ICNIRP följer forskningen om elektromagnetiska fält och deras eventuella hälsoeffekter. På regeringens uppdrag har SSI sett över hur informationen till allmänheten kan ökas om strålning från mobiltelefoni. SSI har, baserat på , vid mycket svag eller svag misstanke om risk, bl.a. informerat om olika sätt att minska exponeringen vid användande av mobiltelefoner. Tillsammans med andra centrala myndigheter har SSI startat ett utbildningsprogram om mobiltelefoni riktat främst till kommunala handläggare och politiker. SSI har även tagit initiativ till att förbättra dialogen mellan olika berörda parter och genomlysningen av frågor som rör mobiltelefoni och EMF samt till att öka förståelsen för olika aktörers roller och värderingar. SSI ser tillsammans med berörda myndigheter över hur informationstexter om strålning från mobiltelefoner kan utformas. Myndigheterna diskuterar med mobiltelebranschen hur informationen bäst distribueras till konsumenterna. Regeringen har gett i uppgift att göra en bedömning av forskningen om elektromagnetiska fält. Uppdraget redovisades (rapportserie 2004:6, dnr U2004/4274/F). menar att den svenska forskningen inom EMF-området med vissa undantag håller en tillfredsställande kvalitet. I flera fall är standarden hög och i något fall mycket hög. Rådet bedömer inte att kortvariga och koncentrerade satsningar skulle ge ett ökat bidrag till kunskapsläget. anser att det internationella samarbetet bör öka på området. I den forskningspolitiska propositionen Forskning för ett bättre liv (prop. 2004/05:80) gör regeringen bedömningen att risker med elektromagnetiska fält är ett angeläget forskningsområde för FAS. Det är av stor betydelse att svensk forskning tar till vara den kompetens och den kunskap som genereras av forskare i andra länder. Utskottet har tidigare redovisat (bet. 2003/04:MJU12) att SSI i rapporten för radiofrekventa fält och mobiltelefoni (SSI rapport 2001:9) ger en översikt över allmänhetens exponering för radiofrekventa fält, med tonvikt på den exponering som härrör från mobiltelefonisystem. Mätningarna har visat att exponeringsnivåerna varierade strakt mellan de olika platserna, med högsta värden i storstad utomhus och i närheten av radio/tv-master. Som mest uppgick de uppmätta värdena till 3 mW/m2, dvs. under en tusendel av de rekommendationer som utarbetats av ICNIRP. Dominerande bidrag till denna exponering kom från basstationer för mobiltelefoni och från tv-sändningar. Exponeringen vid egen användning av mobiltelefoner kan i vissa situationer uppgå till värden som ligger under men i närheten av . Trådlösa telefoner och annan mobilutrustning som pc-modem eller Bluetooth ger generellt lägre exponeringsnivåer. () anför i rapporten roll i folkhälsoarbetet (rapport 2004:9) att elektromagnetiska fält ger upphov till icke-joniserande strålning som vid mycket starka fält (långt högre än SSI:s referensvärden) kan orsaka akuta skador. För långvarig exponering för svaga magnetfält (t.ex. kraftledningar) har det kunnat påvisas en mycket liten, men dock påvisbar, förhöjning av risk för cancer. Däremot finns ingen förklaring till vilka mekanismer som skulle kunna ge upphov till cancer från den typen av strålning. Ett samband kan dock inte uteslutas och fem svenska myndigheter har därför enats om en försiktighetsprincip för lågfrekventa elektriska och magnetiska fält. Principen innebär att långvarigt förhöjd exponering för magnetiska fält bör undvikas där det är praktiskt och ekonomiskt försvarligt. Däremot finns inga vetenskapliga bevis för att exponering för radiovågor och mobil telekommunikation skulle kunna orsaka skadliga hälsoeffekter så länge gällande referensvärden inte överskrids. Det finns dock fortfarande en viss vetenskaplig osäkerhet, framför allt när det gäller eventuella sena skador. För t.ex. mobiltelefoni har tekniken ännu använts för att långtidseffekter helt skall kunna uteslutas. Även om det är svårt att påvisa skadliga hälsoeffekter från elektromagnetiska fält som ligger under riktlinjerna, bör enligt rapporten inte EMF bortföras från folkhälsomålet, bl.a. för att riskerna för akuta skador vid mycket starka fält kvarstår (i princip en arbetarskyddsfråga). Utskottet har inhämtat att SSI kompletterar en upprättad handlingsplan för myndighetens arbete på EMF-området. Vidare beräknas en långsiktig plan för miljöövervakning av EMF vara färdigställd . Utskottet föreslår att motion 2004/05:MJ509 (mp) yrkande 10 lämnas utan vidare åtgärd med den nu gjorda redovisningen. Frågor rörande icke-joniserande strålning som har behandlats tidigare Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker 29 motionsyrkanden (s, m, fp, kd, v, c, mp) om icke-joniserande strålning. Utskottet avstår från att behandla motionerna i sak med hänvisning till de riktlinjer för förändring av utskottens arbetsformer som har ställt sig bakom. I betänkandet behandlar utskottet ett antal motioner rörande icke-joniserande strålning från allmänna motionstiden . Utskottet har beslutat att dessa motioner samt en följdmotion skall behandlas på ett förenklat sätt. Bakgrunden till utskottets beslut är följande. På grundval av förslag (2000/01:RS1) har godkänt vissa riktlinjer för förändringar av utskottens arbetsformer. Enligt dessa har utskotten rekommenderats att planera arbetet för hela valperioden med fördjupning på olika områden under olika år. Detta innebär bl.a. en viss förskjutning av utskottsarbetet från beslutsfattande med anledning av propositioner och motioner till att företa utredningar och analyser på eget initiativ. Vidare skall utskotten vid behov kunna förenkla motionsbehandlingen i de fall motionsförslagen avser frågor där beslutanderätten enligt utskottets uppfattning bör ligga kvar hos regeringen, en förvaltningsmyndighet eller hos kommunerna. Detta innebär att motionerna skall kunna avstyrkas utan någon mer ingående beredning i sak. I fråga om motionsförslag som upprepas bör vid förenklad behandling utskottet hänvisa till tidigare ställningstaganden. Utskottet beslutade att anta en långtidsplan för utskottets arbete under resterande del av mandatperioden. Planen innebär i princip att varje ämnesområde inom utskottets beredningsområde behandlas minst två gånger . Minst en behandling under det andra, tredje eller fjärde bör vara mer ingående och vid behov innehålla inslag av uppföljning, utvärdering och EU-bevakning. Nedanstående motioner från allmänna motionstiden och 2005 utgör i huvudsak upprepningar av tidigare väckta motioner. Motionerna avser vissa frågor om icke-joniserande strålning. Dessa frågor behandlades utförligt i betänkande 2003/04:MJU12 Icke-joniserande strålning. Utskottet avstyrker dessa motionsyrkanden i förenklad form. Med hänvisning till det ovan anförda avstår utskottet från att i sak behandla /05:MJ28 (s), 2004/05:MJ367 (v) yrkandena 1, 2 och 6, 2004/05:MJ372 (mp) yrkandena 1-4 och 6-9, 2004/05:MJ416 (s), 2004/05:MJ468 (fp) yrkandena 1-6, 2004/05:MJ498 (kd) yrkande 27, 2004/05:MJ509 (mp) yrkandena 3, 6, 7 och 9, 2004/05:MJ522 (mp) samt motionerna 2005/06:MJ299 (kd) yrkandena 1 och 2, 2005/06:MJ351 (mp, -) yrkandena 27 och 29, 2005/06:MJ434 (v), 2005/06:MJ438 (s), 2005/06:MJ442 (v) yrkandena 1, 2 och 7, 2005/06:MJ533 (mp) yrkandena 1-4 och 6-9, 2005/06:MJ596 (kd) yrkande 22 och 2005/06:T500 (fp). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker ett antal motionsyrkanden (fp, kd, c, mp, -) om åtgärder mot övergödning med hänvisning till vad regeringen anför i propositionen och den nationella strategin för havsmiljön. Jämför reservationerna 71 (m, fp, kd, c, mp), 72 (fp), 73 (c), 74 (mp) och 75 (v, mp). Det av fastställda miljökvalitetsmålet Ingen övergödning lyder: Halterna av gödande ämnen i mark och vatten skall inte ha någon negativ inverkan på människors hälsa, förutsättningar för biologisk mångfald eller möjligheterna till allsidig användning av mark och vatten. För miljökvalitetsmålet Ingen övergödning har fem delmål fastställts. - Utsläpp av fosforföreningar - Utsläpp av kväveföreningar - Utsläpp av ammoniak - Utsläpp av kväveoxider Regeringen bedömer att det för många miljöer blir svårt att nå miljökvalitetsmålet inom en generation, även om fortsatt kraftfulla insatser görs. För mark och vatten i övrigt finns dock större förutsättningar att nå målet om ytterligare åtgärder vidtas. Enligt regeringen krävs omfattande insatser både nationellt, på EU-nivå och i viss mån på internationell nivå. På EU-nivå har genomförandet av ramdirektivet för vatten en central ställning. För att miljökvalitetsmålet skall kunna nås krävs vidare att nästa landsbygdsprogram för fortsatt innehåller relevanta åtgärder avseende omfattning och inriktning. Regeringen har för avsikt att återkomma till med en skrivelse innehållande en strategi för kommande landsbygdsprogram. Enligt regeringen krävs åtgärder även vid kommunala och enskilda avloppsanläggningar. När det gäller skogsbrukets påverkan på övergödningen behöver kunskapsunderlaget förbättras. Enligt motion 2004/05:MJ508 (fp) är akuta och gemensamma åtgärder, inte minst runt , nödvändiga för att uppfylla miljökvalitetsmålet Ingen övergödning. Fosforfällor, våtmarker, kantzoner, vallodling och fånggrödor ges som exempel på insatser som behöver prioriteras. Vidare behöver forskning och informationsinsatser stärkas ytterligare, bl.a. beträffande minskade ammoniakavgångar (yrkande 33). Även i motion 2004/05:MJ507 (c) yrkande 20 anförs att åtgärder för att minska övergödningen måste intensifieras och insatser för att minska utsläppen av närsalter stimuleras. I motion 2004/05:MJ342 (kd) yrkande 4framhålls att regeringen bör återkomma med riktlinjer till länsstyrelserna för att skapa odlingsfria zoner längs vattendrag. Enligt tillgänglig sakkunskap skulle sådana zoner bidra till att ta upp kväve och fosfor så att åarna inte blir övergödda, påpekar motionären. Även motion 2004/05:MJ38 (mp, -) yrkande 55 berör sådana skyddszoner.Enligt motionärerna bör det vara möjligt att i åtgärdsprogram ställa krav på jordbruksnäringen att lämna skyddszoner kring vattendrag när detta är miljömässigt motiverat. I motionens yrkande 51 föreslås att regeringen tillsätter en utredning om en strukturförändring inom jordbruket, inklusive djurhållningen. Motionärerna anser att det behövs krafttag för att minska näringsläckaget inom jordbruket. behöver strukturen inom jordbruket förändras, med mer allsidiga växtföljder och djurhållningen mer jämnt spridd över landet som följd. Yrkande 54 tar upp fråganom gårds- och regionalbalans.Oavsett odlingssystem har det stor betydelse vilken intensitet jordbruket har och hur väl gödselmängden och spridningstidpunkten anpassas till grödans behov. Europeiska undersökningar har visat att ut- och införsel av kväve i högre grad är i balans på ekologiska gårdar än på konventionella. Detta innebär enligt motionärerna att en övergång från konventionellt till ekologiskt lantbruk är viktigt för att minska övergödningen. Även på ett regionalt plan är det viktigt med balans mellan näringsproducerande och näringskonsumerande gårdar. Utskottet konstaterar att regeringens bedömning att miljökvalitetsmålet Ingen övergödning blir svårt att nå bygger på observationen att läget inte har visat några tydliga förbättringar trots att omfattande åtgärder har genomförts. Varken halterna av närsalter eller effekterna av övergödningen har minskat i någon större omfattning, särskilt inte i miljöer. När det gäller mark och inlandsvatten finns vissa positiva tecken. Att det miljötillstånd som anges i miljökvalitetsmålet blir svårt att nå inom en generation beror även på att återhämtningen tar . Som regeringen framhåller tyder mycket på att övergödningen och dess följder tillsammans med annan påverkan leder till att ekosystemet i genomgår en dramatisk förskjutning i dess struktur och funktion, vilket avsevärt försvårar ett återställande. Enligt Miljövårdsberedningen finns det risk för att ett regimskifte redan har ägt rum i och att det möjligen krävs att utsläppen minskar till en nivå som är lägre än de nivåer som började orsaka problemen (Miljövårdsberedningens promemoria 2005:1, dnr M/2005/1531/Na). Utskottet delar regeringens uppfattning att utvecklingen är djupt oroande och välkomnar att regeringen avser att i hög grad prioritera nationella och internationella åtgärder som leder till minskad övergödning av . Som framgår av regeringens skrivelse 2004/05:173 En nationell strategi för havsmiljön kommer regeringen att särskilt lyfta fram frågor kring övergödningsproblematiken som ett viktigt område i EU:s strategi. Utskottet anser i likhet med regeringen att bör ta täten i arbetet med att åtgärda problemen i genom att ta initiativ till ett fortsatt regionalt åtgärdsarbete runt . Av propositionen framgår att de svenska utsläppen av kväveoxider och ammoniak till luft har minskat medan det är svårare att se en lika tydlig minskning när det gäller utsläppen av kväveföreningar till havet. Som regeringen anför har en rad åtgärder genomförts inom jordbruket. Genom Miljö- och landsbygdsprogrammet är det möjligt att få ekonomisk ersättning för odling av fånggrödor, utebliven höstbearbetning, skyddszoner samt anläggning av våtmarker och småvatten. har särskilt arealen fånggrödor och arealen som bearbetas först ökat väsentligt. Dessutom omfattar programmet utbildnings- och rådgivningsinsatser, bl.a. ett särskilt kunskaps- och rådgivningsprojekt för lantbrukare i sex sydsvenska län, kallat Greppa Näringen. Projektet som genomförs i samverkan med länsstyrelserna, LRF och en mängd företag inom lantbruksnäringen har fått stort gehör. Utskottet konstaterar att de vidtagna åtgärderna bedöms ha minskat kväveläckaget från jordbruksmarken avsevärt . Någon beräkning av vad detta innebär med hänsyn till utsläppen av kväveföreningar till havet har enligt regeringen inte gjorts. Enligt regeringen kommer det svenska genomförandet av EU:s gemensamma jordbrukspolitik att medföra att kväveläckaget från jordbruksmark minskar ytterligare. Utskottet gör samma bedömning som regeringen i fråga om att ytterligare insatser, såsom åtgärder för minskat växtnäringsläckage och kompetensutvecklingsinsatser, kommer att krävas för uppfyllelse av miljökvalitetsmålet. För att uppfylla målet krävs enligt regeringen att nästa landsbygdsprogram för fortsatt innehåller relevanta åtgärder avseende omfattning och inriktning. Som framgått ovan avser regeringen att återkomma till med en skrivelse innehållande en strategi för kommande landsbygdsprogram. Utskottet konstaterar att regeringen avser att uppdra åt att i samråd med utreda behovet av och möjligheterna att införa ett nytt delmål om kväveupplagring och kväveläckage i skogsmark. I propositionen understryker regeringen den centrala roll som det svenska genomförandet av ramdirektivet för vatten har för att de vattenrelaterade miljökvalitetsmålen skall kunna uppnås. Vidare framhålls det nya grundvattendirektiv som förhandlas inom EU. I det förslag som har lagts fram av kommissionen ingår bl.a. en miljökvalitetsnorm för nitrat.