bet · GT01SoU6 · 2005-12-08 00:00:00 — Kommuner, landsting och statliga myndigheter har för nu innevarande år kunnat söka anslag ur en pott om . Resterande fördelas på riktade projekt som styrs från Nationell psykiatrisamordning. Områden som lyfts fram särskilt är kompetensutveckling och utbildning, tidig intervention, rehabilitering, gemensamma verksamheter för personer med både psykisk sjukdom och missbruk, rättspsykiatri och samverkan. I budgetpropositionen (prop. 2005/06:1, utg.omr. 9, s. 38) anför regeringen följande: De brister inom psykiatrin som uppmärksammats av och psykiatrisamordnaren kräver fortsatta åtgärder från såväl huvudmännens som statens sida. Regeringen har tidigare konstaterat att nedanstående behov behöver tillgodoses. Tillgängligheten inom såväl den psykiatriska öppenvården som slutenvården behöver förbättras och vård- och stödinsatser behöver integreras. Inom rättspsykiatrin behövs fler platser samt ökad kunskap om vilka behandlingsåtgärder som kan vara långsiktigt effektiva för att förhindra återfall i brott. Det behövs sysselsättning - allt från meningsfull daglig sysselsättning till arbetsträning i reell miljö. I första hand bör verksamheter som byggs upp i samverkan och som från början planeras att ingå i befintlig verksamhet stimuleras. Vidare behövs boenden med anpassat omhändertagande för personer med speciella behov eller särskilt komplicerad problematik. Det krävs ett utökat samarbete, organisatorisk samordning och gemensamma arbetsformer för att bättre ta tillvara de resurser som finns. Fördomar och stigmatisering kräver ett ökat informations- och kunskapsutbyte. Mot bakgrund av dessa behov har regeringen avsatt för att förbättra tillgängligheten till, och stödja verksamhetsutveckling inom, vård och socialt stöd för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiskt funktionshinder. För samma ändamål föreslår regeringen att avsätts . har regeringens uppdrag att i nära samarbete med Nationell psykiatrisamordning fördela de medel som ställts till förfogande för ovannämnda satsning. har dessutom i uppdrag att följa upp hur medlen har använts samt om psykiatrisatsningen har medfört förbättrad vård och omsorg för målgruppen. Denna senare del av uppdraget skall redovisas i en slutrapport som planeras till . Av första redovisning (2005-131-28) framgår att intresset för satsningen har varit stort. Ansökningarna beträffande de s.k. länsmedlen har i många fall skett i bred samverkan mellan kommuner och landsting. Alla landets kommuner, med något undantag, är medsökande. De planerade satsningarna avser personer med psykiska funktionshinder i stort, men speciella målgrupper har också uppmärksammats, såsom personer med psykiska funktionshinder och missbruk, unga personer och personer med neuropsykiatriska funktionshinder. Inom satsningen på verksamhetsutveckling har prioriterats kompetensutveckling inom alternativa vårdformer, rättspsykiatri, tidiga insatser, neuropsykiatri, rehabilitering, brukarinflytande, stigmatisering och attityder i befolkningen samt uppföljning, kvalitetsutveckling och verksamhetsstyrning. Det utvecklingsavtal som har legat till grund för den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149, bet. 2000/01:SoU5, rskr. 2000/01:53) löpte ut /2005. , som fortlöpande följt upp den nationella handlingsplanen och avtalet om utvecklingsinsatser inom vården och omsorgen, presenterade sin slutrapport (Nationell handlingsplan för hälso- och sjukvården - Slutrapport). När det gäller utvecklingen för vissa grupper med psykisk ohälsa konstaterar att med handlingsplanen har satsningar i första hand skett på barn och ungdomar med psykisk ohälsa. Alla landsting har genomfört stora satsningar för att kunna erbjuda tidigt stöd till utsatta barn och ungdomar. En evidensbaserad och därmed likartad nationell vård genom utveckling av kvalitetsregister och utarbetande av nationella riktlinjer blir enligt alltmer angelägen. anser att landstingens särskilda insatser för psykiskt funktionshindrade är otillräckliga. Identifiering och behandling av psykisk ohälsa hos äldre är fortfarande det mest eftersatta området när det gäller landstingens insatser för människor med psykisk ohälsa. redovisar sin syn på den fortsatta utvecklingen inom området psykisk ohälsa och på vilka åtgärder som bör vidtas. tecknade staten, och två nya överenskommelser om den framtida utvecklingen av den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården. Den ena överenskommelsen avser insatser för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiska funktionshinder. Parterna har enats om att inriktningen och åtagandena i det ursprungliga utvecklingsavtalet i huvudsak skall ligga fast även kommande år. Avtalet om psykiatrin handlar bl.a. om att kommuner och landsting tillsammans skall förbättra stödet till personer med psykiska funktionshinder. och har åtagit sig att verka för att landstingen och kommunerna genomför insatser i enlighet med överenskommelserna. tillfördes det generella statsbidraget med hänvisning till den nationella handlingsplanen. har medlen förts till ett nytt anslag, 48:1 Kommunalekonomisk utjämning (utg.omr. beräknas av ovanstående belopp ha gått till förbättringar av psykiatrin. Regeringen förutsätter i budgetpropositionen att en motsvarande summa kommer att användas av huvudmännen till fortsatta förbättringar inom psykiatrin åren 2005-2007 (utg.omr. 9, s. 31). hölls i en särskild debatt om den psykiatriska vården. Enligt statsrådet bör följande områden lyftas fram: resurserna, kompetensutveckling av personalen, samverkan mellan kommuner och landsting, utvecklandet av ett kvalitetsregister, samverkan med brukarna, en integrerad behandling av psykiatri- och beroendeproblematik, boende, stärkande av de psykiskt funktionshindrades rättigheter i samhället och av primärvårdens funktion och psykosociala kompetens, metodutveckling och stärkt tillsyn. Inom ramen för Nationella programmet för tillsyn över beslutade länsstyrelserna och om en gemensam tillsyn över kommunernas insatser för personer med psykiska funktionshinder. , som genomfördes , redovisades i slutrapporten för personer med psykiska funktionshinder. I rapporten identifieras ett antal problemområden som behöver åtgärdas samt formuleras ett antal förslag till åtgärder. Tillsynsmyndigheterna anser att den inventerande, uppsökande och informerande verksamheten måste intensifieras samt att tydliga styrdokument för planering och uppföljning av verksamheten för målgruppen behöver utformas i många kommuner. Vidare måste planering av vård, stöd och rehabilitering i samverkan mellan berörda huvudmän och den organiserade brukarrörelsen intensifieras. Personalens kompetens behöver förstärkas. Tillsynsmyndigheterna efterlyser också en fortsatt utbyggnad av verksamheter och insatser med kvalitet. Slutligen behöver åtgärder vidtas för att personer med psykiska funktionshinder i högre utsträckning skall få tillgång till ett behovsstyrt, planerat och samordnat stöd. Myndigheterna föreslår ytterligare statligt stöd för att skapa bättre förutsättningar för det fortsatta reformarbetet. Sociala barn- och ungdomskommittén presenterar i sitt betänkande Källan till en chans - Nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården (SOU 2005:81) bl.a. förslag rörande insatser för barn med både sociala och psykiatriska problem. Kommittén påpekar att med dagens organisatoriska uppdelning mellan barn- och ungdomspsykiatrin och den sociala barn- och ungdomsvården riskerar denna kategori flickor och pojkar att hamna mellan två stolar. Kommittén föreslår att försök görs med fem samordnade verksamheter genom att bidrag ges till kommuner och landsting som gemensamt skapar och bedriver verksamhet som riktar sig till barn som behöver kvalificerade sociala och psykiatriska insatser. Regeringen har tillkallat en särskild utredare med uppdrag att analysera ungdomars livssituation utifrån stress och dess konsekvenser för den psykiska hälsan (dir. 2005:61). Utredaren skall bl.a. sammanställa kunskap om vilka faktorer i ungdomars livssituation som orsakar stress. En annan del av uppdraget består i att analysera samhällets stöd till de drabbade och identifiera områden av särskild vikt för ungdomars psykiska hälsa som kan behöva utvecklas och stärkas. Uppdraget skall slutredovisas . arbetar med att framställa allmänna råd om hälso- och sjukvårdens skyldighet att ge patienten individuellt anpassad information, möjlighet att välja behandlingsalternativ samt få förnyad medicinsk bedömning. Syftet är att ge sjukvårdens huvudmän och andra vårdgivare samt hälso- och sjukvårdspersonalen rekommendationer som kan underlätta tolkningen av lagparagrafer som berör patientens inflytande i kontakterna med hälso- och sjukvården och göra tillämpningen mer enhetlig över landet och mer i överensstämmelse med lagstiftarens intentioner att stärka patientens ställning. Arbetet beräknas slutföras . Socialstyrelsenhar även regeringens uppdrag att utarbeta evidensbaserade riktlinjer för vård och behandling av patienter med svåra kroniska sjukdomar. Riktlinjerna skall ge nationellt kunskapsstöd till sjukvårdshuvudmännens arbete med hälso- och sjukvårdsprogram och prioriteringar. Arbete med riktlinjer för depressionssjukdomar och ångesttillstånd pågår . har haft regeringens uppdrag att analysera och redovisa könsskillnader inom hälso- och sjukvården. Uppdraget slutredovisades i rapporten vård? Könsperspektiv på hälso- och sjukvården. har till följd av rapporten nu för avsikt att tydligare integrera könsspecifika aspekter vid utveckling av riktlinjer och föreskrifter till hälso- och sjukvården samt vid utvärderingar och analyser av vårdens resultat och kvalitet. Regeringen anför i budgetpropositionen för (prop. 2005/06:1 utg.omr. 9 s. 24) att det krävs ett aktivt jämställdhetsarbete på såväl central som lokal nivå för att kunna uppfylla de lagstadgade kraven på att hälso- och sjukvård skall ges på lika villkor och efter behov. I propositionen anges vidare att den nämnda rapporten från nu utgör en central del i arbetet med att integrera jämställdhetsperspektivet inom hälso- och sjukvårdens verksamhetsområde. Regeringen har för avsikt att noga följa hur jämställdhetsperspektivet inom hälso- och sjukvården utvecklas. har av regeringen fått i uppdrag att genomföra tillsyn av hur riskbedömningar hanteras inom den psykiatriska vården inom landstingen. En kartläggning publicerades (Riskbedömningar inom den specialiserade psykiatriska vården). Enligt görs i stor utsträckning bedömningar av eventuell risk eller fara för att patienterna skall komma att skada sig själva eller andra. Medvetenheten om behovet av att göra bedömningar är hög. För att göra bedömningar av risk för patienters farlighet för sig själva eller annan behövs kompetens, utbildning och förutsättningar för att vidta riskpreventiva åtgärder när behov av detta föreligger. anser att det av patientsäkerhetsskäl bör finnas rutiner inom den specialiserade psykiatriska vården för riskbedömningar i följande tre avseenden: självskadebeteende, självmordsnära personer och farlig för annan. () har avrapporterat sitt uppdrag att sammanställa den kunskap som finns om riskbedömningar av patienters farlighet för andra. Både kliniska bedömningar och checklistor med i förväg definierade frågeställningar kan användas för riskbedömningar. I rapporten inom psykiatrin konstaterar SBU att sådana bedömningar bättre än slumpen kan förutsäga manliga patienters framtida benägenhet att begå våldshandlingar i samhället men att metoderna är osäkra. Omkring var tredje bedömning i studien var felaktig. SBU pekar i rapporten på flera angelägna forskningsbehov, bl.a. om riskfaktorer. För att förbättra kunskapsläget på området är det vidare enligt SBU angeläget att kvalitetsregister för psykiatrin och rättspsykiatrin kommer till stånd. trädde nya bestämmelser i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård(LPT) och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV) i kraft (prop. 1999/2000:44, bet. 1999/2000:SoU13). Ändringarna innebar bl.a. att möjligheten att ge en patient tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område (permission) till vårdtidens slut avskaffades. Permission får nu enligt 25 § LPT ges för visst tillfälle eller för vissa återkommande tillfällen. Permission får också ges för om det finns särskilda skäl att anta att åtgärden är angelägen för att förbereda att tvångsvården upphör. Enligt 25 a § LPT får tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område förenas med särskilda villkor. - skyldighet att underkasta sig medicinering eller annan vård eller behandling, - skyldighet att hålla kontakt med en viss person, - skyldighet att vistas på ett hem eller annan eller behandling eller att besöka en vårdcentral eller anlita , - vistelseort, bostad, utbildning eller arbete, - förbud att använda berusningsmedel samt - förbud att vistas på en viss plats eller att ta kontakt med en viss person eller - annat som är nödvändigt eller följer av vårdplanen. Motsvarande bestämmelser finns i 9 och 10 § LRV. hade i sitt betänkande Rättssäkerhet, vårdbehov och samhällsskydd vid psykiatrisk tvångsvård (SOU 1998:32) föreslagit att möjligheten att ge permission till vårdtidens slut skulle avskaffas och att en ny tvångsvårdsform skulle inrättas, s.k. öppen vård med särskilda villkor, som bl.a. avsåg att i viss mån ersätta de långa permissionerna. Särskilt vad gällde vård som ges enligt LPT var remissinstanserna kritiska och anförde bl.a. att förslaget bröt mot grundtanken i LPT med korta vårdtider. En promemoria med ett alternativt lagförslag utarbetades därefter inom och lades till grund för förslaget i proposition 1999/2000:44. har haft regeringens uppdrag att följa upp och utvärdera de nya bestämmelserna för permission. I en rapport , Permissioner vid psykiatrisk tvångsvård - En uppföljning och utvärdering av ändrad reglering, dras slutsatsen att lagändringarna med skärpta regler för permission inte haft avsedd effekt. Uppföljningen visar bl.a. att användningen av permissioner ökat och att permissioner enligt LPT ges för långa tidsperioder. Enligt kan därför ytterligare reglering behövas. lämnade betänkandet Psykisk störning, brott och ansvar (SOU 2002:3). I betänkandet lämnas förslag till en reformerad reglering av det straffrättsliga ansvaret för psykiskt störda lag-överträdare samt formerna för ingripande mot dem. Bland annat föreslås att ett krav på tillräknelighet införs för att straffrättsligt ansvar skall kunna ådömas. Vidare föreslås att rättspsykiatrisk vård avskaffas som särskild påföljd och att de vanliga påföljderna, t.ex. fängelse, i stället används för psykiskt störda lagöverträdare som döms för brott. Dessa skall sedan ges rättspsykiatrisk vård under verkställigheten av sitt straff. I betänkandet föreslås vidare en ny form av verkställighet av fängelse, s.k. slutet boende, samt en ny reaktion benämnd samhällsskyddsåtgärd, dvs. ett icke tidsbegränsat frihetsberövande för personer som har en hög benägenhet att återfalla i synnerligen allvarlig brottslighet på grund av sitt psykiska tillstånd. Kommittén konstaterade vissa problem med dagens system vad gäller ansvaret för den rättspsykiatriska vården. Bland annat föreligger organisatoriska problem som främst har att göra med att det inte finns något system för samordning på nationell nivå. Vidare finns det innehållsmässiga problem beroende på att det görs stora skillnader mellan den vård som ges dömda och den som ges icke dömda patienter, t.ex. när det gäller vårdtider. Kommittén kunde också konstatera vissa ekonomiska problem, bl.a. genom att rättspsykiatrin ekonomiskt och platsmässigt tränger ut den övriga vården. Vidare fungerar inte den samverkan mellan olika vårdgivare och myndigheter som är nödvändig vid utslussning av patienter. Mot bakgrund av den gjorda problembeskrivningen föreslog att staten skall överta finansieringen av den rättspsykiatriska vården. Driften skall dock ligga kvar hos sjukvårdshuvudmännen. Kommittén föreslog i första hand en finansieringsmodell med särskilda statsbidrag och i andra hand att det skapas en statlig myndighet som skall vara huvudman för den rättspsykiatriska vården. Betänkandet bereds inom . Nationella psykiatrisamordningen har i en promemoria till regeringen föreslagit ändringar i såväl LPT som LRV med innebörd att chefsöverläkaren skall kunna besluta om inskränkning i en patients rätt att använda elektronisk kommunikation. Förutsättningen är att det finns skälig anledning anta att sådan användning kan vara till allvarligt men för vården eller rehabiliteringen av patienten eller vara till skada för patienten själv eller någon annan. Beslutet skall gälla under viss begränsad tid och kunna överklagas av patienten till länsrätten. Den tekniska utrustningen skall få omhändertas beslutet gäller. Inom förbereds en proposition med anledning av förslaget. har, efter samråd med och Nationella psykiatrisamordningen, föreslagit att staten inrättar ett individbaserat nationellt register för patienter som vårdas enligt LPT och LRV. I registret skall det finnas dagsaktuella uppgifter om varje intagen patient, om vårdande klinik, vårdtid, avvikning, permission, diagnos, förekomst av missbruk, begånget brott, bältesläggning och isolering. Enligt skulle patientsäkerheten öka genom att man i detalj kan följa varje patients vård. Möjligheterna att följa om vården ges i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet skulle förbättras. Det skulle också bli lättare att granska om individens rättigheter respekteras samt om patientsäkerheten tillgodoses. Även samhällsskyddet skulle öka genom att permissioner och rymningar registreras. har haft regeringens uppdrag att i samråd med utreda om processen för godkännande av vårdinrättningar för viss rättspsykiatrisk vård bör förändras utifrån syftet att dels förenkla förfarandet, dels säkerställa kvaliteten i bedömningar och beslutsfattande. rapporterade uppdraget till regeringen . I rapporten föreslås bl.a. kompletteringar av lagstiftningen beträffande säkerheten samt att tillsyn utvidgas till att avse säkerhetsfrågor. Regeringen beslutade om en lagrådsremiss angående anmälningsskyldighet, säkerhet och tillsyn inom psykiatrisk tvångsvård. I beslut lämnade Lagrådet förslagen utan erinran. En proposition planeras . presenterade de nationella samordnarna för narkotika respektive psykiatri en gemensam programförklaring om tio punkter för stöd till personer med missbruk och psykisk sjukdom. Syftet var att lyfta frågan, att slå fast viktiga grundförutsättningar och att presentera konkreta förslag till åtgärder. Programförklaringen betonar bl.a. vikten av att öka medvetenheten om att den dubbla problematiken är vanlig och om att huvudmännen har ett gemensamt ansvar att erbjuda insatser. Missbruk och psykisk sjukdom skall behandlas i integrerade program. Vården skall vara lättillgänglig och erbjudas kontinuerligt . Det krävs att befintliga resurser används på ett mer kostnadseffektivt sätt men även att ökade satsningar görs på denna grupp. Slutligen framhåller samordnarna vikten av gemensamma behovsanalyser, samordnade insatser och en gemensam grundsyn bland alla berörda aktörer. Utredningen om en vårdöverenskommelse om missbrukarvården lämnade sitt betänkande Personer med tungt missbruk - stimulans till bättre vård och behandling (SOU 2005:82). I betänkandet föreslås en vårdöverenskommelse mellan staten och kommunerna om vården av framför allt tunga missbrukare som preciserar vad kommunerna skall göra för att få del av ett riktat statsbidrag om sammanlagt . Statsbidraget bör främst användas för att ge bättre vård och behandling för personer med tungt missbruk i kombination med somatisk och/eller psykiatrisk sjukdom och social utslagning. Utredningen föreslår att kommuner skall kunna söka statsbidrag bl.a. för att inrätta lokala öppenvårdsmottagningar tillsammans med specialiserade beroendevård/psykiatri för samtidiga och integrerade insatser för målgruppen. Enligt uppgift från kommer synpunkter på betänkandet att inhämtas vid fyra regionala konferenser som skall genomföras . Enligt 7 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall planera sin verksamhet så att en katastrofmedicinsk beredskap upprätthålls. har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om fredstida katastrofmedicinsk beredskap och planläggning inför höjd beredskap (SOSFS 2005:13). Föreskrifterna och de allmänna råden ställer bl.a. krav på att varje landsting skall ha en organisation för att planera, samordna och övervaka den katastrofmedicinska beredskapen på både regional och lokal nivå, sjukvårdsgrupper som ständigt är beredda för insatser vid allvarlig händelse samt en beredskap för psykiatriskt och psykosocialt omhändertagande. I varje landsting skall det finnas minst en krisledningsgrupp som är avsedd att leda och samordna det psykiatriska och psykosociala omhändertagandet av drabbade, anhöriga och personal vid allvarlig händelse. har lämnat en grönbok om psykisk hälsa, Förbättring av befolkningens psykiska hälsa - Mot en strategi för psykisk hälsa i Europeiska unionen (KOM(2005) 484 slutlig). Kommissionen uppmanar alla intresserade medborgare, parter och organisationer samt EU-institutionerna att komma med synpunkter på grönboken och därmed bidra till arbetet med en eventuell EU-strategi och en handlingsplan för psykisk hälsa. ämnar kommissionen lägga fram sin analys av de inkomna kommentarerna tillsammans med eventuella förslag och/eller initiativ till en strategi för psykisk hälsa i EU. Såväl Nationella psykiatrisamordningen som och länsstyrelserna har uppmärksammat stora brister inom vården av och omsorgen om psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade personer. Enligt utskottet är det mycket angeläget att fortsatta åtgärder vidtas för att komma till rätta med problemen. Insatser behövs på såväl lokal och regional som statlig nivå. Även på Europanivå pågår arbete med syfte att förbättra befolkningens psykiska hälsa. avser att återkomma till beredningen av grönboken om psykisk hälsa . När det gäller motionerna om den psykiatriska vårdens organisation, finansiering, arbetsmetoder m.m. kan utskottet konstatera att det i Nationella psykiatrisamordningens uppdrag ingår att särskilt uppmärksamma frågor som rör arbetsformer, samverkan, samordning, resurser, personal och kompetens. Samordnaren skall bedöma resursbehov och i det sammanhanget se över organisations- och effektivitetsfrågor samt prioriteringar. Utskottet vill även erinra om regeringens särskilda satsning med inriktning på tillgänglighet och verksamhetsutveckling inom vård och socialt stöd för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiskt funktionshinder. Ett av de grundläggande syftena med satsningen är att skapa en bred samverkan mellan kommuner och landsting. Ökad kompetens, förbättrade rutiner och högre kvalitet i insatserna är andra förväntade effekter. Flera av de generella satsningar som regeringen gör på hälso- och sjukvårdsområdet kommer också dem med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder till godo. I sammanhanget bör nämnas vårdgarantin och fortsättningen på den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården, där psykiatrin är ett prioriterat område. Mot bakgrund av utvecklingen på området och i avvaktan på resultatet av Nationella psykiatrisamordningens arbete anser utskottet inte att bör ta något initiativ med anledning av motionerna 2004/05:Ju352 (m) yrkande 3, 2004/05:Ju427 (m) yrkande 3, 2004/05:So252 (s), 2004/05:So379 (s), 2004/05:So394 (c) yrkande 24 delvis, 2004/05:So410 (v) yrkandena 4, 11, 16, 20, 24, 26 och 28, 2004/05:So430 (m) yrkandena 5 och 7, 2004/05:So595 (m) yrkandena 1 och 3, 2004/05:So640 (kd) yrkandena 1, 2 och 10, So343 (s) yrkandena 1 och 2, So378 (s), So432 (fp) yrkandena 17 och 20, So548 (m) yrkandena 5 och 7, So561 (s), So606 (v) yrkandena 3, 11, 14, 17, 20, 22, och 24, So646 (m) yrkandena 1, 3-6 och 9, So662 (kd) yrkandena 1, 2 och 10 samt So691 (mp) yrkandena 2, 8 och 10.