bet · GS01LU16 · 2005-03-22 00:00:00 — Vissa frågor rörande fastigheter SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet 15 motionsyrkanden från den allmännamotionstiden . Motionsyrkandena gäller bl.a. jordabalkens felregler,friköp av historiska arrenden, fastighetsmäklarlagen och arrendelagstiftningen.Utskottet avstyrker bifall till samtliga motionsyrkanden, i huvudsakmed hänvisning till tidigare ställningstaganden samt pågående ochaviserat arbete.I betänkandet finns fyra reservationer och ett särskilt yttrande.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Jordabalkens felreglerRiksdagen avslår motion 2004/05:L247.Reservation 1 (fp)2. Friköp av historiska arrendenRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L224 och 2004/05:L260.Reservation 2 (v)3. FastighetsmäklarlagenRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L203, 2004/05:L204, 2004/05:L206,2004/05:L207, 2004/05:L221, 2004/05:L261 och 2004/05:L381.Reservation 3 (m, fp, kd, c)4. Besiktningsmans ansvar vid överlåtelsebesiktningRiksdagen avslår motion 2004/05:L222.5. ArrendeRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L213 och 2004/05:L229.6. Kreditsäkerhet i byggnad på annans markRiksdagen avslår motion 2004/05:L382.Reservation 4 (fp)7. Ansvar för byggfelRiksdagen avslår motion 2004/05:Bo308 yrkande 2.Stockholm den 22 mars 2005På lagutskottets vägnarInger RenéFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), MarianneCarlström (s), (), (), (), (), (), (),(), Rezene Tesfazion (s), (),(), (), (), () och ().Utskottets övervägandenJordabalkens felreglerUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår en motion som gäller jordabalkens felregler. Utskottethänvisar till tidigare ställningstaganden från sida. Jämförreservation 1 (fp).BakgrundBestämmelser om säljarens och köparens rättigheter och förpliktelservid köp av fast egendom finns i 4 kap. jordabalken. Av 19 § förstastycket följer att köparen har rätt att göra prisavdrag eller häva köpetom fastigheten inte stämmer överens med vad som följer av avtalet ellerom den annars avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta vidköpet. Köparen har dessutom rätt till ersättning för skada, om feleteller förlusten beror på försummelse på säljarens sida eller om fastighetenvid köpet avvek från vad säljaren får anses ha utfäst.Som fel får enligt 19 § andra stycket inte åberopas en avvikelse somköparen borde ha upptäckt vid en sådan undersökning av fastigheten somvarit påkallad med hänsyn till fastighetens skick, den normala beskaffenhetenhos jämförliga fastigheter samt omständigheterna vid köpet.Med dolda fel brukar sammanfattningsvis avses sådana bristfälligheteri en fastighet som är av sådan karaktär att köparen enligt sakens naturinte haft anledning att räkna med dem och inte heller borde ha upptäcktdem vid en undersökning.Enligt 4 kap. 19 b § preskriberas köparens fordran på grund av fel ifastigheten efter det han tillträtt fastigheten om inte preskriptionenavbryts dessförinnan.MotionenMarietta de () anför i motion L247 att gällande rättålägger köparen en omfattande undersökningsplikt, som säljareninte har en motsvarande upplysningsplikt. I den praktiska tillämpningenfungerar inte denna avvägning mellan parternas intressen vilket, menarmotionären, leder till många tvister och oväntade kostnader. I motionenframhålls att fel i en fastighet, som inte är kända och beaktade isamband med en överlåtelse, kommer att påverka den säljande eller köpandefamiljens ekonomi . Enligt motionären medför dettaatt det finns en ekonomisk otrygghet vid köp och försäljning av fastighetsom alltfler upplever som besvärande. I motionen framhålls att det ärviktigt att både köparen och säljaren får ett så gott skydd som möjligtmot ekonomiska överraskningar. Motionären anser att regeringen bör tainitiativ till en översyn av jordabalkens felregler i syfte att skapaen bättre balans mellan köparens och säljarens förpliktelser i sambandmed en fastighetsöverlåtelse för att åstadkomma tryggare köp ochförsäljningar. I motionen begärs ett tillkännagivande med detta innehåll.Utskottets ställningstagandeMotionsyrkanden med samma inriktning som motion L247 har avstyrktstidigare av utskottet, i det av godkändabetänkandet /04:LU15. Utskottet har därvid bl.a. anfört att nuvaranderegler utgör en rimlig avvägning mellan köparens och säljarens intressenoch inte kunnat finna att någon översyn av jordabalkens felregler varpåkallad.Utskottet finner inte skäl att nu frångå tidigare ställningstagandenoch föreslår därför att avslår motion L247.Friköp av historiska arrendenUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden med krav på införande av lagstiftningom friköp av historiska arrenden. Utskottet hänvisar till pågåendeberedningsarbete. Jämför reservation 2 (v).BakgrundMed historiska arrenden brukar avses sådana arrenden som innehafts avmedlemmar i en och samma familj under flera generationer och när det ärsannolikt att den helt övervägande delen av arrendestället inte sedanår 1900 varaktigt brukats av fastighetens ägare. Frågan om införande aven lagreglerad rätt för arrendatorn att friköpa sådana arrenden harvarit föremål för överväganden i åtskilliga sammanhang. En närmareredogörelse härför finns i lagutskottets betänkande 2003/04:LU15.Då utskottet behandlade motioner med krav på införande av en friköpsrättvåren 1999 med anledning av motioner fanns det enligt utskottet anledningatt erinra om att det snart gått Arrendekommittélade fram ett förslag till lag om friköpsrätt vid historiska arrenden.Sedan dess hade, anförde utskottet, förhållandena ändrats i vissaavseenden; bl.a. hade antalet historiska arrenden minskat till följd avfrivilliga uppgörelser om friköp. Enligt utskottets mening fanns detmot denna bakgrund behov av en kartläggning av i vilken utsträckningfrivilliga överenskommelser om friköp ägt rum och om det generellt settalltjämt kunde anses föreligga intresse av lagstiftning om friköp avhistoriska arrenden. En sådan kartläggning borde vidare ha som syfteatt utröna huruvida det allmänt sett förekommer problem och tvister idessa arrendeförhållanden samt vilka villkor som gäller för arrendatorerna.Om den förordade kartläggningen gav vid handen att det föreligger ettbehov av lagstiftning borde lagstiftningsfrågan förutsättningslöstutredas på nytt.Den av utskottet beställda kartläggningen redovisades i departementspromemorian(Ds 2003:11) Historiska arrenden - en kartläggning. I promemorian påvisasatt antalet historiska arrenden har minskat och sannolikt kommer attfortsätta att minska. Kartläggningen visar också att de problem somfinns vid historiska arrenden ofta kan förklaras av att det är fråga omgårdsarrenden. De tvister som förekommer hade således kunnat uppkommaäven om arrendestället inte innehafts av samma släkt . Ipromemorian framhålls att de problem som identifierats synes förekommaväsentligen vid arrenden hos vissa större privata jordägare medanarrendatorer hos kyrka, stat och vid inte förespråkarnågon friköpsrätt. I takt med att brukningsenheterna blir allt störrekan det, anförs det i promemorian, befaras att en friköpsrätt i mångafall blir ett slag i luften eftersom köpeskillingen skullebli så hög att det vore svårt för arrendatorn att utnyttja en friköpsrätt.I promemorian konstateras att det endast är ett begränsat antal personersom är intresserade av en möjlighet till friköp. Några nya skäl somtalar för en friköpsrätt har, enligt vad som anförs i promemorian, inteframkommit under kartläggningen. Departementspromemorian har remissbehandlats.MotionernaTasso Stafilidis m.fl. (v) anför i motion L224 att rätten för arrendatoreratt friköpa den jord som de i generationer har brukat är en väsentligsamhällsfråga av medborgarrättslig karaktär. Det är orättvist attarrendatorerna inte har någon möjlighet att förvärva den trygghet ochrättssäkerhet som äganderätten till den arrenderade gården ger. Detfinns vidare, anser motionärerna, en obalans i avtalsförhållandet mellanjordägaren och arrendatorn där arrendatorn är den svagare parten.Införandet av en friköpsrätt skulle kunna leda till en större jämviktmellan parterna, även om rätten i det enskilda fallet inte utnyttjas.Friköp av historiska arrenden kan inte heller anses utgöra ett hot motden enskilda äganderätten. Motionärerna delar inte uppfattningen somkommer till uttryck i departementspromemorian och anser sammanfattningsvisatt regeringen skall lägga fram förslag till lagstiftning om rätt förarrendatorer att friköpa historiska arrenden. I motionen begärs etttillkännagivande härom.I motion L260 framhåller () att såväl sociala sommedborgarrättsliga och politiska skäl starkt talar för införande av enlagstadgad rätt till friköp av historiska arrenden. Motionären instämmerinte i den slutsats som dras i departementspromemorian. Den omständighetenatt de som drabbas är få till antalet minskar, enligt motionärensuppfattning, inte den orättvisa som arrangemanget med historiska arrendenhar skapat. Det finns också flera konkreta fall som visar att avsaknadenav en möjlighet att friköpa ett historiskt arrende slår hårt mot enskildaindivider. I motionen begärs ett tillkännagivande om att det bör införasen lagstadgad rätt till friköp av historiska arrenden.Utskottets ställningstagandeFrågan om införande av en friköpsrätt avseende historiska arrendenbehandlades senast av utskottet i det av godkändabetänkandet /04:LU15. Utskottet konstaterade därvid att remissbehandlingenav departementspromemorian (Ds 2003:11) Historiska arrenden - enkartläggning var avslutad och att promemorian var föremål för beredning iRegeringskansliet. Utskottet utgick från att pågående beredningsarbetebedrevs med erforderlig skyndsamhet och avstyrkte med det anförda dendå aktuella motionen.Enligt vad utskottet har erfarit bereds departementspromemorian alltjämtinom . Resultatet av detta arbete bör inte heller nuföregripas genom något uttalande från sida.Med det anförda föreslår utskottet att avslår motionerna L224och L260.FastighetsmäklarlagenUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden med krav på dels ändringar ifastighetsmäklarlagen, dels en allmän översyn av lagen. Jämför reservation 3(m, fp, kd, c) och särskilt yttrande (v).BakgrundDen trädde en ny fastighetsmäklarlag (1995:400) i kraft.Lagen syftar i första hand till att förstärka skyddet för enskilda somanlitar fastighetsmäklare och är tvingande till förmån för konsumenter.Fastighetsmäklarlagen innehåller flera civilrättsliga regler som tarsikte på hur en mäklare skall utföra sina förmedlingsuppdrag. Lageninnehåller också en näringsrättslig reglering i syfte att effektiviseraregistrerings- och tillsynsfunktionerna.Med fastighetsmäklare avses enligt fastighetsmäklarlagen fysiska personersom yrkesmässigt förmedlar fastigheter, delar av fastigheter, byggnaderpå annans mark, tomträtter, bostadsrätter, andelsrätter avseende lägenhet,arrenderätter eller hyresrätter. Varje fastighetsmäklare skall vararegistrerad hos . En fastighetsmäklare får intebedriva handel med fastigheter. Mäklaren får inte heller ägna sig åtannan verksamhet som är ägnad att rubba förtroendet för honom som mäklare.Tidigare överväganden, m.m.Hösten 1996 tog ställning till ett gränsdragningsproblemmellan fastighetsförmedling och annan mäklarverksamhet. Nämnden ansågatt en förmedling av juridiska personer som är ägare av fastighet ellerförmedling av andelar i sådana personer inte är att betrakta somfastighetsförmedling. Yrkesförmedling av andra rörelser där fastighet ingårbland tillgångarna är däremot enligt nämnden att betrakta somfastighetsförmedling (protokoll nr 12/96, fört vidsammanträde ).Våren 1998 behandlade utskottet en motion i vilken Fastighetsmäklarnämndensståndpunkt kritiserades (bet. 1997/98:LU15). Utskottet delade därvidmotionärernas uppfattning att det inte är rimligt att den som står ibegrepp att överlåta ett företag, där en fastighet ingår i överlåtelsenoch som vill ha hjälp med förmedlingen, i vissa fall skall vara tvingadatt utöver en företagsmäklare även anlita en fastighetsmäklare förförmedlingsuppdraget. Till detta kom att det in i det sista kan vara enöppen fråga huruvida ett företag kommer att överlåtas genom att ettbolag byter ägare eller att överlåtelsen sker genom en försäljning avbolagets inkråm. I det senare fallet krävs medverkan av en fastighetsmäklare,men inte i det förra. Förutsättningarna vid förmedlingen av enföretagsöverlåtelse som inkluderar en fastighet avviker, framhöll utskottetvidare, i så många väsentliga hänseenden från förmedlingen av en renodladfastighetsöverlåtelse att det saknas skäl att upprätthålla en lagregelsom i vissa fall innebär krav på en fastighetsmäklares medverkan vid enföretagsöverlåtelse. Regeringen borde därför, enligt lagutskottets mening,i lämpligt sammanhang återkomma till med förslag till ändringi fastighetsmäklarlagen i enlighet med det sagda. Vad utskottet sålundaanfört gav som sin mening regeringen till känna (rskr.1997/98:158).Frågan har därefter vid ett flertal tillfällen behandlats av utskottetmed anledning av motionsyrkanden, senast i betänkande2003/04:LU15. Utskottet konstaterade därvid - efter en ingående redogörelseför vad som förevarit i frågan - att det gått riksdagenstillkännagivande utan att regeringen ens påbörjat något arbete i syfteatt få till stånd de av begärda lagändringarna. Enligt utskottetsmening var en sådan tidsutdräkt oacceptabel. Mot bakgrund av attjustitieministern i en interpellationsdebatt uppgettatt arbetet inom var inriktat på att en allmän översynav fastighetsmäklarlagen skulle kunna beslutas var detdock, enligt utskottets uppfattning, knappast meningsfullt med ett nytttillkännagivande i ämnet, och då aktuella motioner avstyrktes. Riksdagenföljde utskottet.MotionernaI motion L203 av () anförs att dagens fastighetsmäklarlagi många avseenden är omodern och inte anpassad till den utveckling somskett på fastighetsmarknaden, bl.a. på grund av internationaliseringen,användningen av IT och köparnas allt större efterfrågan av service.Motionären begär ett tillkännagivande om att regeringen skall tillsättaen utredning med uppdrag att se över fastighetsmäklarlagen.Ett motionsyrkande med samma inriktning finns i motion L261 av RagnwiMarcelind (kd).Anders G Högmark och (båda m) tar i motion L204 uppfrågan om gränsdragningen mellan fastighetsförmedling och annanmäklarverksamhet. Motionärerna menar att det inte är rimligt att en så passliten ändring i fastighetsmäklarlagen som begärde våren 1998skall behöva ta så . Ett lagförslag i enlighet med riksdagenstillkännagivande bör således, anförs det i motionen, varariksdagen till handa under innevarande år. Regeringen bör i detsammanhanget även utreda frågan om införande av krav på registrering avkommersiella fastighetsförmedlare. Enligt motionärerna behövs en sådanregistrering för att minska förekomsten av bedrägeri och öka trygghetenvid företagsöverlåtelser som innefattar kommersiell fastighetsförmedling.I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet med det anförda.Sten Tolgfors (m) framhåller i motion L206 att det krävs ändringar ifastighetsmäklarlagen vad gäller hanteringen av handpenning som lämnasvid ett fastighetsköp. Fastighetsmäklare bör således, anser motionären,åläggas en skyldighet att informera parterna bl.a. om att mäklarenshantering av handpenningen endast kan ske efter det att ett uttryckligtuppdrag har lämnats och att mäklaren i utgångsläget saknar rätt tillränta på handpenningen. I motionen begärs ett tillkännagivande härom.Imotion L207 av () begärs ett tillkännagivande om attregeringen skall återkomma med förslag till lagändringar som innebäratt budgivning via mäklare skall ske öppet och att alla budgivare skallkunna få ta del av vilka andra budgivare som deltar i budgivningen ochde bud som läggs.Också () anser i motion L381 att det behövs lagändringarsom innebär att alla parter som deltar vid en budgivning skall redovisasoch vara väl synliga.Marietta de () är i motion L221 positiv till en utvecklingmot fri rörlighet för tjänster, bl.a. för fastighetsmäklartjänster,inom EU. Det är emellertid, anser motionären, av stor vikt att enharmonisering av yrkeskvalifikationer för fastighetsmäklare sker medbibehållande av det konsumentskydd som utmärker den svenska modellen.Harmoniseringsarbetet bör, anförs det, inriktas på att försöka implementerade för konsumenterna fördelaktiga regler som gäller i avseendedels fastighetsmäklarnas utbildning, dels deras kvalifikationer atthantera avtalsskrivning. I motionen begärs ett tillkännagivande ienlighet med det anförda.Utskottets ställningstagandeSom redovisats har det nu gått tillkännagivandeom en ändring i fastighetsmäklarlagen utan att regeringenpåbörjat något arbete i syfte att få till stånd de av begärdalagändringarna. Som tidigare framhållits från utskottets sida är ensådan tidsutdräkt oacceptabel.Utskottet kan emellertid konstatera att justitieminstern i två skriftligafrågesvar anfört att det finns behov av enövergripande översyn av fastighetsmäklarlagen och att avsikten är atten utredning skall tillsättas (svar på fråga 2004/05:1009och 2004/05:1117). Utskottet förutsätter att en sådan översyn nu kommertill stånd utan ytterligare dröjsmål och att de olika spörsmål som tasupp i motionerna blir föremål för överväganden inom ramen för dettaarbete. Något formellt tillkännagivande i saken från sidakan inte anses erforderligt.Med det anförda föreslår utskottet att avslår motionerna L203,L204, L206, L207, L221, L261 och L381.Besiktningsmans ansvar vid överlåtelsebesiktningUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår ett motionsyrkande som gäller besiktningsmäns ansvarvid överlåtelsebesiktning. Utskottet hänvisar till aviserat utredningsarbete.MotionenI motion L222 av de () anförs att det sätt påvilket en besiktningsman utför sitt uppdrag vid en fastighetsöverlåtelseär av stor betydelse, bl.a. mot bakgrund av köparens långtgåendeundersökningsplikt och att mäklaren inte har någon skyldighet att undersökafastigheten. Enligt motionären är det vanligt att besiktningsmän antingenbegränsar sitt ansvar till att endast gälla i förhållande till den sombeställt besiktningen eller friskriver sig helt från ansvar förbesiktningen . Vidare kan det, anförs det, vara svårt förkonsumenten att få en klar uppfattning om besiktningstjänstens innebördoch kvalitet. I motionen begärs ett tillkännagivande om behovet av enutredning av besiktningsmannens roll och ansvar vid överlåtelsebesiktning.Pågående och aviserat arbeteI anordnades inom en hearing om detcivilrättsliga konsumentskyddet på tjänsteområdet. Vid hearingendiskuterades huruvida det finns anledning att bredda konsumenttjänstlagenstillämpningsområde till att omfatta ytterligare tjänster eller omkonsumentskyddet i stället bör stärkas genom sektorsvis lagstiftning. Somen uppföljning till hearingen gav in enframställning till , vari förespråkas en breddningav lagens tillämpningsområde till att omfatta ytterligare typer avtjänster, bl.a. besiktning av hus.Hösten 2004 upprättades inom departementspromemorian(Ds 2004:51) Den framtida konsumentpolitiken. I promemorian görsbedömningen att det bör initieras en översyn av det civilrättsligakonsumentskyddet inom tjänstesektorn. I översynen bör ligga, anförs det,att utreda om det civilrättsliga konsumentskyddet behöver utvidgas och,om så är fallet, föreslå lämpliga lösningar för att stärka konsumentskyddet.Promemorian har remissbehandlats, och en proposition har aviseratstill senare delen av våren 2005.Utskottets ställningstagandeUtskottet utgår från att motionsspörsmålet kommer att bli föremål föröverväganden inom ramen för det aviserade utredningsarbetet. Resultatetav detta arbete bör inte föregripas nu genom något uttalande frånriksdagens sida.Med det anförda föreslår utskottet att avslår motion L222.ArrendeUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden med krav på ändringar i lagstiftningenom arrenden. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden.BakgrundArrende föreligger när någon upplåter jord till nyttjande mot ersättning.Upplåtelsen kan ske i form av jordbruksarrende, bostadsarrende,anläggningsarrende och lägenhetsarrende. Regler om dessa arrendeformerfinns i 8-11 kap. jordabalken. En närmare redogörelse för rättsläget påområdet finns i lagutskottets betänkande 2003/04:LU15.MotionernaIngegerd Saarinen m.fl. (mp) anför i motion L213 att det successivastärkandet av bostadsarrendatorernas besittningsskydd har medfört attjordägarens ställning väsentligen har försämrats. Det är således, hävdarmotionärerna, nästintill omöjligt för jordägaren att få ett arrendeavtaluppsagt och att återfå besittningen till marken. Vidare bestämsinlösensersättningen vid ett återtagande till så orimliga beloppatt jordägaren i praktiken inte har råd att återta arrendestället. Imotionen begärs ett tillkännagivande om behovet av en utredning avarrendereglernas utformning, vari särskilt skall beaktas regelverketsändamålsenlighet och språkliga utformning, arrendeavgifternas storlekoch fastighetsägarens inlösensvillkor.I motion L229 anser () att regeringen skall utredaarrendelagstiftningen och lägga fram förslag till ramar för arrendesättningeni enlighet med ett förslag som närmare redovisas i motionen. Motionärenanser vidare att arrendatorns besittningsrätt bör stärkas på så sättatt en arrendator vid försäljningen av arrendestället efter 30 årsarrende, under vissa förutsättningar, skall ha rätt att köpa arrendestället.I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet med det anförda.Utskottets ställningstagandeUtskottet avstyrkte i det av godkända betänkandet2003/04:LU15 motionsyrkanden med samma inriktning som de nu aktuella.Utskottet hänvisade därvid bl.a. till att den nuvarande lagstiftningenutformats efter en avvägning av de skilda intressen som gör sig gällandei ett arrendeförhållande.Vad som anförts i motionerna utgör, enligt utskottets mening, inte skälatt frångå tidigare ställningstagande. Motionerna L213 ochL229 bör därför avslås.Kreditsäkerhet i byggnad på annans markUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår ett motionsyrkande, vari förordas att det skall införasett system för pantsättning av byggnader på ofri grund. Utskottethänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 4 (fp).BakgrundMed byggnad på annans mark avses en byggnad som är belägen på mark sombyggnadens ägare varken äger eller innehar med tomträtt. I allmänhetbrukar byggnadens ägare disponera marken med arrenderätt. Byggnaden kandärför inte pantsättas enligt det fastighetsrättsliga pantsättningssystemet.Kreditvärdet i byggnaden kan däremot utnyttjas genom en s.k.säkerhetsöverlåtelse.Frågan om möjligheten att utnyttja kreditvärdet i byggnader på annansmark kan förbättras har diskuterats och utrettsav bl.a. . I betänkandet (SOU 1984:22) Panträtti registrerad nyttjanderätt föreslog utredningen att det skulle införasett system för pantsättning av byggnader på annans mark. Utredningensförslag ledde inte till lagstiftning.Med anledning av ett tillkännagivande från (bet.1997/98:LU26, rskr. 221) fick en utredare i uppdrag att kartlägga behovetav en ny kreditsäkerhetsform. Utredarens slutsats, som redovisades idepartementspromemorian (Ds 2001:21) Kreditsäkerhet i byggnader på annansmark, var att det finns ett behov av en ny kreditsäkerhetsform förbyggnader på annans mark.Regeringen tog ställning till utredarens slutsats i proposition2002/03:57 Effektivare pantbrevshantering m.m. I propositionen konstateradessammanfattningsvis att behovet av en ny kreditsäkerhetsform framstodsom förhållandevis begränsat. Eftersom vinsterna av ett sådant systemframstod som osäkra var det också, enligt regeringens uppfattning,tveksamt om ett nytt system, som bör bygga på ett registreringsförfarande,skulle kunna finansieras av dem som skall nyttja systemet. Därtill komatt ett nytt system med nödvändighet skulle bli mycket komplicerat ochdärmed svårt att tillämpa. Mot denna bakgrund ansåg regeringen att detinte borde införas ett system för pantsättning av byggnad på annansmark. Utskottet hade ingen annan uppfattning, och följdeutskottet (bet. 2002/03:LU15, rskr.