bet · GS01AU4 · 2005-03-01 00:00:00 — Dettasammanlagt och det faktum att det inom respektivejämförelsepar inte förekommer kontor från vitt skilda områden(som ett kontor i och ett i ) utan att detillhör samma förvärvsregion, innebär att det inte börföreligga några större skillnader mellan sökandegrupperna irespektive kontorspar. sedan jämför, utan de ligger i sammaområde. Vi har alltså jämfört två kontor inomStockholmsområdet inom (industrisamhällen iSmåland) samt inom två orter, långt norrut i landet. Dearbetssökande vid de två kontoren i varje jämförelsepar bördärmed bli varandra så lika som möjligt.Jag skulle vilja säga att vi har gjort vårt yttersta för attkontrolleraindividuella skillnader bland de sökande på de lokalaarbetsmarknaderna. Icke förty brukar forskarna gå åt detandra hållet och intervjua de sökande om deras sökbeteende.Det har inte vi gjort, utan vi har tittat på annat ochhoppats att vi har kunnat konstanthålla så många olikhetersom möjligt. Därför tror vi på att vi kan förklara skillnaderi arbetsplaceringsgrad genom själva verksamhetssättet, detvill säga handläggningen på kontorsnivå.Bo Jangenäs, IAF: Jag tänkte börja med frågan om de 600personerna. För dem som har utförsäkrats och har haft en helperiod i arbetslöshetsförsäkringen händer det en massa saker.Det normala är att man antingen får en förlängd period elleratt man får en plats i aktivitetsgarantin. Det är ju såriksdagen har sagt att det ska vara. Ingen ska hamna utanför.Ändå är det så att några hamnar utanför, och de här 600personerna är sådana. De är utförsäkrade. De har inte enplats i aktivitetsgarantin, och de har inte heller rätt tillersättning från a-kassa trots att de finns kvar som sökandevid arbetsförmedlingen. Bakgrunden till det kan vara att detär människor som inte vill ha plats i aktivitetsgarantin meninte får en förlängd period. Det kan vara en massa annatockså, men vi har inte gått in i detta i detalj. Man kan sägaatt trots att ersättningstiden nu är begränsad iarbetslöshetsförsäkringen så är det färre som utförsäkras nuän det var tidigare.Anders L , AMS: Svaret på fråga ärhelt enkelt ja. Det blir ordentligt meduppföljningsmöjligheter och kontrollmöjligheter som kommermed de nya interaktiva möjligheter som vi får. Jag skulleockså vilja koppla till det som togs upp . Det ärallmänt sett så att vi står inför helt nya möjligheter närdet gäller att erbjuda de interaktiva tjänsterna. Deförutsätter ett fungerande bredband och en brakommunikationsteknik som är lätt användbar och så vidare.Detta har vi fått , och jag påstår att viligger långt framme i verket när det gäller att ta till varade nya möjligheterna. Det är också en viktig bas för att ökakontakterna mellan arbetssökande ochförmedlingsorganisationen när vi nu bygger ut till treparallella kontaktmöjligheter. Där är den interaktiva sidanen viktig del.Som svar på fråga kan jag säga något som viredan vet; det är inte något som jag sitter och drömmer om.Av det som vi har gjort när det gäller det som jag kalladeför telefontjänsterna vet vi att det avlastarförmedlingskontoret ganska ordentligt. När vi nu fårmöjligheter att erbjuda också de andra kontaktvägarna som jaghar beskrivit, som också inbegriper bra uppföljningssystem,kan vi komma mycket längre och riktigt långt när det gälleratt säkra en enhetlig och rättssäker tillämpning av a-kassereglerna.Många individer kommer att efterfråga tjänsterna; det vetvi redan. De gör det . Det avlastar kontoren och denprofessionella kompetens som finns där så att man kan varamed och ge mycket mer av tidigare och fördjupade insatser förde individer som anser sig vara i behov av det. Jag påståratt detta är en riktigt ordentlig win-win-situation, som vimåste ta till vara och utnyttja på ett bra sätt.Det är klart att man kan dela AMS. Det är en fråga om hur manorganiserar verksamheten och hur man ser på saker. Vi har enrad systerorganisationer som jag tänker på, i ochFrankrike. De är åtskilligt mycket större än svenska AMS. Detgår det också, så jag ser inte att storleksfrågan på någotsätt definitionsmässigt bestämmer hur duktig eller effektivman är. En delaspekt av det som jag tyckte att du berörde äratt vi redan har gjort det. var Bo Jangenäs faktisktmin närmaste person på AMS, och han har varit där betydligtlängre än jag och - vet ni vad - operativt huvudansvarig förförsäkringsfrågorna! Vi har alltså jobbat nära varandra imånga år. Men sedan fann man för gott att det var rätt så braatt bryta ut försäkringsfrågorna, av precis de skäl som duangav, och lägga dem som en egen verksamhet. Jag ser ocksåatt det finns många förtjänster med detta.Ordföranden: alla fått svar på sina frågor nu?Anders G Högmark (m): Nej, inte jag. Det gäller just den häraspekten med potentialen i de befintliga systemen. Får jaghänga på en sak där? Det gäller prioriteringar och annat somriksdagen gör. är ju suverän att tycka vad denvill, i princip. Men finns det ett problem när det gällerprioriteringar där på det sättet att ni skulle vilja göra påett visst sätt, måhända mer effektivt? Det här medanslagsstrukturen har ju alltid förekommit, men finns detnågonting annat? vill ju gärna prioritera det, detoch det och dessutom vill man sätta det och det i förgrundenoch dessutom inte glömma allt det andra. Då är frågan: Tyckerni att ger tillräckligt med klartecken för attsatsa just på dem som börjar bli arbetslösa? har manju en känsla av att de långtidsarbetslösa ska prioriteras.Anders L , AMS: Det finns prioriteringar i våradirektiv - jag tänker på regleringsbrev, budget och såvidare. De är väldigt många, och därmed är det inte myckettill prioriteringar. En stor fråga som vi står inför nu ochsom har varit uppe här gäller om vi blir betydligt mernoggranna och prövande i tillämpningen av en andra period ia-kassan. Jag kan se två möjligheter vid en ökad tillämpningoch en ökad enhetlighet i det sammanhanget. Då ser jag å enasidan att aktivitetsgarantin måste öka, och då ser jagautomatiskt ett resursproblem. Om inte den frågan löses serjag å andra sidan att utförsäkringarna kommer att öka. Detfinns alltså konsekvenser. Jag tror därför att det är oerhörtvärdefullt med mer av konsekvensanalyser med utgångspunkt ide diskussioner som vi har fört i dag.Vi har haft friåret som pilotverksamhet. Jag tror att AndersForslund, om inte med exakta siffror så åtminstone i princip,kan stödja det som jag nu påstår, nämligen att andelenarbetslösa som ersätter dem som går på ledighet till friår äromkring . Om vi tittar på andelen av de prioriteradegrupperna - det vill säga långtidsinskrivna ocharbetshandikappade - som kommer in och ersätter dem som gårpå friår så är siffrorna avsevärt lägre än . Eftersom deresurser som vi beräknar att friåret kostar ligger inom ramenför våra ordinarie arbetsmarknadspolitiska medel kan vi allase att detta inte är någon lätt ekvation framöver. Det ärockså en fråga som faktiskt inte ligger inom AMS befogenheteratt hantera, men som kan bli ganska besvärlig framöver.Carl B (): Jag ska ställa två frågor. Den enagäller huruvida mer kontroll är önskvärt och den andra rörförmedlarnas dubbla roller.När det gäller den första frågan sade häratt det brister i tillämpningen och att reglerna egentligeninte är ett så stort problem. Man sade att aktiv kontroll gerhögre arbetsplaceringsgrad. Bo Jangenäs sade ungefär sammasak, det vill säga att bra kontroll inte står i motsats tillhög andel arbetsplatsplacering. Ökad kontroll är alltså bra,helt enkelt. Det leder till att målen uppfylls bättre.Jag tror att det vore intressant om det från den härhearingen kom ut huruvida det är en allmän uppfattning blander som sitter vid bordet där att mer kontroll ligger väl ilinje med målen för arbetsmarknadspolitiken. Därför är jagintresserad av att höra vad ni tre tycker i denna fråga. Detgäller inte minst AMS-chefen. På slutet sade du ungefär såhär, om jag fattade dig rätt: Om man strävar efter merkontroll så uppstår det resursproblem. Det var det ena. Detandra var att utförsäkringen ökar. Men herrarna till vänstermenade att den motsatsen inte finns. Jag tycker att det är enfullständigt fundamental fråga hur man förhåller sig i densituationen. Tycker man att mer kontroll ligger i linje medmålen eller inte?Den andra frågan gäller det här med dubbla roller. Det ärju inget nytt problem. Vi ser det till exempel isjukförsäkringen. Där har läkarna dubbla roller, och manförsöker komma till rätta med det genom att man ska ha secondopinion och försäkringskasseläkare som ska hjälpa till attstödja läkarna i att fatta taskiga beslut - om jag skauttrycka mig rakt på sak. Om man går till banken och får enkredit nekad så är det av samma skäl aldrig ens personligabankman som nekar krediten, utan det är någon kreditkommittésom finns lite mer diffust i bakgrunden. Därför blir frågancentral för AMS och andra: Hur tänker ni stärka förmedlarna ideras roll att också vara avvisande? Det innebär naturligtvisatt förmedlarna och förmedlingarna kommer att utsättas förkritik, och det ska de också göra. Bankerna är ständigtutsatta för kritik för att de inte beviljar tillräckligtmycket krediter. Samma typ av funktion måste ni ha. Hurtänker ni organisera det?Avslutningsvis, herr ordförande, vill jag säga att dettaillustreras väldigt väl av att ordet "man" har använts såflitigt här. Det är "man" som definierar och det är "man" somfattar beslut. Det är "man", "man" och "man"! Det döljer isjälva verket en central fråga när man använder denbeteckningen.Annelie Enochson (kd): När rapporten kom frånRiksrevisionsverket läste jag den med stort intresse.Man kan kort säga att det som står där säkerligen kansammanfattas i en mening: För dem som gör det som de ska görablir det bra resultat.Bland annat säger ni att utmärkande för de kontor som gördet som de ska göra är att de arbetar på det sätt som vartänkt. De ägnar bland annat mer tid åt företagsinriktatarbete. när vi hörde AMS-chefen prata här om hur man skagöra framöver för att kunna bli bättre på AMS hörde jagingenting om det här med att arbeta företagsinriktat.Jag vill spinna vidare på ungefär samma sak som varinne på. En av de saker som tog upp varen nämnd just för att komma ifrån problemet med våld och hotoch för att man ska göra rätt på arbetsförmedlingarna på allade 21 olika länsarbetsnämnderna. Ni vill införa någon form avnämnd som bereder alla överväganden om rapportering avsökande som avböjt en anvisning. Jag kan tänka mig att det ärungefär som sjukförsäkringsnämnd, ellervad det heter. Där har man just en sådan här second opinion,vilket jag tycker är ganska intressant. AMS berörde inte dethär när man pratade om att få en rättighet och enlikformighet. Jag skulle gärna vilja höra AMS-chefenskommentarer till de här två sakerna.Camilla (): Jag tycker att det var en viktigsynpunkt som Jangenäs tog upp; man ska komma ihåg att vi nudiskuterar a-kassan med fokus på kontrollfunktion. Man tapparhela bilden av arbetslöshetsförsäkringen. Det gäller intebara den här hearingen, utan allmänt i debatten är det mycketfokus på kontrollfunktion och sökaktivitet. Det ger ett snävtperspektiv.Jag är lite grann inne på samma tankar som man lyssnar till inledningen hör man att det pratasmycket om a-kassans funktion och hur den påverkararbetsmarknadens funktionssätt. Man hör väldigt lite om detomvända. ställde en fråga om det här. Jagtycker att det är viktigt, för man kan inte se a-kassanisolerat. Den fungerar ändå i något sammanhang. Det ärgenerellt konstaterat att det finns samband mellan höganvisningsgrad och bra kontroll och bra resultat avarbetsplaceringar. var inne på det. Jagskulle vilja ifrågasätta om det är bra kontroll som är orsak.Vad är det som är orsak och verkan? Kan det vara så att detär bra resultat av arbetsplaceringar, hög anvisningsgrad ochen viss arbetsmarknadssituation som gör det möjligt att ha enbra kontroll? Det perspektivet skulle jag vilja ha, och jagskulle vilja att IFAU och IAF resonerar om det här sambandet.Anders L , AMS: Det är möjligt, , att jag varlite slarvig. Vad jag sade i det förra inlägget var helt ochhållet kopplat till prioriteringsfrågan. Kontroll är bra; jaghar ingen annan uppfattning i den delen än vad som har kommittill uttryck här i dag.I anslutning till det senaste inlägget vill jag återigensäga - och jag försökte ha det som en huvudpoäng i mininledning - att vi har en uppsättning regler iarbetslöshetsförsäkringen. När man sätter sig ned och tittarnärmare på dessa regler ser man att de i grunden handlar omatt gör man på det här viset, det vill säga följerförsäkringens regler, så är det en ändamålsenligarbetsförmedlingspolitik. Det är det som det handlar om. Detfinns ett antal regler - låt oss säga att det finns fem tillsju fundamentala regler. Hundradagarsregeln är en sådanregel. Den är inte upprättad utifrån ett slagskontrollperspektiv, utan den är upprättad så att om vi följera-kassans regler så får vi en ännu mer funktionsdugligarbetsmarknad. Individerna kommer i arbete, och det är ändådet som det handlar om i slutändan. Sedan måste vi ocksåutöva en bra kontroll så att vi säkerställer att vi följerregelsystemet. Det är jätteviktigt.Jag vill också ansluta till det som jag tycker att Ingerhar beskrivit så bra, nämligen rollfördelningen mellan a-kassan och arbetsförmedlingen. Den måste man hela tidenarbeta med, utbilda i och se till att den blir så klar ochtydlig som möjligt. I till exempel vår fundamentala roll imötet med a-kassan ska vi göra en bra dokumentation ochleverera bra och korrekta underlag när vi lämnarifrågasättande och en underrättelse till a-kassan. Det ärinte tillförlitligt och ändamålsenligt . Det är inte såbra som vi har rätt att önska oss att det ska vara.Det ger i sin tur i nästa steg ett bra underlag och en bradokumentation, och först med det får a-kassan någonting braatt stå på i sitt beslutsfattande. Och som har sagts här såär det ju a-kassan som är beslutsfattare. Sedan kommer nästafråga; om inte individen uppfattar att han eller hon harblivit rättmätigt behandlad i processen så finns detingenstans för individen att vända sig. Det tycker jag ocksåär ett problem, och jag har ingen lösning på det här i dag.Det är någonting som jag verkligen tycker att vi ska sättaoss ned och försöka hitta en konstruktiv lösning på. Jag ärövertygad om att det går. Det får vi göra med utgångspunktinte minst i den rapport som ni nu har tagit fram.Hur gör man då när det gäller frågan om den svåraförmedlaruppgiften? Jag måste säga att det är glädjande förmig att höra att det finns en ordentlig insikt om attförmedlarjobbet är svårt och besvärligt. Om man tittar påIAF:s författningssamling - för att ge ett svar på din frågai den delen, - om lämpligt arbete så delar jag BoJangenäs uppfattning. Den är mycket bättre än det som vi harhaft tidigare. Men kvar står att i grund och botten är detformuleringar som att man ska beakta arbetslöshetsperiodenslängd när man ska bedöma huruvida man har ett lämpligtarbete. Man ska bedöma om det är skäliga kostnader, man skabeakta att det inte sker onödig yrkesväxling och så vidare.Att sitta och tillämpa detta gentemot enskilda individer äringen lätt uppgift. Där måste AMS nu ta ytterligare steg föratt ta fram allmänna råd, direktiv och riktlinjer som är merhandfasta utifrån det som inspektionen har gjort så att manfår lite tydligare förhållningsregler och förhållningssättatt utgå ifrån när man ska fatta besluten. Med andra ord skaman ta bort subjektiviteten. En del av förmedlarnas problemär att de så helt och fullt får stå för beslutet själva.Dessutom ser besluten olika ut i olika delar av landet. Detär ju en huvudfråga som vi har varit inne på . Ta fram mer av tydliga riktlinjer iförordningar, i föreskrifter och i allmänna råd! Där kan vigöra mycket mer för att stödja förmedlaren i de svårabedömningarna som till syvende och sist ändå måste göras.Till sist vill jag säga att vi nu är på väg att ta fram ettanvisnings- och matchningsmål. Det kommer vi att lägga ut iorganisationen . Jag känner mig helt förvissad omatt när vi gör det så kommer frågorna om ifrågasättanden ochnär de ska göras att öka. Man kommer att jobba medanvisningar på ett helt annat sätt. I anslutning till det tarvi också fram en arbetsgivarpolicy när det gäller våraföretagskontakter. Många av er som har arbetat med de härfrågorna vet ju att vi har haft ettanvisningsmål längre tillbaka i tiden. Det fungerade intealls bra gentemot arbetsgivarna. Man satt helt enkelt ochanvisade folk trots att man var rätt så på det klara med attdet inte var någon anställning på gång. Det belastadearbetsgivarna hårt. har vi fått fram ett mål som klararatt inte försätta oss i den situationen. Det kommer vi alltsåatt lägga ut i organisationen under nästa budgetår.Anders , IFAU: Jag kan börja med frågan om huruvidakontroll är önskvärd och koppla den till det som CamillaSköld frågade om. Man kan börja sin fundering med attfråga sig varför vi har en arbetslöshetsförsäkring. De flestaär väl överens om att den viktigaste funktionen i den är attersätta inkomstbortfall vid arbetslöshet som man själv intehar förorsakat. I den bästa av alla världar skulle man tyckaatt det vore rimligt att ersätta det eftersompersonen inte är skyldig till det som har inträffat. Men i deallra flesta försäkringssystem har man någon form avsjälvrisk som gör att systemen inte tenderar attöverutnyttjas. Det kan ju vara så att man agerar så att mansjälv förorsakar arbetslösheten eller så att man agerar såatt man inte får ett jobb. Självrisken i det svenska systemetskulle då motsvara att man får en lägre ersättning än 100 %.Man får inte så mycket som man tjänade i det jobb man hadeinnan, utan man får någonting mindre.Ju större självrisken är, det vill säga ju sämre ersättningman får, desto mindre av kontroll behövs det. Men har man ettsystem som är någorlunda generöst i ersättningen kommer manförmodligen att behöva utöva någon form av kontroll. I denmeningen är kontroll nödvändig. Frågan är om den också ärbra. Det finns lite grann att dra på när det gäller forskningpå området från , där man ju bedriver väldigt litearbetsmarknadspolitik men beforskar den desto mer. Det finnstill och med en del experiment - vilket vi ju aldrig ägnaross åt i - som belyser detta. Jag har det inte heltuppdaterat, men mitt minne är att man gjorde experiment därman använde sig av olika kombinationer av kontroll och hjälpatt söka - lite grovt förenklat. Det visade sig att det somfungerade var kombinationen, det vill säga både aktivt stödtill de arbetssökande och att man övervakade att de faktisktgjorde det de skulle. På något vis tror jag att det är enganska rimlig bild.Om man skulle försöka översätta erfarenheterna till detsvenska systemet så handlar det om en kombination av en aktivförmedling som aktivt hjälper de arbetssökande att söka jobboch en kontrollutövning, som måste till därför attersättningen är så pass hög som den är och som vi vill attden ska vara i ett rimligt system.De dubbla rollerna är naturligtvis ett jättesvårt problem.Det är ett problem som man delar med en massa andra områden.Jag tyckte att det var ett klokt förslag som jag såg irapporten från om att åstadkomma enkonstruktion som påminner om den som man har på andraområden. Man flyttar alltså beslutet från förmedlaren tillnågon instans bakom förmedlaren. Det underlättar sannolikthans eller hennes arbete.En annan sak som möjligen skulle kunna dra åt samma håll -och är jag ute på vatten som är väldigt djupa för mig, förjag vet inte exakt vad som ingår i handlingsplanerna - är attdet för mig tycks som att en handlingsplan naturligtvis skainnehålla vad som på ett så ändamålsenligt sätt som möjligtleder till arbete. Det innebär att handlingsplanen måstestipulera vad den arbetssökande ska göra för att hitta ettarbete. Men den borde också stipulera någonting om vadförmedlingen är skyldig att göra i gengäld för denarbetssökande. Det skulle alltså handla om en form avkontrakt mellan förmedling och arbetssökande. Om man tänkerpå handlingsplanen på det sättet så får man också ensituation där det är någorlunda rimligt att se vad som ärkontraktsbrott eller inte. Kontraktsbrott är då någonting somman ska vidta sanktioner mot. Hur sanktionerna motförmedlingen ska se ut vet jag inte, men det vore rimligt attha det hela dubbelsidigt.Inger , SO: Vi tror inte från vår sida att det ärmer kontroll som löser problemet. Problemet löser man med meraktiva insatser, och vi tror att man egentligen skulle nålängre med det.Bo Jangenäs, IAF: Jag ska ta upp frågan om huruvida detbehövs kontroll och om vad som är orsak och verkan. När jaggick aspirantutbildning, som det hette , för attbli arbetsförmedlare sade min lärare en sak när vi tog uppden här frågan. Till synes är det ju en stor motsättningmellan att jobba med service till folk och att ha enkontroll. Han sade: Om ni har en bra och effektivplatsförmedling så är det okej. Det räcker oftast. Det ärförst när man ser att en sökande faktiskt inte vill ha jobbsom man tar upp det här med kontroll. Det ena är självagrunden, och det andra är någonting som aktualiseras bara närdet inte fungerar. I den praktiska verksamheten är detfaktiskt så.När det gäller föreskriften om lämpligt arbete, som Anderstog upp, så är det inte så att arbetsförmedlaren sitter medföreskrifterna framför sig när någon har hamnat i en sådansituation som jag nämnde. Man går inte igenom det hela punktför punkt, utan man har ofta frågan klar för sig. Man tittarsedan i föreskrifterna för att se vad som gäller . Sålänge vi har föreskrifter som ska ta hänsyn till personligaomständigheter, där det handlar om bedömningsfrågor, är detså man måste jobba. Det arbetsförmedlaren då gör är att lämnaa-kassan ett bra underlag just i den frågan. Man har en vissgrund för ett ifrågasättande, och då tar man inte upp alla deandra frågorna. Det fungerar trots allt rätt hjälpligt.Jan , : Egentligen svarade BoJangenäs redan på den raka frågan om huruvida mer kontroll ärönskvärd. Det var ju två ledamöter som ställde den. Jagskulle vilja säga så här: Inte vilken kontroll som helst.Utifrån vår studie - och det måste ju gälla över huvud tagetegentligen - har anvisningsinstrumentet som sådant tvåroller, det vill säga matchning och kontroll. Om du matcharbra och anvisar en lämplig plats så leder det till att enperson får jobb, och det är ju det som förklarar att debättre kontoren hade en bättre arbetsplaceringsgrad. Jagskulle vilja säga att det egentligen inte finns någonmotsättning mellan matchning och kontroll. När man anvisarett lämpligt arbete så kontrollerar man ju samtidigt.Men sedan kommer förmedlaren i en situation där man ställerfrågan till honom eller henne: Hur ofta förekommer det att duanvisar endast i kontrollsyfte - bara för att kolla att någonverkligen står till arbetsmarknadens förfogande? Det måste jugöras . Men vi får en känsla av att man i dekontrollsituationerna inte använder sig av lämpligt arbete,utan man anvisar över huvud taget.forts. : Det kommer inte att leda till ettjobb, men visst uppfyller man kontrollfunktionen. Vad är detegentligen som behövs? Jo, det behövs fler kvalitativaanvisningar. I och med det får man en kvalitativ kontroll.Anders L , AMS: Det ligger helt i linje med vadAnders sade, men jag vill ändå understryka att man måste sedet som en kedja av aktiviteter, gärna i det perspektiv somdu drog upp. När man kommer in på en förmedling skaarbetslöshetskassans regelsystem börja gälla från förstadagen. I det regelsystemet finns det ett antal aktivitetersom man bör stödja individen med och som man också skaförvänta sig att individen deltar i. Det är därför man fårpengar från arbetslöshetsförsäkringen.Det handlar om besöket och att vilja delta i program. Mankan inte neka att delta i ett program om man bedömer att detär ändamålsenligt för att få ett jobb. Man måste delta i attgöra en handlingsplan och så vidare. Det är en radaktiviteter, och dessa aktiviteter slutar med en huvudsakligtviktig insats, nämligen en anvisning.Vi måste ha effektivitet och kontroll på hela den processen.Det är inte så att vi tar till kontrollen när det ordinarieinte fungerar.