bet · GT01NU2 · 2005-11-29 00:00:00 — Särskilda projekt, med syfte att utveckla servicelösningar, har också genomförts vilka har bidragit till att i vissa fall upprätthålla och utveckla tillgänglig service. Sammanfattningsvis anser regeringen att medlen inom utgiftsområde 19 Regional utveckling ofta medverkar till att få i gång processer och investeringar som annars inte hade kommit till stånd inom olika samhällssektorer. Olika delar av landet utvecklas olika avseende lönesummor för kvinnor och män trots i många fall likvärdiga förutsättningar. Detsamma gäller förvärvsfrekvens för kvinnor och män. Därför, menar regeringen, är det viktigt att även fortsättningsvis främja utvecklingen i alla delar av landet. Eftersom det inte i första hand är åtgärder inom utgiftsområdet, som är avgörande för den regionala utvecklingen, bör fortsatta insatser inom flertalet politikområden och utgiftsområden företas. Nationella sektorsmål och prioriteringar bör också, på ett mer systematiserat sätt, kunna utformas utifrån och i samspel med skilda regionala förutsättningar, behov och prioriteringar. Detta kräver samordning av, och samverkan mellan, flertalet politikområden av strategisk betydelse för den regionala utvecklingen. Detta sker bl.a. genom statliga och privata insatser inom de regionala tillväxtprogrammen samt EG:s strukturfondsprogram. har inte haft någon invändning i revisionsberättelsen för avseende . I motion 2005/06:N329 (s) sägs att en kommuns placering i stödområde kan ses som godtyckligt bedömt eftersom kommuner med liknande förutsättningar hamnar i olika stödområdeskategorier. och nämns i motionen som exempel på kommuner, belägna intill varandra och med liknande stödbehov, men som placerats i olika nationella stödområden. Regeringen bör därför, enligt motionärerna, se över möjligheterna att kommuner med i stort sett liknande förutsättningar placeras i samma stödområde. har goda utvecklingsmöjligheter men det krävs särskilda insatser för att de skall kunna förverkligas, framhålls det i motion 2005/06:N364 (s). Där pekas bl.a. på behovet av ytterligare satsningar på högskolan på och utveckling av Vindkraftscentrum som borde godkännas som ett nationellt centrum. Vidare sägs att det är viktigt att kalk- och cementindustrin kan utvecklas som naturskyddet främjas. Jordbruk, fiske och trädgårdsnäring är viktiga näringar på enligt motionärerna. Dessa näringar kan stödjas genom att utvecklas, att miljö förbättras samt att betodlingen ges möjligheter att bestå. Om stöden för betodling förändras så är det viktigt att de betodlare som drabbas får kompensation som ett gårdsstöd. I motion 2005/06:N398 (s) lyfts problemen för regioner där det finns ett stort beroende av basindustrin fram. Enskilda kommuner är , i många fall, endast en del i en större arbetsmarknadsregion och därför kan, enligt motionären, även problemen med ensidigt beroende av basindustrin ses i ett regionalt perspektiv. Genom ökade pendlingsmöjligheter via bra kommunikationer kan alltfler ta ett arbete längre bort utan att behöva flytta. Detta kräver att nya arbetstillfällen i nya branscher etableras i regioner med basindustri. Regeringen bör enligt motionären följa utvecklingen i kommuner/regioner där basindustrin är dominerande och eventuellt återkomma med förslag på åtgärder för att dessa orter skall få del av en positiv utveckling av arbetsmarknaden. Enligt vad som sägs i motion 2005/06:N423 (s) bör de regionalpolitiska målen kopplas samman med energipolitiken och ekologiskt, socialt och ekonomiskt tänkande för att stötta och hjälpa till för en levande och livskraftig landsbygd. Om så sker kan landsbygden bli en bas för en omfattande produktion av råvara för energi, industriråvaror, uthållig livsmedelsförsörjning, turism, biologisk mångfald och ökad livskvalitet. Motionärerna menar att det finns skäl att genomföra en översyn av regelverk, förordningar, regleringsbrev etc. för att landsbygdsperspektivet skall framträda tydligare och utvecklandet av en livskraftig landsbygd underlättas. Det är också angeläget att stöd till organisationer och organ som vill bidra till att bygga upp stödjande infrastrukturer på landsbygden prioriteras. De myndigheter och organ som på olika sätt hanterar landsbygdens tillväxtfrågor bör arbeta utifrån en gemensam agenda för att kunna nå största möjliga resultat. Avslutningsvis sägs i motionen att motiven är starka för en aktiv politik för landsbygden. I motion 2005/06:N450 (s) sägs att statliga myndigheter och verk skulle kunna bidra till att stärka utvecklingen i regionalpolitiskt utsatta områden i större utsträckning än . När det gäller statliga affärsdrivande verk borde huvudkontoren i mycket högre grad lokaliseras till orter inom de regioner där verksamheten har sitt huvudsakliga ursprung. Som exempel nämns i motionen och som båda är belägna i , men som med hänsyn till verksamhetens art borde finnas i . Vidare sägs att en tydlig markering borde göras i regleringsbrev och direktiv om det regionalpolitiska ansvaret och vikten av att alla medverkar till att de regionalpolitiska målen uppnås. För att främja en positiv utveckling i vill motionärerna att satsningar görs på forskning och utveckling i länet. Som exempel nämns satsningar på spetskompetens inom biltestbranchen och ett vattenkraftscentrum för forskning. Det är inte rimligt, hävdar motionärerna, att enskilda små kommuner skall behöva ta kostnaden för eftergymnasial utbildning när sådan skall erbjudas personer som av olika skäl inte har möjlighet att flytta till universitetsorter. Enligt vad som sägs i kommittémotion 2005/06:N439 (m) borde utgångspunkten för regionalpolitiken tas i de lokala utvecklingsmöjligheterna, och de statliga resurserna borde samordnas för att stötta den lokala kraften. Trollhättepaketet är ett illustrativt exempel på hur den regionala tillväxtpolitiken kunde se ut, om än med bättre framförhållning. Runt om i landet finns det enligt motionärerna många orter som befinner sig i samma situation som där industrin vill utveckla, men undermåliga vägar, dålig tillgång på risk- eller utvecklingskapital och svårighet att fånga rätt kompetens hindrar tillväxten. Det är viktigt att regionalpolitiskt fokus läggs på tillväxten. Detta gäller enligt motionärerna även medel från som bör koncentreras på tillväxtskapande projekt. EU-pengar borde i större utsträckning än nu kunna vara med och finansiera annan infrastruktur som t.ex. vägar eller flygförbindelser. Då nya förhandlingar pågår bör stora ansträngningar göras för att eventuella strukturfondsmedel skall kunna användas på ett mer effektivt sätt. Rekrytering av rätt kompetens är svårt på mindre orter med en begränsad arbetsmarknad. Färre yrken är representerade och detta skapar ofta en medföljandeproblematik vid rekrytering. Därför, menar motionärerna, är det viktigt att underlätta regionförstoring genom, i första hand, bättre kommunikationer för att underlätta pendlande. Moderata samlingspartiets uppfattning är att det inte är selektiva företagsstöd som skapar regional tillväxt utan ett bra företagsklimat, en god infrastruktur i form av vägar, kommunikationer utbildning och forskning samt tillgång till kapital. Vidare sägs i motionen att det också finns ett behov av viss sammanhållningspolitik. De långa avstånden i vårt land motiverar exempelvis att det nuvarande transportbidraget behålls. För att upprätthålla viss service i glesbygden krävs det också statliga insatser. Det måste vara möjligt att bo och leva tryggt i hela vårt land, men det är inte möjligt att tvinga fram tillväxt överallt. Ett gott företagsklimat är enligt partiets uppfattning den bästa satsningen för regional tillväxt. Villkoren för företagen måste vara minst lika goda i som i andra länder. Det krävs en ny politik för företag och företagande, en politik som ger stabila förutsättningar och successiva förbättringar av företagsklimatet. I kommittémotion 2005/06:N472 (m) framhålls att såväl forskning som praktisk erfarenhet visar att traditionell regionalpolitik inte leder till regional utveckling. Målet för regionalpolitiken bör vara att skapa förutsättningar för olika regioners och människors möjligheter till utveckling. Genom att bl.a. förbättra vägnätet och IT-infrastrukturen, sänka socialavgifter och drivmedelsskatter samt i övrigt förbättra villkoren för företagande vill Moderata samlingspartiet lägga grunden för tillväxt i hela . sker transfereringar inom ramen för EU, vilka i största möjligamån skall komma svenska regioner till godo. Enligt motionärerna har en reformering av förmånsrätten, så att förmånsvärdet för företagsinteckningar höjs till , sannolikt större betydelse för glesbygdens utveckling än regeringens samlade regionalpolitiska insatser. I motion 2005/06:N288 (m) anförs att den regionala utvecklingspolitiken har ett antal målkonflikter och oklarheter beträffande vilka problem politiken skall hantera, vilka aktörer som är ansvariga för politikens genomförande och på vilka arenor politiken skall drivas. Enligt motionären är det först när regionalpolitiken står i samklang med statliga näringslivspolitiska sektorsinsatser och statliga investeringar i starka forskningsmiljöer som tillväxtsatsningar kommer att få rejäla genomslag i form av tillväxt och välståndsökningar. Motionären föreslår att de förslag som framförs av i rapporten som tillväxtpolitik (A2005:011) genomförs för att skapa en bättre tillväxtpolitik för . Enligt yrkande i motion 2005/06:N474 (m, fp, c, kd) behöver en regional tillväxtpolitik som tar till vara lokal växtkraft, initiativkraft och entreprenörskap. Olika modeller för regionalisering bör prövas i olika delar av landet, så att man på olika håll kan se vilka lösningar som bäst tar vara på de olika förutsättningar som finns. I kommittémotion 2005/06:N383 (fp) anförs att fokus måste skiftas från en regionalpolitik som oftast mest handlar om bidrag och omfördelning av skatteresurser till en landsbygds- och glesbygdspolitik som i stället fungerar som en lokal mobiliseringspolitik. Mer lokalt beslutsfattande är en nyckelfaktor för att åstadkomma lokal mobilisering. Det gäller inte minst makten över regionalpolitiken. anser att de direkta selektiva regionalpolitiska stöden måste avvecklas så långt det är möjligt då generella satsningar samt satsningar i infrastruktur oftast är effektivare. Varje region har sina styrkor och sina unika möjligheter och dessa kan bäst tas till vara genom lokala initiativ. Den ideologiska grunden för en liberal landsbygdspolitik handlar om varje människas möjlighet att kunna ha makt över och ansvar för sitt eget liv. En liberal landsbygdspolitik strävar efter att skapa förutsättningar för dem som vill bo och arbeta på landsbygden eller i en mindre tätort. Landsbygdspolitikens huvudsyfte måste vara att ta till vara landsbygdens möjligheter. vill därför aktivt understödja landsbygdens utvecklingsmöjligheter genom att stimulera företagande på landsbygden, främja ett hållbart utnyttjande av de förnybara naturtillgångarna, utveckla kvaliteten på landsbygdens boendemiljö och dess samhällsstruktur, förändra landskapet och arbeta för bevarandet av biologisk mångfald, förbättra funktionsdugligheten hos det redan befintliga servicenätet samt vidareutveckla kunnande och mänskliga resurser. anser att man än tydligare måste sära på den regionala ekonomiska kompensationspolitiken, den traditionella regionala tillväxtpolitiken och en politik för att minska regionala strukturella problem vad avser bl.a. kommunikationer. Dessutom måste det till en större medvetenhet om att åtgärder inom den nationella tillväxtpolitiken som t.ex. bättre villkor för småföretagare oftast har en större betydelse för landsbygdens och glesbygdens utveckling än riktade åtgärder. En politik som gynnar mindre företag är också en politik som säkerställer möjligheter till sysselsättning och utkomst i landsbygden. Etablerandet av nätverk framhålls i motionen som viktigt för näringslivet. Detta gäller särskilt lokala nätverk, men där regionerna är för glesa kan det vara nödvändigt med nätverk utanför den egna regionen, såväl nationella som internationella. I motion 2005/06:N443 (fp) framförs att vill ha en modern storstadspolitik som präglas av ökad företagsamhet, tätare internationella kontakter och öppenhet för människor, investeringar, idéer och kulturella impulser. tillväxt är viktig för hela landets tillväxt. Storstädernas unika egenskaper skall tas till vara och utvecklas, till fördel för hela . Vidare sägs i motionen att det är det en riksangelägenhet att utvecklas och får bukt med de bostads- och trafikproblem som i alltför hög utsträckning sätter käppar i hjulet för en önskad positiv utveckling. Den liberala storstadspolitiken handlar om att ta till vara storstädernas unika styrkor för att på så vis bidra till en dynamisk utveckling som ger positiva effekter i övriga riket. I kommittémotion 2005/06:N479 (kd) anförs att den regionala utvecklingspolitikens främsta uppgift är att bidra till utvecklingen av livskraftiga regioner i hela landet. Enligt uppfattning byggs sådana när människor med kraft och vilja samverkar lokalt i ett underifrånperspektiv. Lands- och glesbygdens kännemärke är småföretagande. Avgörande för välfärd och tillväxt är att människor som driver dessa tusentals små verksamheter kan verka i ett näringslivsklimat som är uppmuntrande och underlättande. Näringslivspolitiken måste ge stabila, goda och förenklade villkor för fler och växande företag. pekar på riskkapitalförsörjningen som ett stort problem i glesbygd där låga fastighetsvärden betyder brist på realsäkerheter. Detta påverkar såväl företags möjligheter att lånefinansiera investeringar som enskilda personers möjlighet att finansiera bostadsinvesteringar. Ytterligare förutsättningar för lands- och glesbygd är, enligt motionärerna, ett väl underhållet och utbyggt väg- och järnvägsnät för effektiva kommunikationer. och länsbygderåden samt de många lokala byalagens, sockenrådens, samhällsföreningarnas och de lokala utvecklingsgruppernas arbete ger många bra exempel på lokal demokrati i ett underifrånperspektiv, enligt partiet. Målet är, enligt motionärerna, att hela skall leva och att varje kommun, region och landsting skall vara ett fungerande samhälle, där människor kan få sina grundläggande behov av boende, arbete, service, rekreation, gemenskap och kultur tillgodosedda. I huvudsak krävs en generell regional politik där människor, näringsliv och offentlig sektor får möjlighet att verka på landsbygd och i glesbygd trots långa avstånd, avfolkning, små lokala marknader, brist på utbildad personal och andra svårigheter man står inför. I enlighet med idé att bygga samhället underifrån har kommuner, regioner och landsting en stor uppgift i processen för att hela skall leva. Det måste bli ett högprioriterat område för kommunsektorn att utveckla lands- och glesbygd såväl på fastlandet som på skärgårdens många öar. Enligt vad som sägs i motion 2005/06:N276 (kd) måste reella förutsättningar ges för befolkningen att bo kvar och verka i glesbygden om hela landet skall leva på någorlunda lika villkor. Motionären menar att glesbygdens speciella levnadsvillkor motiverar en utredning vars syfte skall vara att utröna om det är möjligt att på något sätt kompensera och möjliggöra boende i glesbygden. I motion 2005/06:N277 (kd) föreslås att några av kommunerna i görs till försöks- och modellkommuner med en ny radikal regionalpolitik. Kommunernas egna förslag för en sådan politik handlar, enligt motionären, om sänkta skatter, statliga garantier för finansiering av eftergymnasiala utbildningar, infrastruktursatsningar för turismen, lokalt anpassade arbetsmarknadslösningar och friare arbetskraftsinvandring. I kommittémotion 2005/06:N348 (v) argumenteras för en nationell plan för dels hur arbetsmarknadsregionerna skall kunna smälta samman till en helhet, dels hur samlade ekonomi och gemensamma välstånd skall kunna utvecklas. Dessutom krävs, enligt motionärerna, lokala planer inom varje arbetsmarknadsregion som analyserar var problemen för ett utökat arbetspendlande ligger. I partimotion 2005/06:N481 (c) anförs att en modern landsbygdspolitik måste ta sin utgångspunkt i människors egna önskemål om boende och möjligheter att arbeta eller driva företag, och den bör vara inriktad på att skapa nya möjligheter. Motionärerna anser att med en politik som präglas av undanröjande av hinder och med tillit till människors vilja och förmåga finns stora möjligheter till en positiv utveckling på landsbygden. Det finns dock, enligt motionärerna, särskilt utsatta områden, framför allt i inland, där extraordinära åtgärder är nödvändiga. Även sådana åtgärder måste präglas av långsiktighet och förnyelse. Detta är ett gemensamt ansvar för politiker, myndigheter och landsbygdsborna själva. Vidare anförs i motionen att politik bygger på ett underifrånperspektiv. Det innebär att makten utgår från individen och den lokala nivån och att varje nivå bestämmer vilka frågor som bäst bör föras upp på en högre nivå, ett system som motionärerna betecknar som federalism. Med detta synsätt skall makten utgå från kommunerna, inte från staten. I motionen sägs att en beslutsordning utifrån federalismens principer för besluten närmare människorna och ger en ökad anpassning till lokala och regionala förhållanden. Eftersom är ett stort land med väldigt många olika förutsättningar och behov vore det bästa ett ökat lokalt inflytande i beslut som direkt rör lokalbefolkningen. Enligt motionärerna eftersträvarCenterpartiet en jämställd landsbygd som är lika attraktiv som livsmiljö för kvinnor och män. Mycket har hänt som har förändrat kvinnors situation, men landsbygdens arbets- och föreningsliv är alltjämt dominerat av manliga normer, anser motionärerna. vision är ett jämställt samhälle där kvinnor och män har lika möjligheter, lika fria livsval och ett delat ansvar för att få vardagspusslet att gå ihop. För det krävs det attitydförändringar och att män och kvinnor arbetar tillsammans för att bryta diskriminerande mönster och beteenden hos den enskilde och i samhället. I motion 2005/06:N382 (c) förordas att regeringen tillsätter en bred Norrlandsutredning i syfte att föreslå förändringar för att bättre ta till vara den stora utvecklingspotential som finns i de norrländska bygderna. Vidare är det viktigt att förbättra företagsklimatet, särskilt i utsatta regioner i norr. Enligt motionärerna behöver befintliga företag bättre förutsättningar för att anställa fler, och entreprenörer med goda affärsidéer bör uppmuntras att starta nya företag. Skatteregler som är bättre anpassade till småföretagen och förbättrade lånemöjligheter lyfts i motionen fram som viktiga inslag i en ny, bättre näringspolitik. Även vidareförädling av stora naturtillgångar måste aktivt främjas. Vidare är det viktigt att underlätta för fler människor att flytta till , bl.a. genom att göra det möjligt för privatpersoner och företag att bygga även i glesbygd. I bilaga 3 till betänkandet redovisas en lista över aktuella utredningar, uppdrag och program inom området för regional utvecklingspolitik som omnämns i budgetpropositionen. I utskottets betänkande 2004/05:NU2 gavs en redogörelse för uppgifter. Arbetet i kommittén (ordförande: landshövding ) bedrivs i två etapper. Den första etappen resulterade i delbetänkandet Utvecklingskraft för hållbar välfärd (SOU 2003:123) där kommitténs bedömning var att det i ett längre perspektiv kommer att uppstå en stark obalans mellan behov och tillgängliga resurser. Ett antal förutsättningar för att det offentliga åtagandet skall anges i betänkandet. I den andra etappen skall kommittén analysera och bedöma om struktur och uppgiftsfördelningen inom staten och mellan staten, landstingen och kommunerna behöver förändras. Kommittén skall lämna sitt slutbetänkande . Två underlagsrapporter har överlämnats till . De har utarbetats av () samt av Nordregio och Eurofutures. De har oberoende av varandra studerat frågan om tillväxtpolitiken har en regional logik och hur stora dessa regioner i så fall bör vara. Båda studierna har kommit fram till att ett betydande antal uppgifter med anknytning till tillväxt och utveckling bör hanteras på regional nivå. Genom att samla ansvaret för dessa frågor på regional nivå hoppas man dessutom att skapa utrymme för ett tvärsektoriellt arbetssätt. Detta är svårt att åstadkomma på den nationella nivån med alla dess sektorsmyndigheter. Studierna är överens om att dagens länsindelning inte är ändamålsenlig. Därefter skiljer sig dock slutsatserna något åt. Nordregio och Eurofutures förordar en indelning av landet i nio regioner och skisserar även två alternativ med sex respektive 14 regioner. ITPS identifierar två grupper av uppgifter, en som bör hanteras inom ca 70 lokala arbetsmarknadsregioner och en grupp av uppgifter som bör hanteras i ett dussintal betydligt större regioner, med universitets- och högskoleorter som centrum. Rapporterna kommer att utgöra underlag för överväganden om hur samhällsorganisationen bör se ut. Även för uppgifter redogjordes i utskottets betänkande 2004/05:NU2. Den parlamentariskt tillsatta kommittén (ordförande: kommunstyrelseordförande ) skall utarbeta en långsiktig strategi för landsbygdsutveckling (dir. 2004:87). Därvid skall roll- och ansvarsfördelning övervägas med lokalt, regionalt, nationellt och internationellt perspektiv i frågor som rör strategin. Med utgångspunkt i målen för ökad tillväxt och sysselsättning skall kommittén överväga hur insatser som utgår från landsbygdspolitiken och politikområdena för de areella näringarna samt från den övergripande regionala utvecklingspolitiken i högre grad kan medverka till ökad tillväxt och sysselsättning på landsbygden och i landet som helhet. Kommittén skall enligt direktiven identifiera såväl hinder som utvecklingsmöjligheter för företag på landsbygden inklusive småföretag. Kommittén skall redovisa sitt slutbetänkande . Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare (generaldirektör ) som skall lämna förslag till organisation för genomförandet av EU:s sammanhållningspolitik i (dir. 2004:177). Utredaren skall föreslå en organisation för förvaltning och genomförande av berörda program. Vidare skall partnerskapens roll och funktion kartläggas och analyseras och en geografisk avgränsning för strukturfondsmålet Regional konkurrenskraft och sysselsättning föreslås. I uppdraget ingår även att, om det är lämpligt, inom befintliga myndighetsramar lämna förslag på en nationell myndighet, som skall ha en strategisk roll för att stödja såväl den nationella regionala utvecklingspolitiken och arbetet med lokala utvecklingsavtal inom storstadspolitiken som den europeiska sammanhållningspolitiken med beaktande av sysselsättningsstrategin. Uppdraget skall, enligt tilläggsdirektiv, redovisas . Utredningen har lämnat en delredovisning (Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning i en ny geografi, SOU 2005:39) med förslag på en nationell myndighet i enlighet med uppdraget. Generellt sägs i utredningen att en ny organisation för sammanhållningspolitiken och den regionala utvecklingspolitiken i bör inriktas på så långtgående samordning som möjligt av politikområden som avser regional utveckling för att leda till fler konkurrenskraftiga företag och fler människor i arbete. Organisationen för utveckling av strategier och program samt för förvaltning av dessa bör vara sammanhållen. Organisationen skall trygga det politiska inflytandet. Utredningen föreslår att en ny rikstäckande myndighet bildas, för en enklare, tydligare och mer samordnad förvaltning. Myndigheten skall bildas genom att nuvarande sex förvaltningsmyndigheter för strukturfonderna sammanförs till en. Ansvar och arbetsuppgifter som ligger på strukturfondsdelegationerna - med sina förvaltnings- och utbetalande myndigheter - samt Svenska skall enligt förslaget föras över till den nya myndigheten.