bet · GS01KU20d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Tack vare att vi har ett bra samarbete med och fick kontakt med anhörigföreningen kunde vi göra det på ett oerhört gripande, upplysande och lärande sätt. Många skolor runtom i landet har använt det dokumentet och använder det som diskussionsunderlag i undervisningen. Så arbetar en tidning som tycker att de här frågorna är viktiga. Vi gör det utifrån våra möjligheter och förutsättningar, det vill säga som informationsbärare. Det är ju inte därför vi sitter här . Det som ska ta ställning till är inte Guldäggsutdelningar och priser som eventuella kampanjer har tilldelats utan det sätt som den här skattefinansierade kampanjen har utformats på. Är det acceptabelt i vår svenska demokrati där staten, som har sagts , stiftar lagarna och också ser till att de efterlevs, att man med skattemedel inrättar en smakdomstol som på stortavlor, på nätet och med annat informationsmaterial hänger ut medieföretag och till och med enskilda mediepersoner och utmålar dem som moraliskt klandervärda, trots att de på intet sätt har brutit mot lagen? pratade väldigt mycket om det goda syftet. Hon pratade kanske ännu mer om omfattningen. Hon försökte förminska det här övertrampet, som jag tycker är klockrent, och intrånget i tryckfrihetslagstiftningen. Jag tror att jag räknade till att hon 15 gånger sade att det här bara är en liten del i ett väldigt stort och viktigt projekt. Där hamnade debatten helt fel. Det är ju inte det vi ska diskutera här, som ordföranden också påpekade. Syftet kan vara jättegott och omfattningen kan vara liten, men det påverkar inte den principiella bedömningen i den här frågan. Själv tycker jag att det är ett allvarligt brott mot tryckfrihetsförordningen. Jag tycker mig också se ett mönster där staten på många områden gör inskränkningar i vår svenska tryckfrihet, den tryckfrihet som vi är kända för runtom i världen. Vi är kända för att vi har en så stark tryckfrihetslagstiftning. Det här är mycket allvarligt och jag kommer att återkomma till det under den här utfrågningen. Jag kan också säga att den här frågan kommer att tas upp för behandling på tidningsutgivarnas styrelsemöte . Jag stannar där, herr ordförande. Ordföranden: för det. Då går vi över till utfrågningen. Det var en moderat anmälan och jag tänker därför själv ställa två frågor i början som jag tror är centrala, inte minst mot bakgrund av det statsrådet redogjorde för. Den första centrala frågan är: Har projektet kommit att påverka sätt att göra tidningen, det vill säga haft en påverkan på tidningens innehåll, dess fördelning etcetera eller strävat efter att göra detta? Chefredaktör : fick en förfrågan från om att ingå i det här projektet aktivt. När jag och några till hade läst förutsättningarna tackade vi med stor säkerhet nej, just av den anledning som vi nu diskuterar. Uppdragsgivaren var fel, helt enkelt, på det sätt som man tänkte driva kampanjen. Det som vi hängs ut för är det man påstår är sexannonser. Det har gjorts en oerhört bristfällig research utifrån projektet för vi har inga sexannonser. Vi tog bort sexannonser för många, . Vi har kontaktannonser där killar och tjejer får kontakter. De här annonserna kontrollerar vi regelbundet, ungefär . Det är samma företag som annonserar. Vi har sex annonsörer, företag. Fyra av dem har annonserat under fyra . Dem känner vi mycket väl. De andra två har annonserat , och de kollas oftare för att det inte ska finnas något sådant här dolt. Vi ringer dem. Syftet kan man tycka väldigt illa om, men det är egentligen att lura kontaktsökande människor, män och kvinnor kanske med betoning på män på pengar. De ska hålla i gång samtalen för att det ska ticka pengar till de här företagen. Det är inte brottsligt, och därför är det, med de regler vi har satt upp man får inte ha bilder i annonserna och så vidare helt lagligt och helt okej. Jag har inga moraliska problem med att publicera dem. Som svar på ordförandens fråga vill jag säga att det här inte har påverkat den här annonseringen på något sätt, eftersom det inte är någon sexannonsering. Ordföranden: Men har projektet strävat efter att påverka? Har man försökt påverka tidningens innehåll och form? Chefredaktör : Ja, absolut. Det är ju det man gör i den här kampanjen där man påstår saker som jag hävdar inte är sanna. Detta går man ut och torgför, på nätet och i tunnelbanan i den här kampanjen som gick . Där namnger man mig. Man sätter ut mitt telefonnummer och kräver svar, så att säga. Statsrådet sade här att man väl kan begära av en ansvarig utgivare att man kan diskutera och ställa frågor. Mina ägare kan naturligtvis diskutera vår journalistik, även om det redan där går en gräns. Ägarinflytandet är någonting annat. Den journalistiska integriteten är väldigt hög på de flesta dagstidningar i landet, skulle jag vilja säga. Sedan ska jag också stå till svars för läsarna, och det är ju ett självändamål. Tycker läsarna att det vi gör är icke lämpligt eller oattraktivt så har vi inga läsare. I alla fall minskar läsandet. Ska jag stå till svars inför regeringen? Regeringen är inte min uppdragsgivare. Självklart ska inte jag, så länge jag håller mig inom lagen, stå till svars inför regeringen. Det är där det här projektet havererar. Ordföranden: Det är nämligen min andra fråga: Har projektet strävat efter att på något sätt straffa, påverka eller hänga ut, som jag tror är formuleringen i själva projektet, den ansvarige utgivaren eller andra ansvariga på tidningen? Chefredaktör : Absolut. Det är det man gör. Man hänger ut mig, man hänger ut tidningen och till och med på väldigt tveksamma grunder, som jag säger. Man påstår saker som inte överensstämmer med verkligheten. hänger fortsättningen på den här kampanjen i tunnelbanan, där man vänder sig till mig och jag ska svara på frågor. Redan nu har jag fått mejl från vanliga läsare eller tunnelbanependlare som säger: Fy fan för som håller på med sexhandel. går jag över till . När regeringen ger sig in har de naturligtvis inte tänkt på följderna. Här går man också in och påverkar balansen i en väldigt skärpt, hård konkurrenssituation på kvällstidningsmarknaden, där man plockar den ena och på falska grunder påstår saker medan man låter den andra vara. Det får effekter. Jag säger inte att det är någon massrörelse som har kommit i gång, som mejlbombar mig. Dock, kampanjen har ju just hängts upp och redan nu får jag de här reaktionerna. Det är en annan sida av myntet. Sedan har jag fått brev där man kräver svar, det man kallar dialog med de ansvariga utgivarna. Där står det att de vill ha ett svar före . Sedan ska det här svaret hängas ut i tunnelbanan . Sedan står det så här: Vi förbehåller oss rätten att redigera eller avstå från att publicera ditt brev om du inte svarar på själva frågan. Om vi inte hör av dig kommer din affisch att stå tom med ett meddelande om att inget svar har inkommit. Är detta en dialog? Detta är ett hot som riktas mot mig. Svarar inte jag enligt de önskemålen, rätt, så riskerar mitt svar att inte publiceras och min tavla kommer att stå tom, som om jag inte har svarat. Jag trodde att det var otydligt formulerat så jag ringde till och pratade med projektledaren och frågade om det verkligen är så här de menar. Ja, det är så här de menar. De menar att de ska bedöma om mitt svar är tillräckligt tydligt, om det är tillräckligt svar på de frågor de vill ha svar på. Är det inte det, så publiceras det inte. Detta är den dialog som pratar om. Ordföranden: jag slutligen bara ställa frågan: Anser chefredaktören att trakasserier är det som projektet använder sig av som straff? Jag använder ordbokens formulering för trakasserier: besvära, utsätta för obehag eller förfölja. Chefredaktör : Som sades av någon av ledamöterna står det på deras egen hemsida: Ny kampanj hänger ut medieprofiler. På utomhustavlor, via webben och i tv hängs mediemakthavare som Kanal 5:s och ut i en kampanj som ifrågasätter deras moral. Vi namnges och man ifrågasätter vår moral. Ordföranden: jag uppfatta det som att du svarar ja, att det är trakasseri? Chefredaktör : Absolut. Jag tycker att du från , , verkligen satte fingret på punkten när du pratade om duman, tryckfriheten och hur man ser på det. Vi läser om hur det är i diktaturländer. ska vi inte dra alltför stora växlar på det, för det är skillnad på nivåer, men ändå som princip. Jag håller med dig om att det är att spetsa till det. Man skriver om att det i på Saddam-tiden hängdes upp plakat på misshagliga personer, regimkritiker och så vidare. Då skriver vi med fasa i svenska medier om hur diktaturer fungerar. Det här är naturligtvis inte så. Men det är lite av samma sätt att agera, det vill säga man vill straffa, man vill hota. Man kan inte tolka det på annat sätt. De säger rent ut att de ska ifrågasätta min moral, på stortavlor i , på nätet. Det kan inte stå tydligare än här. De har möjlighet att censurera de svar jag ger, om jag svarar. Ordföranden: för det. Då går vi vidare. Det är som representerar Socialdemokraterna. (): Min första fråga var egentligen det som redan har berört, det som sade om företagsägande och att man måste kunna uppmanas att förklara sina ställningstaganden för allmänheten. Jag uppfattar att chefredaktören instämmer i det påståendet, att man måste kunna stå för det innehåll som finns i tidningen. Chefredaktör : Inte bara stå för det. Rollen som ansvarig utgivare finns oerhört noggrant reglerad i tryckfrihetslagstiftningen. Det finns inget tvivel om vad som är mina skyldigheter och befogenheter. De finns där. Överträder jag dem finns också reglerat vad som händer. (): Har projektet och annonskampanjen från branschernas sida uppfattats som ett försök att hindra yttrande- och tryckfriheten? I så fall, på vilket sätt? Chefredaktör : Det är uppdragsgivaren som är problemet. Om regeringen tycker att den här frågan är viktig, anslår medel till upplysningsverksamhet, ger pengar till , eller vad det nu är, är det väl jättebra. Då följer man den gängse vägen. Men problemet är att regeringen själv leder projektet. Det är regeringen själv som driver det, ministern driver det med hjälp av en projektledare. Det är ministern som har engagerats i det här, och hennes engagemang har, tror jag, lett till att hon inte riktigt har tänkt på att hon trampar in på ett område som hon som minister inte alls borde trampa in på. Sedan har hon med sitt engagemang lyckats få igenom anslag från regeringen till det här. Jag kan stanna där. (): I tryckfrihetsförordningen står att det inte är tillåtet för myndighet eller annat allmänt organ att på grund av skrifts innehåll genom åtgärd som icke äger stöd i denna förordning hindra tryckning, utgivning av skriften eller dess spridning bland allmänheten. Kan projektet eller annonskampanjen på något sätt antas vara en sådan åtgärd som hindrar tryckning, spridning eller utgivning? Chefredaktör : Ja, absolut. Regeringen vill ju, i vårt fall, få bort de här annonserna. Det är vad de vill. Någon annan tolkning kan man inte göra utifrån det agerande de har visat. De säger att för att lyckas med det hänger de ut mig och ifrågasätter min moral. Det är deras verktyg för att nå dit de vill. Det är det påtryckningsmedel man vill använda sig av. (): Ni sade att ni har tackat nej till att vara med i en aktiv del i detta projekt. Ändå uppfattar jag att det i advisory board eller den rådgivande gruppen finns med en av era medarbetare. Är det inte att ta aktiv del i projektet? Chefredaktör : Det är bra att du tar upp den frågan, för den hade jag också tänkt ta upp. Det ingår ett antal mediepersoner och reklambranschpersoner i gruppen. Vad jag vet ingår vår marknadschef inte som en representant för . Hon och, tror jag, de flesta av de andra ingår därför att de tycker att det här är intressant och det är viktigt att få vara med och påverka utifrån de professionella kunskaper de har, så att det blir rätt och slagkraftigt. De är personligt engagerade i ämnet. Det som hände, som statsrådet inte alls berörde här, var att det havererade helt och hållet. Den här gruppen finns ju inte längre trots att kampanjen rullar på. Projektledningen struntade i den här gruppen. De blev inte tillfrågade. De informerades inte. Den här kampanjen rullade i gång utan att gruppen över huvud taget visste om det. Det var också därför som chefredaktören för gick i taket och skrev debattartiklar mot hela projektet, därför att hon var förd bakom ljuset. Sedan har de alla lämnat den här gruppen i protest. De är inte använda, de är inte konsulterade. Däremot är de ett väldigt bra alibi att använda när man sitter här och svarar på frågor. (): Chefredaktören menar alltså att inte finns med i denna grupp? Chefredaktör : Det menar jag, absolut. Hon är jättebesviken på det här. Hon gick in med ett engagemang och det slutade så här. (): Här får man verkligen motstridiga uppgifter. framhöll gång på gång, vilket också framgår av papperen, att det inte var avsikten att moralisera. Sedan står det onekligen på hemsidan att det handlar om chefredaktörens moral, som ska hängas ut. Vad jag undrar är följande. Enligt de handlingar vi har fått och enligt statsrådet har man använt juridisk kompetens för att ta reda på att detta inte kränker yttrande- och tryckfrihetsförordningen. Chefredaktören talade om att det är ett allvarligt brott mot tryckfrihetsförordningen. Då undrar jag om tidningen också har vänt sig till jurister och fått de uppgifterna eller om det är redaktörens egen uppfattning att det är ett brott mot tryckfrihetsförordningen. Det var min ena fråga. Min andra fråga är om det kan gå så långt att tidningen överväger att stämma för detta. Chefredaktör : På den första frågan kan jag svara att vi självklart har diskuterat det med våra advokater som är knutna till tidningen, som är av samma uppfattning som jag. Det ska mycket till för att man ska stämma. Egentligen skulle man kunna stämma eller regeringen för att de snedvrider konkurrensen mellan två tidningar som är de två som finns på marknaden. Det finns två produkter och man går ut och pekar ut den ena och dess chef som moraliskt klandervärd och säger att tidningen innehåller material som är klandervärt och stötande. Den andra tidningen förbigår man med tystnad. Det är ett sätt att påverka konkurrenssituationen som möjligtvis skulle kunna vara skäl för en stämning. Jag har inte pratat med advokater om detta. (): Jag tänkte mera på om det handlade om förtal. Chefredaktör : Nej, det har jag inte tänkt. Jag tror att jag klarar att ta det. Däremot tycker jag att det är mer upprörande att man inte ser, att det här genomsyras av en oerhörd naivitet med engagemang och amatörism. Man har inte riktigt förstått följderna av det man gör. Engagemanget i frågan har varit så stort så man har blundat för eventuella följder. Det här är en sådan följd som man naturligtvis absolut inte har tänkt på, att man kan påverka en konkurrenssituation. (): Herr ordförande! Mycket har sagts och kommit fram av det som man hade velat ställa frågor omkring. Jag vill ändå ge chansen, om du har ytterligare kommentarer kring konsekvenserna för framtiden som du bedömer att den här kampanjen har fått, för ditt arbete och för tidningen. Jag behöver nog få ett klargörande. I de pm som vi har framgår ingenstans att det finns det som kallas referensgrupp och att det skulle finnas några företrädare för tidningar där. Jag vet inte om det skiljer sig från det som kallas advisory board. Om jag inte missminner mig påstod socialministern att det fanns representanter från . säger chefredaktören här att det fanns i början och att hon nu har hoppat av. Har jag uppfattat det hela rätt? Framför allt undrar jag om det finns några ytterligare kommentarer om vilka konsekvenser det här får för framtiden för dig och din tidning. Chefredaktör : Om man ser det konkret och enskilt vet jag inte riktigt vad konsekvenserna blir. Men jag vill återkomma till det jag sade inledningsvis. Det jag som tidningsman och ansvarig utgivare tycker är oroväckande, som man ser blir allt vanligare, är de försök till inskränkningar i tryckfriheten som regeringen sysslar med, inte minst där man är på väg att flytta utgivaransvaret till tjänstemän på olika myndigheter och lägga besluten någon annanstans. Som jag sade tidigare finns ansvarige utgivarens befogenheter och skyldigheter oerhört väl reglerade. Jag tänkte ta några exempel. var det några nazister som begärde ut passbilder (): Ordningsfråga, herr ordförande! Jag har ingenting emot att vi breddar diskussionen, men vi har och knappt det på oss och den fråga som chefredaktören nu tar upp har ett mycket brett spektrum. Det handlar om förbudet att utfå bilder och allt detta. Jag har läst artiklar om det. Jag vill fråga ordföranden hur mötesordningen ska vara. Vi har ju en konkret granskningsfråga. Men jag har ingenting emot att diskutera den andra frågan också. Ordföranden: ska nu svara på den fråga som var ställd och inte för vidlyftigt, för då kommer vi inte att hinna med detta på den utmätta tiden. Så precist som möjligt är önskvärt. Chefredaktör : Jag ska försöka göra svaret på frågan kort, herr ordförande. Men den är väldigt viktig, den viktigaste frågan av alla, och det är därför jag ändå vill få ta upp den. Några nazister begärde ut passbilder på kända personer, till exempel politiker och mediemänniskor. Jag var en av dem. Detta ledde till att det stiftades en lag i all hast; den gick väldigt fort att klubba igenom som innebar sekretess för passbilder. Jag var initiativtagare till den stora nazistgranskning som de fyra Stockholmstidningarna gjorde, som ni kanske kommer ihåg, och som faktiskt ledde till att nazistdåden minskade väldigt mycket i omfattning. Vi kartlade vilka som var hotet mot den svenska demokratin, mot advokater, mot mediefolk, mot politiker och så vidare och hängde ut dem med namn och brottsregister, vilka de var och vad de hade för funktioner i de olika organisationerna. Denna kartläggning hade varit omöjlig att göra på det sättet eftersom regeringen har infört en sekretess för sådant. Man har alltså tagit ifrån mig rätten att avgöra vad jag ska publicera, alltså utgivaransvaret. Den rätten har man överfört till en tjänsteman på passenheten. Ordföranden: Men vänta ett tag. Det här har ju inte riktigt med granskningen av ärendet Flicka att göra. Vi får nog ändå fokusera på den fråga som ställde till följd av just projektet . Chefredaktör : Absolut. Det jag vill visa är bara att regeringen gång på gång handskas väldigt ovarsamt med tryckfrihetsförordningen och utgivaransvaret, och det senaste exemplet på detta är det vi pratar om här , det vill säga Flicka. (): Jag vill bara ha ett förtydligande eftersom eventuella nickanden och sådant inte syns i protokollet. I projektbeskrivningen från står det att det finns en referensgrupp, men det står också att man kommer att knyta till sig en grupp tongivande personer som har nyckelpositioner inom reklam- och medievärlden, bland annat från . Denna grupp har alltså inte fungerat, menar chefredaktören bara så att vi är klara över detta med grupperna. Chefredaktör : Den har enligt min mening och enligt den representant som vi hade i gruppen inte fungerat. Den kampanj som vi här diskuterar har det över huvud taget inte ens informerats om i den gruppen. Ordföranden: för det! Då går vi vidare med , . (): talade tidigare om det hot som kom från departementet om att redigera inkomna svar och eventuellt publicera en tom ruta om inget svar inkom. Jag känner i och för sig igen de där metoderna från något håll, men det var kanske lite vid sidan av ämnet. Om vi bortser från att känner sig falskeligen anklagade när det gäller de här annonserna och också bortser från den eventuella inverkan som detta kan ha på konkurrensen mellan kvällstidningarna och försöker ställa frågan lite mer principiellt, har du något emot att staten genom uppmanar människor att ringa dig och diskutera ansvar för de problem som i det här fallet projektet tar upp? Chefredaktör : Ja, principiellt har jag det. Jag tycker inte att det är statens uppgift att gå in och diskutera enskilda frågor och vända sig mot enskilda personer eller företag. Vad är då följden i förlängningen? Ska staten gå ut och säga: Vad tycker ni om kritiska granskning av socialdemokratin? Ring och ryt till! Ska man brännmärka regissörer som gör filmer som man inte tycker om? Ska man brännmärka satirprogram i tv som man inte tycker om? Detta är en principiellt viktig fråga, och man måste ändå se till förlängningen och vad som är nästa steg. (): Bara för att förtydliga: Om man nu inte hade använt exemplet med annonserna, om man dessutom ställt frågorna på samma sätt till både och och om man gjort det med exempel utifrån material som faktiskt finns i , menar du ändå att det hade varit principiellt felaktigt att utforma en kampanj på det sättet? Chefredaktör : Ja. Jag tycker inte att det är regeringens uppgift att bedriva den här typen av kampanjer. Det finns organisationer som är experter på sådant här och kan olika ämnen. När det som i detta fall gäller barn har vi alldeles utmärkta organisationer, och det är naturligtvis där man borde bedriva sådan här kampanj- eller informationsverksamhet, gärna med statliga pengar som anslås till det. Då går vi vidare. Det är , representerande . (): Jag har två frågor. Den ena gäller den fråga eller det erbjudande ni fick från att delta i det här projektet. Ni svarade nej från sida. Tydliggjorde ni för varför ni svarade nej? Det är den ena frågan. Den andra frågan är: Om det är ett klockrent övertramp, av vilket skäl väljer man då inte från sida att använda sig av det rum som lagstiftningen ger för att beivra den typen av övertramp? Chefredaktör : Jag kommer inte ihåg exakt hur noggrant vi argumenterade för eller motiverade vårt nej, men budskapet i vårt resonemang var helt enkelt att regeringen var fel partner att jobba tillsammans med om detta. Vi jobbar ju oftast med olika organisationer. Senast under jobbade , och Röda Korset tillsammans. Vi har jobbat med . Vi jobbar med . Vi jobbar med organisationer som har kunskap, erfarenhet och kontakter, både i och ute i tredje världen. Vi gör vår del, det vill säga är ute och gör reportage, skriver och samlar ibland också in pengar till de här organisationerna, och de gör sin del i det hela ger oss underlag och brief och tar sedan hand om detta, förvaltar det och använder det i sin verksamhet. Det tycker jag är en bra och effektiv ordning. (): Jag hade också en andra fråga om varför man inte väljer att utnyttja det rum som lagstiftningen ger när det gäller klockrena övertramp av grundlagarna. Låt mig också ställa en kompletterande fråga till det här första svaret. Är den bedömning ni gör att det borde stå klart för att detta var en fråga som kunde ha komplikationer utifrån ett yttrande- och tryckfrihetsperspektiv? Chefredaktör : Jag tror inte att vi var jättedetaljerade där. Det var inte jag som framförde budskapet, så därför kan jag inte svara exakt på hur vi framförde vårt nej. Vad gäller den rättsliga delen finns det ju flera olika möjligheter. En är som sagt att man påverkar konkurrensen, och den är svår att leda i bevis. När det gäller förtal tycker jag ändå som chef för en stor tidning att det skulle kännas fel när man själv blir orättfärdigt påhoppad, även om det nu är orättfärdigt, att inte kunna ta det. Jag tar det här, men därmed inte sagt att jag inte är kritisk. Vi har inte bestämt slutgiltigt hur vi ska göra i fråga om att gå till rätten, men mitt spontana svar är ändå: troligtvis inte. Då går vi vidare. Det är och . (): Innan frågedelen av denna utfrågning sattes i gång tydliggjorde chefredaktören att problemet med det här projektet till viss del var att det var ett skattefinansierat projekt jag tror att det var den term som användes. Är det så man ska tolka det att problemet är att skattepengar används för att bedriva den här typen av projekt? Eller är det ledningsstrukturen av projektet som är problemet? Chefredaktör : Det är ju en kombination.