bet · GT01MJU1 · 2005-12-01 00:00:00 — Möjligtvis ännu allvarligare är att i der grossen Koalition i den här förhandlingen ser det ut som om det är lite oroväckande skrivningar på Reachområdet från tyskarnas sida. Vi vet att den tyska kemikalieindustrin har varit väldigt aktiv i lobbysammanhang. Vi får se. Som jag sade innan har britterna drivit frågan med den äran och är helt inställda på att driva fram ett beslut innan deras ordförandeperiod går ut . Vad man kan säga retrospektivt i den här intensiva fasen är att vi har sett en intensiv lobbykampanj. Det är någon som har sagt att det är den fråga i EU som har genererat mest lobbying någonsin, och vi har onekligen sett tecken på det. Ni känner också till turerna i parlamentet, i utskotten för industri och inre marknad, som sedan följdes upp i ett inofficiellt försök från kommissionens sida, som krävde stora arbetsinsatser på alla politiska nivåer och tjänstemannanivå, för att bromsa det hela och pressa tillbaka. får vi se vad som sker i parlamentet. Vi får se hur policydiskussionen går i konkurrenskraftsrådet, vi får se hur kommer att agera och vi får se vad som kommer att ske. Vi från vårt håll arbetar oförtrutet vidare. Jag kan säga att det är glädjande att vi har en stor politisk enighet, inte i alla detaljer men i inriktningen, och det är en väldig styrka för , den svenska linjen och för det slutgiltiga resultatet, som vi hoppas blir hyggligt och bra. (): Jag vet att måste gå snart. Det kommer att vara en frågestund senare, men om någon vill ställa några direkta frågor till nu är det möjligt. Då ingen begär ordet går vi vidare. , Kemikalieinspektionen: Jag tänkte berätta kort om Kemikalieinspektionens syn på sakläget i rådet, i parlamentet och i kommissionens senaste utspel, room paper, som det kallas. När det gäller rådet tänkte jag framför allt koncentrera mig på kompromissförslag nr 2. Det innehåller rätt mycket sådant som är positivt från skyddssynpunkt och som ligger väl i linje med vad anser och som vi tycker är i praktiken genomförbart. Det är konsekvent och genomtänkt. Det finns en del konstigheter i det som jag tror kommer att rättas till under det kommande förloppet. Det finns vissa ologiska moment i det, men de är av mer teknisk natur. Bland de saker som är särskilt bra är bland annat de kunskapskrav som gäller för högvolymkemikalier, över medelvolym, alltså för sådana som ligger över . Vi tycker att de kunskapskraven är acceptabla. Även när det gäller möjligheterna att slippa testa miljö- och hälsofarlighet för ämnen över tycker vi att det brittiska förslaget är acceptabelt, det är bra. ungefär kom ett kompromissförslag nr 3 som delvis ändrar bilden. Det man säger i det kompromissförslaget är att möjligheterna att få undantag från testning av kemikalier som förekommer i högre volymer ska man lämna utanför förordningen och lösa i vanlig kommittologi, det vill säga med experter från medlemsländerna och på kommissionsnivå. Det kanske ligger helt i linje med det kompromissförslag som jag ska återkomma till och som ligger i parlamentet från konservativa, socialister och liberaler. Vad som är bra i förslag är att man inför ytterligare testkrav jämfört med kommissionens förslag när det gäller lågvolymämnen, det vill säga ämnen . Det handlar om cirka 20 000 ämnen, så det är en viktig punkt. Det finns någonting som är bra i det, och det finns dåliga bitar som jag ska återkomma till. Det som är bra är att de tester som ska genomföras på de ämnen som ska testas av dessa 20 000 ämnen omfattas av starkare testkrav i förslag. Man lägger till tre testsystem, bland annat ett som gäller akut giftighet och som är viktigt när det gäller arbetsmiljö men även när det gäller konsumentprodukter och barnskyddet. En annan sak som är bra i förslag är att nya ämnen, som är ca 300 , på den europeiska marknaden kommer att omfattas av det utvidgade testpaketet för lågvolymämnena. Det innebär att skyddsnivån sänks jämfört med nya ämnen , men däremot ligger det nu på en acceptabel nivå. I det tidigare förslaget höll de på att falla ned i en lucka och var en väldigt dålig lösning. är det här en acceptabel lösning för nya ämnen. En annan sak som har diskuterats mycket när det gäller nya ämnen är vilka som ska komma fram till vilka ämnen som behöver testas av dessa 20 000 lågvolymämnen. I förslag är det företagen själva som ska titta på de kriterier som finns. Omfattas deras ämnen av kriterierna ska de testas. Det betyder att ansvaret läggs på företagen. Det tycker vi är bra. Substitutionskrav gäller för de farligaste tillståndsämnena - det är för ämnen som är svårnedbrytbara och som bioackumuleras, PBT-ämnen och vPvB-ämnen men även cancerframkallande ämnen, ämnen som ger ärftliga genetiska skador och ämnen som kan ge skador vid fortplantningen om de ämnena saknar tröskelnivå, det vill säga om det inte finns någon särskild nivå under vilka de inte ger skador. Dessa omfattas alltså av substitutionskrav i förslag. Finns det ett annat ämne som fungerar rent tekniskt och är ekonomiskt rimligt ska det farliga ämnet bytas ut eller om det finns någon annan teknik för att lösa samma problem, en icke-kemisk teknik. Man fastslår även, vilket är viktigt, i lagstiftningen att för persistenta bioackumulerande ämnen, ämnen som är cancerframkallande, som ger ärftliga genetiska skador och skador vid fortplantningen och som inte har någon tröskelnivå under vilken det finns en säker exponering, går det inte att ordna en säker hantering. Detta är viktigt att slå fast, för det ger genslag i andra delar av lagstiftningen. Om särskilt farliga ämnen - jag pratar fortfarande om PBT och vPvB, det vill säga bioackumulerande och svårnedbrytbara ämnen och cancerframkallande ämnen, ämnen som ger ärftliga genetiska skador och ämnen som ger skador vid fortplantningen - förekommer i i varan ska det anmälas till den centrala myndigheten. Det är några av de positiva sakerna i förslag. Låt oss titta på de negativa. Det saknas fortfarande allmänna aktsamhetsregler. För få lågvolymämnen kommer att omfattas av testkrav, att testa hälso- och miljöfarlighet. Man har ett speciellt annex i lagstiftningen där man konstaterar vilka av dessa 20 000 lågvolymämnen som ska omfattas. Det är till exempel ämnen som man misstänker är persistenta, svårnedbrytbara eller cancerframkallande, mutagena, repressionstoxiska och där det inte finns några bevis. Det är en bra regel, de ska omfattas av testkrav om det finns indikationer i deras kemiska struktur på farlighet. En annan regel säger att det måste både vara till exempel konsumentprodukter och finnas indikationer i deras kemiska struktur på att de är farliga för att de ska omfattas av testkrav. Det måste både vara konsumentprodukter och finnas indikationer på att de är farliga. Det här tycker vi är negativt. Det borde räcka med att det är konsumentprodukter för att de ska testas, oavsett vad det finns för indikationer för övrigt på farlighet. En annan negativ sak är att alla ämnen i auktorisationssystemet för tillståndsprövning inte omfattas av substitutionskrav, det vill säga att ämnen som är cancerframkallande, kan ge ärftliga genetiska skador eller skada fortplantningen för vilka man vetenskapligt anser finns en tröskelnivå, alltså en säker nivå under vilken man kan exponeras utan att riskera att få de här skadorna, inte ska omfattas av substitutionskravet i tillståndssystemet. En annan artikel som vi tror blir svår att efterleva och som kommer att skapa förvirring gäller förekomst av särskilt farliga ämnen i varor. Jag sade tidigare att förekommer de i i varan ska det anmälas till myndigheten. Men om företagen däremot vet att exponering kan uteslutas, exponering av människor och miljö, behöver man inte göra en anmälan. Här blir det en konstig öppning som är väldigt otydlig och kan missbrukas och är svårtolkad. En sak som vi tycker är klart negativ är att användande företag inte behöver göra så kallad kemikaliesäkerhetsrapport om användningen är under . Vi förstår att det behövs en nivå någonstans, till exempel , men vi tycker att är för högt. är det tyvärr så att i det tredje kompromissförslag som kom har höjt det till , vilket inte förbättrar utan försämrar det. En sak där det finns frågetecken och som jag först trodde var helt ute, en viktig fråga där frågetecknet kanske rätas ut , är att den här lagstiftningen på intet sätt får begränsa möjligheterna när det gäller den nationella lagstiftningen på arbetsmiljöområdet, till exempel när det gäller tillståndsgivning på arbetsmiljöområdet och cancerframkallande ämnen och absolut inte när det gäller hygieniska gränsvärden, att gå in med skarpare hygieniska gränsvärden än det finns i de minimidirektiv som finns. Förhoppningsvis är frågan redan löst, men jag sätter ett frågetecken för den. I parlamentet finns en stor kompromiss som berör viktiga delar av Reachlagstiftningen, registreringsdelarna. Det är en kompromiss mellan konservativa, socialister och liberaler. Det ser ut att vara en bred kompromiss i parlamentet som gäller viktiga delar av Reachlagstiftningen. Man kan allmänt säga att det är många likheter med förslag i rådet. Det innebär till exempel att det är samma brister när det gäller lågvolymämnena, att det är alltför få lågvolymämnen av de 20 000 lågvolymämnena som kommer att omfattas. Tyvärr kan jag inte säga hur många ämnen som kommer att omfattas i förslag eller i parlamentets förslag. Det kan handla om 2 000 av 20 000 och det kan handla om 5 000 av 20 000. Vi vet inte helt enkelt. Det är däremot många ämnen som inte kommer att omfattas, mer än hälften kommer helt klart att inte omfattas. I övrigt när man jämför kompromissförslag i rådet kan man säga att det i parlamentet från skyddssynpunkt är klart sämre än förslag. En stark orsak är att man inför en mycket klar försämring av hur företagen i sina kemikaliesäkerhetsrapporter ska beskriva exponeringen, exponering av människor och miljö. Det gör att tillverkande och importerande företag bara kan göra mycket grova riskbedömningar, vilket innebär att de användande företagen i sin tur får alltför grova riskbedömningar. Det blir svårt för varje enskild användning som är mer specifik, om man inte detaljerar sina riskbedömningar, att plocka fram vilka skyddsåtgärder som behövs. Det kan vara en klar försämring av systemet. Sedan inför man också en moment 22-situation för vissa tester, som i stort sett innebär att man inte behöver utföra dem om man har kunskaper. Som vi ser det är det inte möjligt enligt det regelsystem som vi har och enligt de internationella överenskommelser som vi har om till exempel klassificering. Dessutom leder det till en ökad möjlighet att få undantag från testningen. Det är två punkter där det är klart sämre än kompromissförslag. När det gäller parlamentet i övrigt finns det yttranden från utskotten för industri och inre marknad. Där skulle jag väldigt kort vilja säga att jag ser många kraftiga invändningar från skyddssynpunkt. Det gäller bland annat kraven på testning av miljö- och hälsofarlighet, möjligheten att inte behöva testa, att industrin kan få undantag från testning. Det blir alltför lättvindigt enligt yttranden från de här två utskotten. Kanske är de inte längre lika relevanta, men de ligger fortfarande på bordet i parlamentet. Men det kanske mer är en förhoppning från vår sida. Deras förslag är från skyddssynpunkt klart sämre. har många bra förslag utifrån skyddssynpunkt. Det gäller sådant som allmänna aktsamhetsregler, substitution vid tillståndsprövning och kraven på kemikaliesäkerhetsrapport för tillverkare och importörer för ämnen ända ned till . Det är alltså väldigt bra förslag. Men det finns i miljöutskottet ett förslag som är mycket dåligt. Det handlar om kunskapskrav för ämnen . Man föreslår att alla djurförsök ska tas bort, vilket i sin tur för cirka 25 000 kemiska ämnen kommer att leda till att vi inte kan göra riskbedömningar. Vi kan inte bedöma vad som är en säker hantering av dessa 25 000 ämnen. Det går inte att klassificera dem i hälsofarlighet och typ av hälsofarlighet. Det finns alltså många bra förslag i miljöutskottet, men det finns ett mycket dåligt förslag just när det gäller att ta fram kunskap om kemiska hälso- och miljörisker. Som säkert alla vet har kommissionen lagt fram ett roompaper på bordet hos rådet. Där finns det från vår sida många kraftiga invändningar från skyddssynpunkt. Det ger minskade möjligheter för testning och ökade möjligheter för företagen att få undantag från testningar av kemikalier som förekommer i mycket höga volymer i samhället. Det innebär ett överförande av ansvar från företagen till den centrala myndigheten att fatta beslut om vilka kemiska ämnen som ska testas och så vidare. Kommissionen har sedan legat väldigt lågt med dessa papper, så jag hoppas att de faller i glömska. Sammantaget ser förslag relativt bra ut. Det är en bra grund för att få till en lagstiftning som är betydligt kraftfullare än dagens lagstiftning. ser vi en process med ett tredje kompromissförslag som innehåller vissa försämringar, som jag pekade på. Vi ser en rörelse i parlamentet och även hos , att de börjar närma sig varandra. Det kan leda till försämringar av förslag. Ordföranden: får tacka för den aktuella informationen som även inbegrep det som hände . Vi hoppas att det inte har hänt något mera som vi har suttit här, om det inte är till det bättre förstås. , Plast- och kemiföretagen: Jag tänkte börja med en kort historik. Till att börja med är vi från kemiindustrin helt klart positiva till inriktningen i den nya lagstiftningen. Däremot finns det, som alltid, vissa sakinvändningar i detalj för att vi ska få ett fungerande system som vi kan efterleva på ett bra sätt. Vi har tidigare framfört att vi hellre hade sett ett riskbaserat kravnivåsystem, men det är i stort sett överspelat . Med tanke på alla kompromissförslag och den rörlighet som har varit kanske det hade varit att föredra. En sak som vi har jobbat mycket för har varit att koncentrera arbetsuppgifterna och ge den centrala myndigheten en större makt. Där har vi också fått väldigt mycket tillgodosett, och det noterar vi med tacksamhet. Vi tror också att det kommer att fungera väldigt bra. Sammanfattningsvis är det här en stor massa av regler, och det är inget fel på sakinnehållet. Men för den enskilde kan det bli väldigt svårt att sätta sig in i det hela, så det behöver redigeras om. Men, som sagt, det är inget fel på sakinnehållet, särskilt inte för de små aktörerna som ska följa det hela. När det gäller parlamentsbehandlingen rör det sig om ett stort antal kompromissförslag som har lagts fram. Målet har varit rörligt, och i vissa fall kanske till och med lite rörigt. Det är alltså inte så lätt att kommentera. Det enda som vi säger är att i den behandling som har skett hade vi hellre sett de kompromissförslag som har kommit från industriutskottet och inre marknaden. Men som säger är väl de delarna och miljöutskottets kompromiss överspelade. En sak som vi definitivt vill kommentera är det utspel som också var inne på, detta roompaper från kommissionen. Det störde oss ordentligt, inte minst detta med att man skulle överföra vissa beslut och riskbedömningar från industrin till myndigheten. Det avvisar vi definitivt. Grundtanken är ju att industrin ska göra testerna, riskbedömningarna och leverera det. Ska det vara någon konsekvens ska vi också ta hela det ansvaret. Det där var ett mycket märkligt och störande utspel. Då lämnar vi parlamentet och koncentrerar oss på det brittiska kompromissförslaget nummer 2 och kommenterar det utifrån vår synpunkt. Vi har inte varit så uppdaterade att vi hade möjlighet att titta på 3:an. , Plast- och kemiföretagen: Jag ska prata lite om andra förslag. Jag tror att alla håller med om att förslaget innehåller både en del förbättringar och en del försämringar. är det inte säkert att vi har samma syn som Kemikalieinspektionen på vad som är förbättringar och försämringar, men det får vi se. Sedan finns det också en del oklarheter som alltid. En fråga som man kan ställa sig är om det kommer att hänga ihop när det till slut blir antaget, det är väl inte alldeles givet. Men jag tänkte kommentera en del förbättringar. Vi ser att det har skett en viss utökning av undantaget på tillämpningsområdena, och det ser vi som ett steg i rätt riktning. Vi anser att det är viktigt att undvika dubbelregleringar, det vill säga att sådant som är reglerat på annat sätt inte ska behöva regleras en gång till. Det skapar bara förvirring och leder egentligen inte någonstans. Vi har sett på registreringen. och framförde ett förslag som kallas för Osor, alltså One Substance, One Registration. Man ska bara ha en registrering för varje enskilt ämne. Vi hade en del synpunkter på det tidigare, och en av de viktigaste synpunkterna var att det ska finnas en möjlighet för ett företag, om man så önskar, att själv registrera sitt ämne. Man kan ha en del affärshemligheter som man är rädd om och inte vill dela med sig till andra. Det är inte heller alldeles givet att ett samarbete i ett konsortium för alla företag medför att det blir ekonomiskt fördelaktigt. Det kan faktiskt vara tvärtom, har det visat sig i något av de projekt som har pågått . Detta är, som sagt, något som vi ser som positivt och något som vi har framfört . Sedan finns det en del kriterier förknippade med det här förslaget, att man ska motivera varför man inte vill vara med alla andra, och det ska på något sätt bedömas av myndigheten, men vi ser ingen anledning till att det ska behövas. När det gäller informationskraven för ämnen tycker vi att har arbetat fram ett kompromissförslag som vi kan acceptera. Det viktiga är att man har klara kriterier för när det ska vara ett fullt annex V och när det räcker med det övriga. Det är viktigt att detta blir tydligt och klart för dem som ska ha hand om tillämpningen. Enligt det här förslaget är det ju företagen själva som ska bedöma om man ska lämna ett fullt annex eller inte till skillnad från kommissionens roompaper där det var tvärtom. Vi ges nu också möjligheter att inte genomföra alla tester i volymutfallet och redovisa avsnitt. Vi har sagt att vi skulle vilja se att den möjligheten medges för hela annex VI, och det är något som vi fortfarande anser, naturligtvis under förutsättning att man kan motivera det på ett vettigt sätt. Man fokuserar nu på det som kallas för delning av data till det som gäller djurförsök, och det är det som var det ursprungliga förslaget i kommissionens förslag . Sedan förde man ju in att alla data skulle delas. Vi instämmer helt i grunden för att man ska dela djurdata i och med att man då inte behöver genomföra djurförsök i onödan. Men vi ser ingen anledning till att man skulle tvingas att dela också andra data. Det är väl i så fall någonting som bör förhandlas fram mellan företagen, så det är ingenting som behöver regleras. Detta är någonting som vi ser som positivt. En annan positiv sak är att man nu har en tidpunkt för den så kallade förhandsregistreringen. I det här förslaget anges tidpunkten efter ikraftträdandet. Det är något som vi från industrisidan har drivit länge, att man ska ha en gemensam förhandsregistreringsperiod. Fördelarna med det är att man i ett tidigt skede får reda på vilka ämnen som kommer att registreras och vilka som har dessa ämnen. Det blir också enklare att bilda konsortium om man så önskar. Detta ser vi alltså som en positiv del. En sak som vi ställer oss väldigt frågande inför är att när man lämnar in sin registreringsdossier ska man ange om dossiern har blivit granskad av en oberoende, kompetent bedömare. Vi undrar varför detta över huvud taget ska vara nödvändigt. Som vi ser det kommer det bara att innebära onödiga kostnader utan att bidra något speciellt till förbättringar när det gäller hälso- och miljöfrågorna. Det är bara en administrativ börda som läggs på företagen, så vi anser att den punkten bör utgå. Man har också ökat kraven för vissa intermediärer. De kallas för on-site isolated och är sådana som man har på en anläggning och som inte forslas mellan en anläggning och en annan. Där tycker vi att kommissionens ursprungliga förslag är att föredra. vet jag inte riktigt hur parlamentets förslag ser ut, om det går i den här riktningen. Det är svårt att säga. Intermediärer omfattas av kraven för process- och produktutvecklad forskning och utveckling, vilket i sig inte är alldeles nödvändigt. Sedan tycker vi fortfarande att den centrala myndigheten ska ha hand om hela Reach. De delar som ligger utanför i det här förslaget är det som kallas för ämnesutvärderingen som man fortsatt lägger på de nationella myndigheterna. Också det tycker vi att den centrala myndigheten ska hantera, så att det blir ett system och en typ av bedömning. Det blir både effektivare och rimligare. Vi tycker inte att tillståndsprocessen är riktigt bra utformad i förslag. Vi tycker nog att kommissionens ursprungsförslag var bättre. Det som vi har problem med är substitutionsfrågan. Vi har svårt att se hur det ska fungera i praktiken. Ska man förvänta sig att den som tillverkar ett ämne ska ha koll på alla möjliga substitut som finns? Vi har inte riktigt klart för oss hur det är tänkt att fungera. Hur ska man då kunna belysa olika ersättningskemikalier när man inte har kännedom om dem? Vi tycker också att det synsätt som fanns i kommissionens ursprungliga förslag, nämligen ett mera riskbaserat synsätt, är att föredra. Vi har även lite problem med detta med kandidatlista för de ämnen som ska upp mellan annex XIII och XII, om jag minns rätt. Man ska lista ämnen som kan bli kandidater för ITRE, PPE och den typen av ämnen. Ett argument är att det är ett bra incitament för att man väljer bort dessa ämnen. Men man kan också se det på ett annat sätt. Det kan ju vara ett incitament för att felaktigt välja bort ämnen. Det är inte alls säkert att de ämnen som kommer upp på kandidatlistan de facto kommer in på listan när det slutligen blir fastställt. Det ser vi som en miss att de ämnena i så fall sorteras bort utan grund. Skyddet för företagshemligheter har försämrats i det här förslaget, något som vi inte heller tycker är bra. Det finns behov av att vissa saker är konfidentiella. Sedan finns det en del oklarheter som vi inte riktigt har kunnat bedöma hur de slår. En av dem är att man ska kunna få sin användning utifrån identifierad användning även för beredningar. Det verkar som om det kan vara svårt, om man är en elströmsanvändare, att kunna identifiera ämnet i den här beredningen, om den redan är inne i, som en identifierad användning, och långt uppe någonstans i kedjan. Då är frågan: Hur ska man kunna uppfylla det och helt enkelt få till det? Många beredningar innehåller ju ganska många ämnen. Det är svårt att ha kontroll på varje ämne, att veta om något redan finns med som en identifierad användning. En annan sak som är lite konstig är urvalet av prioriteringar för ämnen som ska utvärderas i utvärderingsprocessen. Det första ämnet av dem där man inte har lämnat sin registreringsdossier till en oberoende kompetent bedömare och sådana ämnen som har registrerats av en registrant - som alltså inte har varit med i något konsortium - ska prioriteras i utvärderingen. Det är lite svårt att se varför. Vad är motivet till detta? Det finns också en annan fråga som vi i alla fall undrar över och som det är lite svårare att få kläm på. Det gäller sådant som inte registreras och som ingår i beredningar. De ska också ingå i den förteckning som myndigheten ska sammanställa över klassificering och märkning. Frågan är hur man rent praktiskt ska kunna gå till väga för att detta ska kunna fungera. Det är något som man bör fundera över. Det var en del positiva saker, en del negativa saker och en del oklara saker. , Byggindustrier: Vi representerar en näringsgren som inte är förknippad med i första hand kemikalier. byggindustrier har 2 600 medlemsföretag. De allra flesta av dem använder någon kemikalie, men de besitter inte samma kunskap och kompetens som stora byggföretag som och . Det är många kemikaliska produkter som används.