bet · GS01NU8 · 2005-02-15 00:00:00 — Dock avvisar utskottet kravet imotion 2004/05:N5 (m) på att en sådan redovisning skalldelges senast vid utgången av år 2006.I flera motioner förordas lösningar som närmar sig detav föreslagna systemet, dvs. attvid mer ingripande undersökningsarbeten prospektörenskulle vara skyldig att söka ingå avtal medfastighetsägaren och andra berörda sakägare. Utskottetinstämmer med regeringen i att systemet med arbetsplan börgälla samtliga undersökningsarbeten och inte bara de meringripande. Därigenom undviks gränsdragningsproblem,vilket gör reglernas tillämpning mer förutsebar.I ett par motioner anses att tiden är alltförkort för att sakägarna skall kunna framföra invändningar,särskilt om frågeställningen kräver experthjälp. Utskottetanser för sin del att förefaller vara en rimligtid men att denna fråga självklart också kommer att ingå ien uppföljning av regelsystemet.Motionsyrkandena om lagakraftvinnande av arbetsplaneninnan undersökningsarbetet får starta avvisar utskottetmed motiveringen att detta förutsätter att bergmästaren iprincip prövar samtliga arbetsplaner. Därigenom uppnåsinte fördelen med en dialog mellan markägare ochprospektör.Med hänvisning till det anförda tillstyrker utskottetpropositionen i här berörd del och avstyrker de härbehandlade motionerna i aktuella delar.Bearbetningskoncession: ersättning ochinlösen av fastighetUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör anta regeringens förslag omersättning och inlösen av fastighet vid outnyttjadbearbetningskoncession. Utskottet finner förslagetvälmotiverat. Jämför reservation 13 (m, fp, kd,mp).PropositionenRegeringen föreslår (prop. s. 55) att koncessionshavarenskall ersätta skada som föranleds av att enbearbetningskoncession beviljas. Tvister om ersättningskall kunna prövas av bergmästaren när skadan uppkommit,dock senast när markanvisningsförrättning hålls. Omkoncessionshavaren inte begärt markanvisning inom tio årskall fastighetsägaren ha rätt att begära inlösen avfastigheten eller av del av denna. Oavsett den tid somförflutit efter det att bearbetningskoncession beviljatsskall fastighetsägare kunna begära inlösen, om det uppstårsynnerligt men. Regeringens förslag leder till ändringar i7 kap. minerallagen.Regeringens förslag överensstämmer delvis medMinerallagsutredningens. Därutöver hade utredningen ettförslag att koncessionshavaren skulle erlägga en årligersättning till ägare av fastigheter inomkoncessionsområdet från det att koncessionsbeslutet vinnerlaga kraft till dess att ett beslut om markanvisningvinner laga kraft. Koncessionshavaren skulle enligtutredningen betala en årlig avgift på avprisbasbeloppet per hektar ochdärefter av prisbasbeloppet. Flertalet remissinstanserhar tillstyrkt utredningens förslag. Arbetsgruppensförslag överensstämmer huvudsakligen med regeringens.Minerallagen vilar på expropriationsrättslig grund,konstateras det i propositionen. Enbearbetningskoncession beviljas som regel ,men det finns inte någon skyldighet förkoncessionshavaren att komma i gång med driften.Förändringar i konjunktur, malmpriser m.m. kan fåkoncessionshavaren att avvakta. För fastighetsägarekan detta medföra att det inte går att planerainvesteringar eller nyttjande av fastigheten påsikt. förslag beträffandeårligen återkommande ersättningar tillfastighetsägare som enbearbetningskoncession inte utnyttjas avvisas dockav regeringen med motiveringen att denna ordningavviker från expropriationsrättsliga grunder. Dessagrunder innebär i korthet att ersättning utgår förskada och intrång, varvid ersättningen för intrångmotsvarar den minskning av fastighetensmarknadsvärde som intrånget innebär. Därför är detenligt regeringen inte lämpligt med en årligersättning. Den som lider skada till följd av att enbearbetningskoncession har beviljats skall ha rättatt få ersättningsfrågan prövad före en eventuellmarkanvisningsförrättning.MotionernaI motion 2004/05:N5 (m) instämmer motionärerna iMinerallagsutredningens bedömning om en årlig ersättningtill fastighetsägaren inom koncessionsområdet från det attkoncessionsbeslutet vinner laga kraft till dess att beslutom markanvisning vinner laga kraft. Enligt motionärernasförslag bör besluta om motsvarande lagändringar.I motion 2004/05:N1 (kd) anför motionärerna att definner det märkvärdigt att regeringen inte instämmeri förslag om attkoncessionshavaren skall betala en avgifttill fastighetsägaren. Att den osäkerhet somfastighetsägaren känner bör ersättas i någon form ärmotionärernas utgångspunkt. Ett belopp på avprisbasbeloppet per hektar ochdärefter är ett rimligt belopp, resonerar de. Påövriga punkter tillstyrks regeringens förslag.Vissa kompetterande uppgifterMinerallagsutredningens förslag har som utgångspunkt attfastighetsägaren äger de koncessionsmineral som finns inomfastigheten. Regeringens uppfattning är att det inte finnstillräckliga skäl att i detta begränsade sammanhang taställning till äganderättsfrågan. Därmed ärutgångspunkterna olika när det gäller rätt till årligersättning.Ersättningens storlek för skada och intrång beräknasi princip i enlighet med expropriationslagensregler.Utskottets ställningstagandeUtskottet finner regeringsförslaget välmotiverat eftersomminerallagen vilar på expropriationsrättslig grund. Imotsats till vad som föreslås i motionerna 2004/04:N5 (m)och 2004/05:N1 (kd) anser utskottet att det inte vorelämpligt med en årlig ersättning till fastighetsägarna vidsidan av den ersättning de får för skada och intrång,inklusive den minskning av fastighetens marknadsvärde somintrånget innebär.Därmed tillstyrker utskottet regeringensförslag och avstyrker behandlademotioner i aktuella delar.Bearbetningskoncession:mineralersättningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör anta regeringens förslag tillmineralersättning. Ett fastläggande av hållbaraersättningsregler - som är en grund för attstimulera markägarnas intresse - är av stor viktför branschen. Jämför reservationerna 14 (m, fp,kd) och 15 (mp).PropositionenRegeringen föreslår (prop. s. 59) att koncessionshavarenvid gruvbrytning skall betala en särskild ersättning -mineralersättning - till fastighetsägare inomkoncessionsområdet och till staten. Mineralersättningenskall huvudsakligen vara utformad med den tidigarejordägaravgälden som förebild och motsvara av detberäknade värdet av mängden brutet och uppfordratkoncessionsmineral . Av ersättningen skall trefjärdedelar tillfalla fastighetsägarna och en fjärdedelstaten. Mineralersättningen skall fastställas i efterskottför varje kalenderår och betalas inom en månad från detatt ersättningsbeslutet vunnit laga kraft. Beslut ommineralersättning skall få verkställas i likhet med andrabeslut om ersättning enligt 7 kap. minerallagen.Regeringen gör vidare bedömningen att den del aversättningen som tillfaller staten bör redovisas motinkomsttitel. Anslaget för geovetenskaplig forskning börförstärkas motsvarande de beräknade intäkterna. Medlen böranvändas till forskning och utveckling inom områdetlångsiktigt hållbar utveckling av mineralresurser.Regeringsförslaget överensstämmer delvis medMinerallagsutredningens. Dock föreslog utredningen attockså fastighetsägare utanför bearbetningskoncessionensområde inom det markanvisade området skulle omfattas aversättningssystemet. Ersättningen skulle enligtutredningen utgöra av saluvärdet av det sombryts och uppfordras och i sin helhet betalas tillfastighetsägare.Arbetsgruppens förslag överensstämmer i huvudsak medregeringens förslag. Ersättningen skall dock endast utgåtill ägare av de fastigheter som omfattas avbearbetningskoncessionen.Ingen remissinstans motsätter sig att någon form aversättning skall utgå. och anser att ersättning även skall utgå tillsameby.Skälen för regeringens förslag och bedömning är att detallmänna intresset av mineralutvinning har kommit attifrågasättas. Lagstiftningen har kommit att betraktas somorättvis och otidsenlig. Regeringen gör bedömningen attomfattningen av fastighetsägarens rätt till fastigheten ihöjd- och djupled är omstridd. Det finns inte någralagregler som klargör frågan, anförs det. Klart är att enfastighet (som inte är tredimensionellt avgränsad)omfattar ett visst utrymme ovanför och ett visst utrymmeunder markytan, som utsträckningen inte synesvara obegränsad i höjd- och djupled. I detta begränsadesammanhang anser regeringen, som tidigare nämnts, att detinte finns tillräckliga skäl att ta ställning till dengrundläggande fastighetsrättsliga lagstiftningen.Det konstateras i propositionen att det finns ett stortantal bestämmelser som i olika avseenden inskränker enfastighetsägares befogenheter att förfoga överfastigheten, bl.a. bestämmelserna i minerallagen. Det ärenligt regeringen inte aktuellt att i detta sammanhang igrunden förändra systemet med undersökningstillstånd ochbearbetningskoncession.Frågan om huruvida äganderätten till en fastighet ävenomfattar inom fastighetens utbredningsyta ärdärmed av underordnad betydelse för frågan omfastighetsägare bör erhålla särskild mineralersättningtill följd av gruvbrytning. Återinförandet av en rätt tillsärskild ersättning för som tas i anspråk skall,tillsammans med övriga föreslagna förändringar iminerallagen till sakägarnas förmån, kunna bidra till enbredare acceptans av gruvdriften, anser regeringen. Ensådan acceptans är ägnad att förbättra förutsättningarnaför en fortsatt framgångsrik gruvnäring i landet, sägsdet.Eftersom ersättningen skall vara utformad så att denkompenserar för att fastigheten utnyttjas för gruvbrytningär det enligt regeringen naturligt att kretsen aversättningsberättigade utgörs av ägarna av de fastighetersom finns inom koncessionsområdet.Regeringens förslag innebär att ersättning ej skall utgåtill innehavare av särskild rätt till fastighet. Detanförs att det saknas skäl att i detta avseende behandlainnehavare av renskötselrätt på annat sätt än innehavareav andra särskilda rättigheter. Om det uppstår skada ellerintrång i denna rätt föreligger rätt till ersättningenligt reglerna i 7 kap. minerallagen, erinras det om ipropositionen. Frågan om huruvida samebyar med stöd avILO:s konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk isjälvstyrande länder kan ha rätt till mineralersättningfår enligt regeringen övervägas i annat sammanhang.Kronoandelen som avskaffades innebar att statenhade hälftenrätten till fyndigheten och möjlighet attframtvinga brytning. Ur ett historiskt perspektiv är detdärför naturligt att staten ges en andel imineralersättningen, sägs det i propositionen. Mot denbakgrunden anser regeringen att en del avmineralersättningen skall betalas till staten ochredovisas mot inkomsttitel för att användas till forskningför hållbar utveckling av mineralresurser.Naturresurssparande teknik ger positiva effekter både församhället och för industrin.Sammanfattningsvis anser regeringen attmineralersättningen bör beräknas med utgångspunkt från demineral som omfattas av koncessionen och den mängd mineralsom bryts och uppfordras inom koncessionsområdet. En vissskillnad bör göras mellan mer och mindre givande gruvor,vilket medför att en helt schabloniserad metod inte kanväljas. Beräkningen skall ske på grundval avgenomsnittspriset för mineralet eller ettmotsvarande värde. Metod för att åsätta mineralen ettvärde bör göras utifrån noteringar på råvarubörs, prisenligt avtal m.m. När det gäller järn är det enligtregeringen naturligt att utgå från priset på råstål, därdet föreligger internationella noteringar.Ersättningen bör betalas ut under gruvans hela livstid.Normalt skall den ersättningsberättigade inte behöva varaaktiv för att få ta del av ersättningen. Det beskrivnasystemet skall endast gälla för koncessioner som beviljasefter det att den nya lagen har trätt i kraft.Den interdepartementala arbetsgruppen har i sin rapportredovisat beräkningar som innebär att om befintliga gruvorskulle ha belastats med en ersättning på av mineralensvärde skulle den totala ersättningen för hauppgått till . Det skulle innebäraatt en fastighetsägare i genomsnitt skulle få ca 5 600 krper hektar. Om beräkningen baseras på gruvor som öppnatsunder senare tid skulle ersättningen ligga på ca 12 000 krper hektar.Regeringen delar arbetsgruppens uppfattning attersättningsnivån skall vara . Denna nivå bör inte verkaavhållande på nya investeringar i gruvverksamhet. Enligtregeringen utgör en rimlig årlig ersättning tillfastighetsägarna och resterande bör avsättas tillforskning. Regeringen förmodar att det kommer att dröjanågra år innan medlen kan finansiera mer omfattandeforskning.Vidare anser regeringen att mineralersättningen inteskall beaktas vid bestämmande av annan ersättningenligt minerallagen.MotionernaI motion 2004/05:N5 (m) föreslås att mineralersättningenskall benämnas "jordägaravgäld" för att markera återgångentill en tidigare ordning där markägarens rättrespekterades i högre grad. Lagtexten bör ändras ienlighet med detta. Vidare avvisar motionärerna att enfjärdedel av mineralersättningen (jordägaravgälden) skalltillfalla staten. Enligt motionärerna bör helaersättningen gå till fastighetsägarna.Motionärerna accepterar tills vidare regeringens förslagatt ersättningen skall motsvara av det beräknadevärdet av mängden brutet och uppfordrat koncessionsmineralunder året. Inget underlag presenteras för att motiverajust denna nivå på ersättningen, påpekar motionärerna. Deanför dels att denna andel bör anges som en miniminivå,dels att skall begära att regeringen återkommermed ett bättre beslutsunderlag inklusive ennationalekonomisk analys av effekterna på gruvnäringensenast vid utgången av . Om detta underlag såföranleder skall en justering av avgiften göras.I motion 2004/05:N2 (m) framhålls att det är på tidenatt markägaren ges en rätt till ersättning för demineraler som utvinns från dennes mark. Enligt motionärenbör dock alla markägare omfattas av ersättning - ävenägare till mark där utvinning redan pågår. Regeringen böråterkomma till med ett underlag förövervägande om rimlig nivå på markersättning. Motionärenavvisar förslaget om att en del av ersättningen skalltillfalla staten.Motionärerna till motion 2004/05:N1 (kd) anser inte attdet är rimligt att införa en "mineralskatt" på enfjärdedel av den totala ersättningen. Vidare påpekas attkoncessionshavaren betalar höga avgifter tillBergsstaten för tillstånd etc. Ersättningsnivån är intesjälvklar, menar motionärerna. De har dock ingainvändningar mot regeringens uppfattning att den tidigarejordägaravgälden kan ses som förebild.I motion 2004/05:N6 (mp) invänder motionärerna motprincipen med öronmärkning av pengar till viss forskning -i detta fall geovetenskaplig forskning. Även om pengaröronmärks för långsiktigt hållbar utveckling avmineralresurser är det inte givet att det största behovetfinns inom just geovetenskaplig forskning. Underförutsättning av att medlen ändå skall öronmärkas ansermotionärerna att de skall användas för forskning ochutveckling med inriktningen att öka nyttan per given mängduttag av ickeförnybart material. Exempelvis kan främjandeav materialåtervinning komma i fråga.Vissa kompletterande uppgifterDet kan konstateras att flertalet remissinstansertillstyrker eller är positiva till det föreslagna sättetatt beräkna ersättningen.Svenska samernas riksförbund har i den tidigare nämndaskrivelsen till utskottet, daterad ,framfört att mineralersättning bör utgå till sameby påsamma sätt som till fastighetsägare. I skrivelsen påpekasatt konvention nr 169 utgår från ett förhållande dåstaten har äganderätten till mineraltillgångar. Eftersommineralersättningen inte bygger på någon bestämdförutsättning om äganderätten till utan är ensamlad bedömning som leder till att det finns skäl attåterinföra ett särskilt ersättningssystem vidgruvbrytning, är argumentet om markägande inte aktuellt,anförs det i skrivelsen. Renskötselrätten ingår såledesinte i markägande. Därför behöver, enligt riksförbundet,inte avvakta att ratificerar nr 169 för att mineralersättning skall kunnautgå.Enligt uppgifter från har 15 länderratificerat konventionen, bland dem och ,medan utreder frågan.För närvarande pågår två utredningar som kommer attutgöra underlag vid en senare bedömning av eventuellratificering av konvention nr 169. Dels är tillsatt (särskild utredare:lagman ) med uppgift att utreda omfattningen avden mark där renskötselrätt föreligger; i uppdraget (dir.2002:7) ingår att fastställa i vilken omfattning somsamerna traditionellt innehar mark respektive nyttjar marktillsammans med andra. Dels har en särskild utredare(generalsekreterare ) tillkallats för att sålångt det är möjligt klarlägga grunderna för ochomfattningen av samebymedlemmars och markägares rätt tilljakt och fiske inom lappmarkerna och renbetesfjällen.Vidare skall utredaren bl.a. överväga vilka åtgärder somkan behöva vidtas för att samarbetet om jakt och fiskemellan markägare, samebymedlemmar och nyttjanderättshavareskall kunna förbättras. Båda utredningarna skall redovisassenast i december 2005.Förslaget från ommineralersättning skulle kunna leda till att en vissbearbetningskoncession medför ersättning såväl tillfastighetsägare som till sameby. Härutöver finnssynpunkten att samebyarnas nyttjanderätt av marken skullebehandlas annorlunda än andra särskilda rätter , mineral- och metallproducenter iSverige (Svemin, f.d. ) har tillutskottet lämnat en skrivelse, daterad den 27 januari2005, med synpunkter på beräkningssättet förmineralersättning. Dels anser Svemin att beräkningen avmineralersättning bör utgå från hälften av värdet på denuppfordrade malmen med hänsyn till att nedlagda kostnaderi förädlingsstegen inte bör medräknas. Dels anförs iskrivelsen att råstål är en mellanprodukt, med vilkenhandeln är mycket begränsad. Att utgå från prisuppgifterpå råstål vid beräkning av värdet på järnmalm är därförsvårhanterligt. Priset på olika pelletskvaliteter ärdäremot välkänt genom officiella noteringar och bör varadet mest korrekta underlaget vid beräkning av järnmalmensvärde.Utskottets ställningstagandeUtskottet ser positivt på att frågan om ersättning tillmarkägarna nu står inför en lösning. Investeringar iprospektering och gruvverksamhet övervägs mycket noga medhänsyn till de höga kostnaderna och långsiktigheten iaktiviteterna. Prospektering och gruvverksamhet är därförberoende av långsiktiga och förutsägbara regler. Ettfastläggande av hållbara ersättningsregler - som utgör engrund för att stimulera markägarnas intresse och medverkani processen - är därför av stor vikt för näringen.Metoderna för att beräkna mineralersättningen kommer attregleras i en förordning. Svemin har i ovannämndaskrivelse framfört vissa synpunkter påberäkningsmetoderna. De fakta som framkommit, när detgäller att priserna på pellets till skillnad från prisernapå råstål ger en säkrare prisuppgift, bör ingå blandunderlagsmaterialet för den nya förordningen.Pågående gruvverksamhet har startats med beaktande av delagregler som då var aktuella. En retroaktivitet ilagstiftningen är inte i enlighet med huvuddragen i svenskrättstradition. Enligt utskottets mening bör ettmotionsyrkande om retroaktivitet avslås. Vidare anserutskottet att det krav som ställs i motion 2004/05:N5 (m)om uppföljning av systemet till slutet av ärfullständigt orealistiskt.Regeringens bedömning innebär att de medel somtillfaller staten (en fjärdedel av den totalamineralersättningen) bör användas till forskning ochutveckling inom området långsiktigt hållbar utveckling avmineralresurser. Enligt uppgift kommer ett så brett områdetroligen att omfatta också metoder för större utbyte avfyndigheter.Med hänvisning till det anfördatillstyrker utskottet propositionen ihär berörd del. De behandlade motionernaavstyrks i aktuella delar.Prövningsmyndigheter och överklagande avbeslutUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör anta regeringens förslag omprövningsmyndigheter och överklagande av beslut.PropositionenRegeringen föreslår (prop. s. 68) att det är bergmästarensom skall fastställa mineralersättning. Enligt förslagetskall fastighetsdomstolen pröva överklaganden av beslut omfastställande av arbetsplan, mineralersättning ochersättning för skada samt inlösen av mark på grund av attbearbetningskoncession har beviljats. I de fall besluttidigare har kunnat överklagas till geologiskaundersökning (SGU) föreslås att besluten fortsättningsvisskall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol.Bakgrunden är att regeringen anser det mycketbetydelsefullt att Bergsstaten i sin tillämpning avminerallagen kan agera självständigt och friståendefrån SGU, som är chefsmyndighet för Bergsstaten.Inga beslut enligt minerallagen skall därför kunnaöverklagas till SGU.MotionernaI motionerna 2003/04:N390 (fp) och 2004/05:N4 (fp)förordas att det bör övervägas om inte länsstyrelsenborde vara den beslutande myndigheten när det gällerall prövning av tillstånd. Skälet är attlänsstyrelsen är det organ som har till uppgift attgöra en sammanvägning av olika samhällsintressen.Vidare bör övervägas om bergmästarens funktioner kanläggas över på en eller samtliga länsstyrelser.Vissa kompletterande uppgifterDen interdepartementala arbetsgruppen som med hjälp avkonsulter särskilt studerat myndighetsstrukturen inommineralområdet kom fram till att inga stora förändringarborde göras i myndigheternas instruktioner. Dock fanns detanledning att vidta en del åtgärder för att förtydligamyndigheternas skilda roller och uppgifter. Ett avförslagen som arbetsgruppen förde fram var att SGU:s rollsom besvärsinstans skall upphöra.Bergsstaten har enligt uppgift något färre än tioanställda och verksamheten, som berör hela landet, kostadeår 2003 knappt 9 miljoner kronor.Vidare skall i detta sammanhang redovisas att enproposition om den s.k. Århuskonventionen (prop.2004/05:65) har avlämnats till . Ipropositionen föreslår regeringen att med vissreservation godkänner tillträde till konventionenoch antar regeringens förslag om ändringar i olika lagar,bl.a. Propositionen tar bl.a. uppallmänhetens deltagande i beslutsprocesser som rör miljönoch tillgång till överprövning i miljöfrågor. Förslagettill lag om ändring i minerallagen innebär införande av enny paragraf, 16 kap. 4 a § med lydelse att bergmästarensbeslut i fråga om bearbetningskoncession får överklagas aven sådan ideell förening som avses i 16 kap. 13 §miljöbalken. Som en sådan förening räknas en ideellförening som enligt sina stadgar har till ändamål atttillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen. Föratt få överklaga skall en förening ha bedrivit verksamheti under och ha lägst 2 000 medlemmar.Vissa beslut, t.ex. inom Försvarsmakten, får dock inteöverklagas av en dylik ideell förening. Regeringenföreslår att den nya lagen träder i kraft den 15 maj 2005.Propositionen behandlas av miljö- ochjordbruksutskottet. Enligt planeringen kommer betänkandet(bet. 2004/05:MJU11) att behandlas i kammaren i början avapril 2005.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser att förslaget att Bergsstatens beslut intelängre skall kunna överklagas till SGU ger uttryck för ensund princip. Bergsstaten bör i sin tillämpning avminerallagen kunna agera självständigt och fristående frånsin chefsmyndighet motioner har pekats på möjligheten att vissafunktioner skulle kunna flyttas från bergmästaren tilllänsstyrelserna. Emellertid menar utskottet attkompetensfrågorna i sammanhanget bör uppmärksammas. Föratt genomföra en effektiv och aktiv tillstånds-, tillsyns-och informationsverksamhet i samband med undersökning ochutvinning enligt minerallagen krävs specialkompetens ocherfarenhet. Enligt utskottets uppfattning är det nästintill omöjligt att tänka sig att länsstyrelserna skullekunna bygga upp och underhålla en sådan kompetens.