bet · GT01MJU3 · 2005-10-27 00:00:00 — Sammantaget innebär det ovan anförda att syftet med motion 2004/05:MJ498 (kd) yrkande 41 i väsentliga delar får anses tillgodosett. Någon vidare åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandena anser utskottet inte påkallad. Med anledning av ett flertal motionsyrkanden om återvinning av dryckesförpackningar vill utskottet inledningsvis hänvisa till sina uttalanden (prop. 2002/03:117, bet. 2003/04:MJU4, rskr. 2003/04:13).Utskottet konstaterade då att det finns behov av förbättrad service till konsumenterna även när det gäller returdryckesförpackningar. Utskottet hänvisade till (SOU 2001:102) som konstaterade att det framför allt är den nya typen av servicebutiker inom livsmedelssektorn samt Systembolagets butiker som skulle behöva utöka antalet mottagningsställen med automater för returdryckesförpackningar. Utskottet hänvisade även till att AB Svenska Returpack i samband med utredningens arbete hade åtagit sig att, i samarbete med detaljhandelskedjorna och automatleverantörerna, genomföra aktiviteter för att trafikbutiker och övrig servicehandel skall kunna investera i automater. Även avsåg att utöka servicen till konsumenterna. Bl.a. skulle avtal om samverkan med annan handel träffas för mottagning av glas, PET-flaskor och burkar samt ett försök påbörjas med mottagning av burkar som omfattas av pantsystemet. Som regeringen då påpekade tillverkas inte burkar av andra metaller än aluminium och stålplåt. Regeringen uteslöt emellertid inte att även andra metaller kan komma i fråga . För att på den svenska marknaden skapa likartade villkor för alla burkar oavsett metallslag borde enligt regeringen även andra burkar än sådana av aluminium och stålplåt kunna omfattas av krav avseende retursystem som genom utbetalning av pant eller annan ersättning uppmuntrar att förpackningarna lämnas tillbaka. Utskottet delade denna uppfattning och betonade vikten av konsumenternas fortsatta förtroende för retursystemen för metallburkar så att en hög återvinningsnivå kan nås och nedskräpningen minimeras. Förutsättningarna för att verka på den svenska marknaden borde enligt utskottets mening så långt möjligt vara neutrala mellan olika materialslag, dvs. samtliga metallburkar för konsumtionsfärdig dryck bör omfattas av likartade krav på retursystem. Enligt vad regeringen då anförde är bakgrunden till att endast flaskor gjorda av PET (polyetylentereftalat) omfattas av systemet den att när lagen infördes några alternativa polymera material inte fanns på marknaden. Utvecklingen har därefter gått framåt, och finns flera varianter, där PET kombineras med barriärskikt av andra polymera material. Det var enligt regeringen också sannolikt att nya material och kombinationer av material kommer att utvecklas framöver. Regeringen ansåg mot bakgrund av dessa förhållanden att ett bemyndigande behövs för att ge regeringen möjlighet att meddela bestämmelser om retursystem på förordningsnivå. Utskottet instämde i denna bedömning och ansåg, i likhet med regeringen, att det föreslagna bemyndigandet bör införas i 15 kap. som rör avfall och producentansvar. Regeringen påpekade vidare att utvärderingen av dessa system visar på höga insamlingsnivåer, varför det finns anledning att se över möjligheten att utvidga det till andra produktgrupper. Krav på pantsystem kan leda till positiv teknikutveckling, t.ex. vad gäller förpackningars sammansättning, distribution och rengöring. Utskottet tillstyrkte sammanfattningsvis regeringens förslag i denna del. I och med medlemskap i har den tillåtna mängden av alkoholhaltiga drycker för privat import successivt ökat, och det är vanligt förekommande att stora mängder ölburkar importeras från till på grund av prisskillnader mellan länderna. Utskottet anslöt sig till regeringens bedömning att denna import sannolikt skulle komma att öka allteftersom den tillåtna införselmängden ökar (bet. 2003/04:MJU4). Dessa burkar ingår inte i det svenska pantsystemet för aluminiumburkar. Trots att introducerade ett återtagningssystem med pant på dryckesförpackningar ansåg utskottet det inte troligt att flertalet förpackningar som privatimporterats därifrån återlämnas i för återvinning utan torde hamna i svenska förpackningsinsamlingssystem eller i hushållsavfallet. Även mängden dryckesförpackningar som omfattas av det svenska pantsystemet ökar som en följd av privatimport och illegal import. Detta leder i sin tur till att det finns risk för att konsumenternas förtroende för det svenska pantsystemet minskar, eftersom någon pant inte utgår för dessa förpackningar. I likhet med regeringen framhöll utskottet vikten av att, från såväl miljö- som konkurrenssynpunkt, alla dryckesförpackningar som yrkesmässigt importeras ingår i ett godkänt retursystem. Utskottet ansåg vidare i likhet med regeringen att det bör krävas av producenterna att de inrättar sådana system samt att utvecklingen av den privata importen noga bör följas och vid behov åtgärdas. Utskottet välkomnade regeringens initiativ att uppdra åt att efter samråd med följa utvecklingen av privatimporten av dryckesförpackningar samt att vid behov lämna förslag till åtgärder för att komma till rätta med de problem som kan uppkomma liksom regeringens avsikt att se över motsvarande situation för glasflaskor. Härutöver hade utskottet erfarit att kostnaderna för hanteringen av dryckesförpackningar som inte omfattas av det svenska pantsystemet som en följd av import är stora för berörda företag. Utskottet hänvisade till det av regeringen föreslagna bemyndigandet i 15 kap. 7 a § , där regeringen ges möjlighet att meddela bestämmelser om retursystemet på förordningsnivå, och förutsatte att regeringen skyndsamt vidtar de åtgärder som erfordras för att förtroendet för retursystemet som helhet inte skall skadas. Sammanfattningsvis framhöll utskottet som oerhört viktigt att det finns lättillgängliga system när konsumenterna skall lämna tillbaka förpackningarna och att livsmedelshandeln och bryggeribranschen förbättrar servicen till konsumenterna genom att utöka antalet mottagningsställen med automater för returdryckesförpackningar. Utskottet erinrade emellertid om regeringens avsikt att i förordningen (1997:185) om producentansvar för förpackningar ställa högre krav på tillgänglighet i producenternas insamlingssystem än vad dagens förordningstext gör. Utskottet har numera inhämtat att uppdraget till att tillsammans med och utreda utvecklingen av privatimporten av dryckesförpackningar skall redovisas . I sammanhanget vill utskottet erinra om det särskilda investeringsstöd för källsorteringslokaler i flerbostadshus som beslutades (SFS 2004:1387). Stödet är tidsbegränsat och gäller för investeringar som påbörjades efter och avslutas . Stödet tillgodogörs fastighetsägaren genom kreditering på skattekonto som har upprättats enligt skattebetalningslagen (1997:483). Utskottet vill även hänvisa till redovisade slutbetänkande Får jag lov? Om planering och byggande (SOU 2005:77), där bl.a. frågan om krav på fastighetsägaren att inrätta källsorteringsutrymmen behandlas, och till den nya förordning (2005:220) om retursystem för plastflaskor och metallburkar som regeringen beslutade om . Genom förordningen kommer samtliga förpackningar med konsumtionsfärdig dryck av plast eller metall att ingå i retursystemet och inte bara PET- och aluminiumflaskor. Det blir förbjudet att sälja drycker i flaskor och burkar som man inte kan lämna tillbaka utan att få en pant eller premie, och den som säljer en flaska eller en burk som inte är märkt med en symbol som visar att den ingår i ett godkänt retursystem skall betala en miljösanktionsavgift. Förordningen träder i kraft . Sammanfattningsvis innebär det ovan anförda att syftet med motionerna 2003/04:MJ242 (mp) yrkande 4, 2003/04:MJ400 (kd) yrkandena 6, 10 och 11, 2004/05:MJ37 (m, fp, kd, c) yrkande 33, 2004/05:MJ205 (mp) yrkandena 1-3, 2004/05:MJ232 (s), 2004/05:MJ236 (s)yrkandena 1och 2, 2004/05:MJ265 (s), 2004/05:MJ440 (kd) yrkandena 1 och 3 samt 2004/05:MJ498 (kd) yrkande 39 får anses i allt väsentligt tillgodosett. Motionerna bör lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet Utskottet gör ingen annan bedömning än regeringen om utgångspunkterna för strategin och om strategins utformning. Med hänvisning till vad som anförs i propositionen, till utskottets tidigare uttalanden och till pågående arbete på områdena avstyrker utskottet motionsyrkanden (s, fp, kd) om lagstiftning om hushållsnära insamling av visst farligt avfall, om kommunernas monopol när det gäller hanteringen av farligt avfall, om det lokala samrådet mellan kommuner och producenter och om säkerhet vid tillståndsgivning för deponier. Jämför reservationerna 177 (kd), 178 (m, fp, kd, c) och 179 (fp). Enligt regeringens bedömning bör strategin utformas utifrån kretsloppsprincipen, vilket innebär att vad som utvinns ur naturen på ett uthålligt sätt skall kunna användas, återanvändas, återvinnas eller slutligt omhändertas med minsta möjliga resursförbrukning och utan att naturen skadas. Livscykelperspektivet bör genomsyra förslagen till åtgärder i strategin så att de åtgärder som föreslås så långt möjligt inte innebär en målkonflikt med andra mål. En central tanke med strategin är att utveckla och identifiera åtgärder som skapar synergieffekter mellan flera av miljökvalitetsmålen för att uppnå hushållning med resurserna och avgiftning av kretsloppet. Detta kräver enligt regeringen ökad samsyn hos berörda aktörer. Strategin för giftfria och resurssnåla kretslopp bör utgöra grunden för internationella arbete, både inom EU och på global nivå avseende begränsning, användning och omhändertagande av kemikalier, produkter och avfall. Kostnaderna för dagens miljöproblem och resursanvändning måste enligt regeringen i större utsträckning identifieras så att en prissättning som avspeglar kostnaderna för varans miljöbelastning under hela dess livscykel blir möjlig. Vägledning och tillsyn anser regeringen avgörande både för att styra avfall till rätt behandling och för att säkerställa en hög nivå på miljöskyddet såväl vid produktion av varor och användning av produkter som vid omhändertagande av avfallet. Utöver dagens lagstiftning framhåller regeringen forskning och utveckling, information, offentlig upphandling och ekonomiska styrmedel som exempel på områden där det bör undersökas i vad mån ytterligare åtgärder kan utvecklas inom strategin. bör som ansvarig myndighet få i uppdrag att använda sig av dessa utgångspunkter i arbetet med att vidareutveckla strategin och föreslå ytterligare åtgärder i samråd med berörda myndigheter och andra aktörer. Enligt motion 2003/04:MJ400 (kd) bör regeringen återkomma med förslag till lagstiftning i syfte att underlätta hushållsnära insamling av batterier och annat farligt avfall. Den danska modellen med batteriholkar i anslutning till hushållen bör testas i (yrkande 9). I motion 2004/05:MJ369 (fp) begärs att kommunernas monopol när det gäller avfallshantering för farligt avfall avskaffas. Motionärerna finner den kraftiga variationen i kommunernas insatser inom insamlingen av farligt avfall från hushållen mycket oroande. Bl.a. bör mätbara miljömål sättas upp för hur stor andel av hushållens farliga avfall som skall omhändertas, och länsstyrelserna bör få ett tydligt uppdrag att följa upp kommunernas arbete med hanteringen av farligt avfall. Regeringen bör återkomma till med en uppföljning av åtgärdernas effekt (yrkande 38). Regeringen bör även återkomma med en avrapportering om det lokala samrådet mellan producenter och kommuner. uppdrag att ta fram en vägledning för vad som skall ingå i det lokala samrådet mellan producenter och kommuner kring insamlingsverksamheten bör verkställas, och regeringen bör återkomma med en avrapportering om detta arbete (yrkande 39). Enligt motion 2004/05:MJ445 (s) bör kommunerna inte avkrävas säkerhet vid tillståndsgivning för deponianläggningar. Kommunerna är en ekonomiskt säker verksamhetsutövare, varför det saknas skäl att belasta dem med onödiga kostnader för säkerheten. Inledningsvis vill utskottet erinra om sina uttalanden i samband med regeringens proposition om ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp (prop. 2002/03:117, bet. 2003/04:MJU4, rskr. 2003/04:17). Utskottet instämde då i de principer för avfallsarbetet som regeringen hade antagit, dvs. ett starkt konsumentperspektiv som framför allt innebär att det skall bli enklare för hushållen att sortera och lämna sitt avfall. En högre servicenivå till allmänheten är enligt såväl regeringen som utskottet det bästa sättet att öka människors vilja att delta i systemet och på så sätt även öka andelen avfall som återvinns. Tillgänglighet och tydlighet framhölls som viktigt liksom information om syftet med och nyttan av hushållens deltagande. Det betonades som angeläget att de olika systemen för insamling av avfall från hushållen samordnas i större utsträckning, dvs. tillgängligheten och servicenivån bör utvecklas och samordnas avseende insamlingen av förpackningar, returpapper, farligt avfall, batterier, grovsopor och annat hushållsavfall. I likhet med regeringen ansåg utskottet att det behövs en förbättring av insamlingen och omhändertagandet av det farliga avfallet från hushållen. I propositionen aviserade regeringen en ändring i avfallsförordningen som klargör kommunens ansvar att samla in hushållens farliga avfall samt hushållens ansvar att sortera detta avfall enligt kommunens anvisningar, och regeringen framhöll att servicen till hushållen måste vara så bra att allmänheten på ett enkelt sätt kan delta i systemet. Utskottet instämde i att det är viktigt att tillgängligheten till insamlingssystemen förbättras och lyfte fram insamlingen av glödlampor och lysrör som ett viktigt område vars tillgänglighet och servicenivå bör öka. Även förbättrad information till hushållen om vad som är farligt avfall och hur det bör hanteras framhölls som viktig. I den nu aktuella propositionen aviserar regeringen en översyn av dagens ekonomiska styrmedel för att främja miljöpolitiken. Enligt regeringen bör en sådan översyn även innehålla en analys av behovet av ytterligare åtgärder för att främja ett giftfritt och resurssnålt kretslopp. I underlag från om ekonomiska styrmedel, rapporten 4 om utformningen av en fortsatt grön skatteväxling (dnr M2004/1896/Hm), föreslår verket bl.a. en översyn av möjligheten att införa ekonomiska styrmedel på särskilt giftiga ämnen för att minska användningen eller uppnå en utfasning av sådana ämnen. Utskottet delar regeringens uppfattning att en sådan översyn bör göras och att den bör ingå i den övergripande utredningen. I likhet med regeringen anser utskottet också att det kan finnas anledning att i det sammanhanget ytterligare undersöka möjligheten att använda sig av olika pantsystem för att exempelvis öka insamlingsgraden av sådana avfallsslag, t.ex. farligt avfall, som innebär miljörisker vid ett felaktigt omhändertagande.Utskottetvill även hänvisa till styrelses redogörelse angående tillsynen av miljögifter vid avfallsförbränning (2004/05:RRS24) som behandlas längre fram i detta betänkande och till det särskilda investeringsstöd för källsorteringslokaler i flerbostadshus som beslutades (SFS 2004:1387). I sammanhanget vill utskottet erinra om att en ny förordning (2005:209) om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter trädde i kraft . Förordningen grundar sig på ett EG-direktiv (2002/96/EG) som drivit på för att få fram. Enligt förordningen får i uppdrag att upprätta ett register dit alla producenter skall anmäla sig. I registret samlas uppgifter om mängden produkter som säljs i och hur stor del som samlas in, återanvänds eller återvinns. På så vis kan tillsynen över att företagen tar sitt ansvar förbättras. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2003/04:MJ400 (kd) yrkande 9 och 2004/05:MJ369 (fp) yrkande 38 i den mån de inte kan anses tillgodosedda. I propositionen redogör regeringen för det breda arbete för att uppnå ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp som bedrivs på olika sätt och hos en rad olika aktörer. Av propositionen framgår att konstaterar att ansvarsfördelningen mellan olika aktörer ofta är tydlig medan samordningen mellan aktörer och processer inte alltid är lika utvecklad. En utveckling av strategin behöver handla om vidareutveckling och användning av styrmedel och om vilka aktörer som behöver engageras för att förändringar skall komma till stånd. I likhet med regeringen anser utskottet att som ansvarig myndighet för strategin har en viktig uppgift i detta arbete. Som regeringen anför är ökad samsyn mellan aktörer och processer nödvändig för att ge en bättre effektivitet i arbetet mot målet. Det är fråga om berörda aktörer inom näringslivet, konsumenterna och de regionala och lokala myndigheterna, men också om andra sektorer och sektorsmyndigheter. Utskottet vill även erinra om sina uttalanden i betänkandet Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp (bet. 2003/04:MJU4) där utskottet till fullo instämde i regeringens uttalade ambition att framhäva konsumenternas behov av enklare sorteringssystem med förbättrad service. Enligt utskottets uppfattning var regeringens avsikt att inom inrätta ett råd för avfallsfrågor ett mycket viktigt steg i det fortsatta arbetet. Utskottet framhöll att syftet med rådet inte är att skapa en ny myndighet utan att inrätta en organisation för att samordna arbetet på avfallsområdet och tillsammans med aktörer inom området verka för ett för samhället effektivt och för konsumenter enkelt omhändertagande av avfall. I likhet med regeringen ansåg utskottet att rådet bör ha en rådgivande roll och bistå i genomförandet av avfallspolitiken och bestå av företrädare för centrala aktörer inom avfallsområdet samt representanter för övrigt näringsliv, konsumenter och frivilligorganisationer. Den av regeringen presenterade inriktningen kunde enligt utskottets mening innebära ett viktigt steg i främjandet av konsumentperspektivet, och utskottet framhöll vikten av att regeringen återkommer till med en avrapportering av detta arbete. Det anförda innebär att utskottet finner syftet med motion 2004/05:MJ369 (fp) yrkande 39 i väsentliga delar tillgodosett utan någon vidare åtgärd. Med anledning av motion 2004/05:MJ445 (s) vill utskottet erinra om att avgav sitt slutbetänkande (SOU 2005:59). Betänkandet bereds i . Därmed bör motionen lämnas utan ytterligare åtgärd från sida. Utskottets förslag i korthet Utskottet, som gör samma bedömning som regeringen när det gäller de strategiska åtgärdsområdena, avstyrker med hänvisning till propositionen ett motionsyrkande (mp) om att vissa lädervaror skall klassas som miljöfarligt avfall. Jämför reservation 180 (mp). Enligt regeringens bedömning bör strategin för giftfria och resurssnåla kretslopp inriktas på tre åtgärdsområden, nämligen giftfri och resurssnål produktion, giftfri och resurssnål konsumtion av produkter samt giftfritt och resurssnålt omhändertagande av avfall. I motion 2003/04:MJ279 (mp) krävs att uttjänta lädervaror som är garvade enligt krommetoden klassas som miljöfarligt avfall (yrkande 1). I propositionen redogör regeringen för uppdrag att presentera hur strategin för giftfria och resurssnåla kretslopp kan utvecklas. Regeringen anser att detta arbete måste fortgå och anför att i sitt arbete har identifierat ett antal frågor som är intressanta att utveckla vidare, t.ex. offentlig upphandling och miljöledningssystem, ökad samverkan mellan aktörer, förbättrat informationsflöde längs produktkedjan, ökad användning av ekonomiska styrmedel, ökad forskning och förbättrad materialflödesstatistik. Som framgår av propositionen omfattar strategin för giftfria och resurssnåla kretslopp framför allt användningen av kemikalier samt strömmarna av material och produkter under hela deras livscykel. Mot bakgrund av detta är det naturligt att inrikta arbetet på tre åtgärdsområden. Dessa områden är giftfri och resurssnål produktion, giftfri och resurssnål konsumtion av produkter och giftfritt och resurssnålt omhändertagande av avfall. Utskottet gör samma bedömning som regeringen och avstyrker motion 2003/04:MJ279 (mp) yrkande 1 i den mån motionsyrkandet inte kan anses tillgodosett. Giftfri och resurssnål produktion Utskottets förslag i korthet Med hänvisning till propositionen avstyrker utskottet ett motionsyrkande (mp) om substitutionsprincipens tillämpning på kemikalier vid lädertillverkning. Jämför reservation 181 (mp). Regeringen anser att en giftfri och resurssnål produktion behövs främst för att bidra till att miljökvalitetsmålen och delmålen under Giftfri miljö, Säker strålmiljö och God bebyggd miljö uppnås. Det handlar främst om att i produktionsfasen begränsa användningen av farliga kemiska ämnen och att minimera användningen av material generellt för att på det sättet bidra till att begränsa mängden och farligheten i det avfall som uppstår. Producenterna har således en viktig roll när det gäller att se till att varor och produkter kretsloppsanpassas. Enligt motion 2003/04:MJ279 (mp) bör substitutionsprincipen gälla för användningen av kemikalier vid lädertillverkning (yrkande 3). Förslaget till Reach innebär bl.a. att nya och redan existerande ämnen omfattas av samma system för registrering, bedömning och godkännande av kemikalier. Av propositionen framgår att även driver frågan att principer om att kontinuerligt byta ut farliga ämnen och tillämpningen av försiktighetsprincipen vid riskbedömningar skall bli allmänt rådande. Dessa åtgärder är också centrala i den svenska kemikaliepolitiken. Ansvaret för att ta fram kunskap om ämnens egenskaper läggs på industrin. Denna information skall registreras i ett gemensamt register för EU. Utskottet har tidigare i betänkandet utförligt redogjort för det pågående arbetet med Reach och, som utskottet där har anfört, kommer förhandlingarna om förslaget troligen att pågå fram , och lagstiftningen beräknas träda i kraft tidigast . Därefter torde uppföljande arbete med tekniska vägledningsdokument m.m. pågå . Med det anförda finner utskottet att syftet med motion 2003/04:MJ279 (mp) yrkande 3 i väsentliga delar får anses tillgodosett utan någon ytterligare åtgärd från sida. Identifiera och åtgärda källorna till miljögifter Utskottets förslag i korthet Utskottet hänvisar till vad som anförs i propositionen och avstyrker därmed ett motionsyrkande (c) om ett åtgärdsprogram i EU för minskade dioxinutsläpp. Jämför reservation 182 (v, mp). Källorna till de gifter som påverkar ekosystemen och motiverar kostråd för fisk bör enligt regeringen identifieras och så långt möjligt åtgärdas. Detta bör ske genom förstärkt samarbete med berörda stater, Helcom och kommissionen och omfatta både konkreta åtgärder och kunskapsuppbyggnad. Vidare bör en nationell handlingsplan utformas för att minska den samlade belastningen på och från av PCB, dioxiner och furaner samt andra särskilt angelägna ämnen. I motion 2003/04:MJ334 (c) framhålls att inom EU bör ta initiativ till ett brett åtgärdsprogram för minskning av dioxinutsläppen och därmed minskad risk för dioxin i maten (yrkande 13). Beträffande motion 2005/06:MJ278 (v) yrkande 2 se bilaga 1. Utskottet delar regeringens uppfattning att källorna till de gifter som påverkar ekosystemen och motiverar kostråd gällande fisk måste identifieras och så långt möjligt åtgärdas. Som regeringen anför bör detta ske genom förstärkt samarbete med berörda stater, Helcom och kommissionen och omfatta både konkreta åtgärder och kunskapsuppbyggnad. Vidare bör en nationell handlingsplan utformas för att minska den samlade belastningen på och från av PCB, dioxiner och furaner samt andra särskilt angelägna ämnen. I propositionen redogör regeringen för det arbete som pågår inom EU med att ta fram tematiska strategier, om hållbar resursanvändning och om förebyggande och återvinning av avfall. Av propositionen framgår att i detta arbete verkar för att strategierna utarbetas så att de samordnas med den etablerade avfallsstrategin inom EU samt i linje med strategin för en integrerad produktpolitik.