bet · GT01SoU6 · 2005-12-08 00:00:00 — Vi anser vidare att bör få i uppdrag att se över möjligheten att utveckla ett vårddokument som underlättar och förbättrar vården för svårt psykiskt sjuka patienter. I detta dokument kan det anges vilka mediciner som fungerar väl, hur patienten vill bli bemött i en akut situation då han eller hon saknar förmåga att uttrycka sin vilja, vilka som skall kontaktas osv. Även för närstående till psykiskt sjuka är behovet av stöd, kunskap och avlastning stort. bör ges i uppdrag att göra en översyn av vilket stöd som finns för anhöriga och närstående till psykiskt sjuka och funktionshindrade samt redovisa vilket stöd som saknas och därför behöver utvecklas. Av tradition fokuseras det inom vården mest på den medicinska disciplinen medan omvårdnaden åsidosätts. Det förhållandet avspeglar såväl klass- som könsperspektiv. Vi menar att det finns goda skäl för regeringens psykiatrisamordnare att också fokusera på behovet av att utveckla den psykiatriska omvårdnaden. Många människor med psykisk ohälsa drabbas av fysiska sjukdomar som hjärt- och kärlsjukdomar och diabetes, vilka sällan följs upp och ofta förvärras på grund av oförmåga att upprätthålla goda kostvanor m.m. Dagens brist på psykiatriker har lett till en ökad omfattning av tillfälliga vikarier, stafettläkare eller läkare som ännu inte har specialistkompetens. Den patientansvariga läkaren, s.k. , är därför ofta den person som känner patienten minst och/eller har minst kompetens inom området psykiatri. Vi anser därför att bör få i uppdrag att överväga om andra yrkesgrupper, såsom psykologer, skall kunna få samma ansvar och befogenheter som patientansvariga läkare. Sammanfattningsvis anser vi att det behövs en nationell handlingsplan för psykiatrin. Planen bör omfatta verksamhet inom såväl landsting som kommuner samt även barn- och ungdomspsykiatrin. Inte minst mot bakgrund av om hur kommunerna levt upp till psykiatrireformens intentioner finns det starka skäl för en sådan plan. En nationell handlingsplan skulle enligt vår mening innebära en möjlighet att strukturerat driva psykiatrin framåt och skapa en samling kring gemensamma mål. Enligt vår mening har Nationella psykiatrisamordningen inte som funktion tagit ett helhetsgrepp på psykiatrin och än mindre kunnat påverka utvecklingen. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Den psykiatriska vårdens organisation, finansiering, arbetsmetoder m.m., punkt 1 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2004/05:So394 yrkande 24 i denna del och avslår motionerna 2004/05:Ju352 yrkande 3, 2004/05:Ju427 yrkande 3, 2004/05:So252, 2004/05:So379, 2004/05:So410 yrkandena 4, 11, 16, 20, 24, 26 och 28, 2004/05:So430 yrkandena 5 och 7, 2004/05:So595 yrkandena 1 och 3, 2004/05:So640 yrkandena 1, 2 och 10, 2005/06:So343 yrkandena 1 och 2, 2005/06:So378, 2005/06:So432 yrkandena 17 och 20, 2005/06:So548 yrkandena 5 och 7, 2005/06:So561, 2005/06:So606 yrkandena 3, 11, 14, 17, 20, 22 och 24, 2005/06:So646 yrkandena 1, 3-6 och 9, 2005/06:So662 yrkandena 1, 2 och 10 samt 2005/06:So691 yrkandena 2, 8 och 10. Ett drygt decennium efter den stora psykiatrireformen är det uppenbart att allt inte har gått som vi önskade. Enligt min mening måsteeffektiviteten inom psykiatrin öka, genom att göra uppdraget tydligare, ställa krav på resultat och följa upp hur det går. Vi behöver stimulera entreprenörskapet bättre även inom psykiatrin. Jag vill framhålla problemet med att personer som faktiskt vill ha och söker vård, bl.a. därför att de vet att de kan vara farliga för sin omgivning, inte ges den hjälp de behöver. Sparkrav och platsbrist kan ha bidragit till att psykiatrin i alltför hög grad dragits med i den somatiska vårdens strävan att förkorta vårdtiderna. Jag anser att det behövs en tydligare definition av begreppet utskrivningsklar för psykiatrin. Det största problemet för en välfungerande vård, omsorg och rehabilitering av psykiskt funktionshindrade och andra personer med psykisk ohälsa är de stora bristerna i samarbetet mellan psykiatrin, missbrukarvården, m.m. Efter utskrivning från slutenvård finns det ofta ett behov av uppföljning som inte tillgodoses. Ansvaret för detta åvilar men också psykiatrins öppenvård. Enligt min mening måste ansvarsfördelningen förtydligas på samma sätt som skett för äldrevårdens del. I övrigt anser jag att förebyggande insatser behöver öka, attnärheten och tillgängligheten till den psykiatriska vården måsteförbättras, att den enskilda människans ställning behöver stärkas och attsysselsättning i större utsträckning skallerbjudas psykiskt funktionshindrade. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Den psykiatriska vårdens organisation, finansiering, arbetsmetoder m.m., punkt 1 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:So691 yrkandena 2, 8 och 10 samt avslår motionerna 2004/05:Ju352 yrkande 3, 2004/05:Ju427 yrkande 3, 2004/05:So252, 2004/05:So379, 2004/05:So394 yrkande 24 i denna del, 2004/05:So410 yrkandena 4, 11, 16, 20, 24, 26 och 28, 2004/05:So430 yrkandena 5 och 7, 2004/05:So595 yrkandena 1 och 3, 2004/05:So640 yrkandena 1, 2 och 10, 2005/06:So343 yrkandena 1 och 2, 2005/06:So378, 2005/06:So432 yrkandena 17 och 20, 2005/06:So548 yrkandena 5 och 7, 2005/06:So561, 2005/06:So606 yrkandena 3, 11, 14, 17, 20, 22 och 24, 2005/06:So646 yrkandena 1, 3-6 och 9 samt 2005/06:So662 yrkandena 1, 2 och 10. konstaterar i en stor granskning, som är gjord tillsammans med länsstyrelserna, omfattande brister när det gäller kommunernas insatser för personer med psykiska funktionshinder. Granskningen visar tydligt att kommunerna inte klarar av att fånga upp de människor som behöver insatser. Jag anser det därför angeläget att kommunerna intensifierar sin kartläggande och uppsökande verksamhet. I detta arbete bör brukarorganisationerna utnyttjas i större utsträckning. För att brukarrörelsen på lång sikt och i stabila former skall kunna medverka och ha inflytande i kommunernas utveckling av insatser för psykiskt funktionshindrade är det viktigt att stödet till rörelsen utökas. En annan för mig viktig princip är att en tvist angående vilken huvudman som är ansvarig i ett visst fall inte får drabba den enskilde. Enligt min mening måste personen i fråga få hjälp av den enhet där hon eller han själv vill inleda behandlingen, och så får fördelningen av kostnader mellan huvudmännen ske i efterhand. Jag anser att regeringen bör utreda ett sådant system. har föreslagit att psykiskt störda lagöverträdare skall dömas till fängelse och ges rättspsykiatrisk vård under verkställigheten av straffet. Jag anser detta förslag orealistiskt. får intagna vid kriminalvårdsanstalter inte den vård de skulle behöva. Jag vill i stället framhålla vikten av att de rättspsykiatriska enheter som vi har fungerar så bra som möjligt. Rättspsykiatrin har hög kompetens som inte får monteras ned. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Second opinion, punkt 2 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So410 yrkande 2 och 2005/06:So330 yrkande 4. Bestämmelsen i 3 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) om rätten till förnyad medicinsk bedömning uppfattas som otydlig, speciellt när det gäller begreppet "särskilt allvarlig sjukdom". Vi anser att rätten till förnyad medicinsk bedömning bör ses över. Vid översynen bör det övervägas om schizofreni skall omfattas av denna rättighet. Sjukdomen kan vara dödlig samt är föremål för stora variationer vad gäller behandling. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Barn- och ungdomspsykiatrin, punkt 3 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So410 yrkande 13 och 2005/06:So606 yrkande 13 och avslår motionerna 2004/05:So502, 2004/05:Ub444 yrkande 4, 2005/06:So361, 2005/06:So691 yrkande 3 och 2005/06:So699 yrkandena 17-19 och 21. upplever alltfler barn och unga psykisk ohälsa. Vi anser det därför högst angeläget att barn- och ungdomspsykiatrin inte hamnar på efterkälken när psykiatrin skall utvecklas. bör därför få i uppdrag att se över hur barn- och ungdomspsykiatrin har utvecklats. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Barn- och ungdomspsykiatrin, punkt 3 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:So691 yrkande 3 och 2005/06:So699 yrkandena 17-19 och 21 samt avslår motionerna 2004/05:So410 yrkande 13, 2004/05:So502, 2004/05:Ub444 yrkande 4, 2005/06:So361 och 2005/06:So606 yrkande 13. Åldersgränsen mellan barn- och ungdomspsykiatrin och vuxenpsykiatrin är i allmänhet . Jag menar att denna gräns inte kan vara fast utan behöver vara flexibel , för att förhindra onödiga avbrott och förflyttningar i känsliga perioder. bör få i uppdrag att utveckla riktlinjer så att inga ungdomar faller mellan stolarna vid en sådan förändring av åldersgränsen. Det är viktigt att det finns tillgång till platser inom både öppenvård och slutenvård när det gäller den psykiatriska barn- och ungdomsvården. Att i ett läge av kris behöva vänta månader eller kanske år för att få hjälp är förödande för en människa som mår psykiskt dåligt. Jag vill att regeringen dels återkommer med förslag till hur man kan förkorta köerna till barn- och ungdomspsykiatrin, dels ser över möjligheten till en form av garanti som ger barn och ungdomar rätt att bli utredda inför eventuell behandling inom . Slutligen anser jag att det är dags att följa upp om de statliga satsningarna för att motverka psykisk ohälsa har använts på ett adekvat sätt och om väntetiderna har minskat till landets BUP-mottagningar. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Evidensbaserade behandlingsmetoder, punkt 4 (m, kd) av (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So595 yrkande 10, 2004/05:So640 yrkande 3 och 2005/06:So662 yrkande 3 och avslår motionerna 2004/05:So410 yrkandena 1 och 23 samt 2005/06:So606 yrkande 1. Vi vill framhålla vikten av att evidensbaserade behandlingar används även inom den psykiatriska vården. Det finns ingen anledning att ställa lägre krav på psykiatrin, vare sig det gäller medicinsk behandling eller psykologiska metoder. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Risk- och farlighetsbedömningar, punkt 5 (m, fp) av (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So490, 2004/05:So595 yrkande 8, 2005/06:So299, 2005/06:So432 yrkande 19 och 2005/06:So564 yrkandena 1 och 2. Patienter inom psykiatrin som kan misstänkas vara farliga för sig själva eller andra måste riskbedömas. Genom att därigenom kunna sätta in rätt åtgärder minskar risken att patienten skadar sig själv eller någon annan. Vi anser det angeläget att arbetet med att utveckla strukturerade riskbedömningsinstrument som bygger på vetenskap fortsätter. Det är också viktigt att öka kunskapen om vilka faktorer som är relaterade till risken att falla in i allvarlig brottslighet. är det på grund av sekretessbestämmelser inte tillåtet att vid utförandet av riskbedömningar använda sig av belastningsregistret. Sekretessfrågorna ställs på sin spets i fall som dessa och målkonflikterna är många och svåra. Enligt vår mening väger dock behovet av att kunna skydda medborgarna mot våldsverkare tyngst. bör därför kunna användas vid riskbedömningar inom allmänpsykiatrin. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Psykoterapi, punkt 6 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So410 yrkande 25 och 2005/06:So606 yrkande 21 och bifaller delvis motion 2005/06:So691 yrkandena 5 och 6. kan endast läkare och sjukgymnaster med psykoterapeutisk kompetens erbjuda terapi som ingår i hälso- och sjukvårdens högkostnadsskydd. Vi anser det märkligt att t.ex. psykologer och arbetsterapeuter med en motsvarande terapeutisk kompetens utesluts på grund av skillnader i grundutbildningen och inte i det som skall utföras. Systemet begränsar också möjligheten för patienten att få tillgång till psykoterapi. Vi anser att regeringen bör utreda möjligheten till en utvidgning så att även psykoterapeuter med annan grundutbildning än sjukgymnast- respektive läkarutbildning kan ingå i försäkringssystemet. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Utbildning och rekrytering av personal, punkt 7 (m, kd) av (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So595 yrkandena 11 och 12, 2004/05:So640 yrkande 8 och 2005/06:So662 yrkande 8 och avslår motionerna 2004/05:So410 yrkande 27, 2005/06:So595 och 2005/06:So606 yrkande 23. Undersökningar visar att stora andelar vårdpersonal som har dagligt ansvar för psykiskt sjuka saknar utbildning för detta. I många vårdverksamheter saknas tillgång till daglig sakkunnig handledning av psykiater och läkare. Innehållet i befintliga utbildningar utmärks enligt utvärderare av "1800-talstänkande", och det saknas evidensbaserad kurslitteratur för dessa personalgrupper. För oss står det fullständigt klart att det saknas en helhetsbild och ett samlat grepp när det gäller utbildning av all den personal som på olika sätt arbetar med psykiskt sjuka personer. Vi menar att regeringen bör ansvara för detta samlade grepp. Där skall ingå analys om aktuella utbildningar, deras innehåll och också förslag om utveckling av dem. Evidensbaserad psykiatrisk sjukdomslära bör ingå som en naturlig del. Behovet av kontinuerlig vidareutbildning för vissa personalgrupper bör också undersökas. För att skapa ett kunskapsvänligt klimat i vården bör det också finnas möjlighet för vårdpersonal att vidareutbilda sig, att tillgodoräkna sig pedagogiska meriter och forskningsmeriter och att kunna avsätta arbetstid för förkovran och forskning. För att klara personalförsörjningen är det också viktigt att göra särskilda satsningar för att locka fler nyutexaminerade läkare att välja specialiteten psykiatri. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Utbildning och rekrytering av personal, punkt 7 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So410 yrkande 27 och 2005/06:So606 yrkande 23 och avslår motionerna 2004/05:So595 yrkandena 11 och 12, 2004/05:So640 yrkande 8, 2005/06:So595 och 2005/06:So662 yrkande 8. Den rättspsykiatriska vården har varnat för att man kommer att hamna i en mycket besvärlig situation. Det saknas utbildade rättspsykiatriker i sådan omfattning att det kan bli svårigheter att utbilda nya, eftersom de som skall utbildas kommer att sakna handledare. Mot bakgrund av att fler dömda personer har psykisk sjukdom, att medelåldern är hög bland rättspsykiatrikerna samt att nya uppgifter kommer att åläggas dem, anser vi att förberedelser bör vidtas omgående så att fler studerande stimuleras till att välja rättspsykiatri som specialitet. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Tvång i den psykiatriska vården, punkt 9 (m, kd) av (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So256, 2004/05:So430 yrkande 8, 2004/05:So595 yrkandena 6 och 7, 2005/06:So548 yrkande 8 och 2005/06:So646 yrkande 12, bifaller delvis motionerna 2004/05:So394 yrkande 24 i denna del, 2004/05:So430 yrkandena 2-4 och 6, 2004/05:So499 i denna del, 2005/06:So303 i denna del, 2005/06:So432 yrkande 15, 2005/06:So543 och 2005/06:So548 yrkandena 2-4 och 6 samt avslår motionerna 2004/05:So214, 2004/05:So240 yrkande 1, 2004/05:So369, 2004/05:So508 yrkande 7, 2005/06:So216, 2005/06:So247 och 2005/06:So458. Vi anser att det är nödvändigt att göra en översyn av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT) och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV). Genom att återinföra möjligheten att försöksutskriva en patient till öppen vård kan en patient som återinsjuknar till följd av avbruten läkemedelsbehandling återintas innan vederbörande gått ned sig så djupt att dagens stränga kriterier för tvångsvård är uppfyllda. Även genom införande av någon form av mellantvång kan patienten åläggas krav på medicinering och kontrollbesök i öppenvården samt om livsföringen i övrigt. Därmed kan han eller hon få adekvat och nödvändig hjälp utan att behöva vårdas på avdelning. Ett annat alternativ som ger patienten ökade möjligheter att vistas utanför vårdinrättningen under kontrollerade former är att återinföra möjligheten att ge permission till vårdtidens slut. Vidare bör det övervägas hur patienter som är farliga till följd av en kombination av hjärnskador och missbruk och som inte uppfyller kriterierna för psykisk sjukdom enligt LPT skall kunna tvångsvårdas. Ofta vill varken , missbrukarvården eller psykiatrin ta ansvaret för denna grupp. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Tvång i den psykiatriska vården, punkt 9 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:So432 yrkande 15, bifaller delvis motionerna 2004/05:So394 yrkande 24 i denna del, 2004/05:So430 yrkande 8, 2004/05:So499 i denna del, 2004/05:So595 yrkandena 6 och 7, 2005/06:So303 i denna del, 2005/06:So543, 2005/06:So548 yrkande 8 och 2005/06:So646 yrkande 12 och avslår motionerna 2004/05:So214, 2004/05:So240 yrkande 1, 2004/05:So256, 2004/05:So369, 2004/05:So430 yrkandena 2-4 och 6, 2004/05:So508 yrkande 7, 2005/06:So216, 2005/06:So247, 2005/06:So458 och 2005/06:So548 yrkandena 2-4 och 6. I betänkandet Rättssäkerhet, vårdbehov och samhällsskydd vid psykiatrisk tvångsvård (SOU 1998:32) föreslogs möjligheter till öppen vård med särskilda villkor. Förslaget innebär att en tvångsvårdad patient som bedöms lida av en allvarlig psykisk störning, men som kan få sitt vårdbehov tillgodosett utan att vara inlagd på vårdinrättning, kan vårdas i öppen vård med vissa förhållningsorder. Dessa kan gälla vård och behandling, boende, sysselsättning, förbud mot att använda berusningsmedel m.m. Beslut om öppen vård med särskilda villkor skall fattas av domstol. Vi anser att regeringen bör återkomma till med förslag om öppen vård med särskilda villkor i enlighet med vad som anförts. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Tvång i den psykiatriska vården, punkt 9 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2004/05:So394 yrkande 24 i denna del, bifaller delvis motionerna 2004/05:So430 yrkande 8, 2004/05:So499 i denna del, 2004/05:So595 yrkandena 6 och 7, 2005/06:So303 i denna del, 2005/06:So432 yrkande 15, 2005/06:So543, 2005/06:So548 yrkande 8 och 2005/06:So646 yrkande 12 och avslår motionerna 2004/05:So214, 2004/05:So240 yrkande 1, 2004/05:So256, 2004/05:So369, 2004/05:So430 yrkandena 2-4 och 6, 2004/05:So508 yrkande 7, 2005/06:So216, 2005/06:So247, 2005/06:So458 och 2005/06:So548 yrkandena 2-4 och 6. Jag anser att det behöver göras en översyn av lagstiftningen när det gäller tvångsvård av psykiskt sjuka. Enligt nuvarande lagstiftning finns vissa möjligheter att villkora patientens frihet mot att hon eller han följer en behandlingsplan, t.ex. vad gäller medicinering under permission. Enligt min mening bör dock fler möjligheter till s.k. mellantvång för psykiskt funktionshindrade eller personer som är utskrivna från rättspsykiatrisk vård införas. Ytterligare förtydliganden i lagstiftningen kan krävas. Vid bedömningen av om tvångsomhändertagande är motiverat fästs stor vikt vid om personen i fråga är en fara för sig själv. Däremot ställs högre krav om personen skall tvångsvårdas på grund av att han eller hon är en fara för andra. Enligt min uppfattning bör tvångsvård och mellantvång kunna tillämpas i fler fall där personen också bedöms vara en fara för sina anhöriga eller för allmänheten. Att tillgodose detta behov bör vara en utgångspunkt vid en översyn av lagstiftningen. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Regler för vårdintyg, punkt 10 (kd) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:So662 yrkande 6. När en specialistläkare utfärdar ett s.k. vårdintyg innebär det att patienten i fråga bedöms vara i sådant skick att slutenvård är nödvändig. Utvecklingen har inneburit att slutenvården ibland gör en annan bedömning och patienten blir utan nödvändig hjälp. Anledningen till att vårdintyget ignoreras är främst bristen på vårdplatser som gör att patienter med de allra största behoven får företräde. Jag anser att reglerna för vårdintyg bör ses över. En rimlig ordning bör vara att om vårdintyg utfärdas skall patienten observeras under innan institutionsvården kan avslutas. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Stödpersoner, punkt 11 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So410 yrkande 19 och 2005/06:So606 yrkande 16. Den som vårdas enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård kan få en stödperson tilldelad sig. Denna stödperson är en fristående vanlig medborgare som kan utgöra ett ideellt stöd som tvångsvården pågår. Det saknas kunskap och erfarenhetsinsamling om hur dessa stödpersoners funktion fallit ut. Vi anser att det vore värdefullt med en sådan kunskap för att verksamheten skall kunna utvecklas. Därför bör regeringen ge i uppdrag att utvärdera stödpersonsverksamheten för tvångsvårdade inom psykiatrin. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Kroppsvisitation, punkt 12 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:So595 yrkande 4 i denna del och 2005/06:So646 yrkande 13 i denna del. Vi anser att det finns för dåliga möjligheter att göra insatser hos patienter som är dömda till rättspsykiatrisk vård vid exempelvis misstanke om drogmissbruk. Personalen har viss rätt att exempelvis göra fysisk visitation efter en permission eller ett besök, men dessa möjligheter är enligt vår mening inte tillräckliga. Enligt vår mening bör regeringen återkomma med förslag i enlighet med vad som anförts. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna.