bet · GS01NU16 · 2005-06-02 00:00:00 — Eftersom många företagare blir aktiva inomden bransch de tidigare verkat i är den offentliga sektorns anställda att betrata som en grupp intressanta potentiella företagare, anser motionärerna. Deredovisar, med hänvisning till en rapport (, C., Kvinnors företagan-de, 2004), att hälften av kvinnor arbetar inomoffentlig sektor, medan av nuvarande kvinnliga företagare har enyrkesbakgrund i offentlig sektor. Svårigheterna som möter entreprenörerinom välfärdssektorn är välkända, påpekar motionärerna och menar att vård-företag lever under osäkra förhållanden och tar större risker än andra företa-gare, t.ex. vad gäller förutsättningarna för att utveckla ett företag långsiktiI motion 2004/05:N308 (m, fp, kd, c), med rubriken ochtillväxtskapande åtgärder, begärs ett tillkännagivande om behovet av konkur-rensutsättning av offentligt utförd produktion. Utrymmet för konkurrensut-sättning av offentlig sektors produktion i är stort, påstår mo-tionärerna men konstaterar att trots många entreprenörer drivs nästan allproduktion av offentliga tjänster i offentlig regi. I många fall beror detta pålagstiftning som hindrar alternativ. Kommuner och landsting har ansvaretgentemot brukaren och skattebetalarna, vilket betyder att kommun- och lands-tingsföreträdarna i första hand bör inrikta sig på att genom ett professionelltupphandlings- och inköpsförfarande säkerställa att tjänsten erhålls till bästakvalitet och pris, menar motionärerna och anser att följande fördelar därmedskulle uppnås: Priserna blir lägre och kvaliteten blir högre, leveranskapacite-ten följer behovsförändringarna bättre, beslutsorganisationen plattas ut, kund-och leverantörsrollerna blir tydligare, upphandlingskompetensen ökar samtvalfriheten ökar.Vissa kompletterande uppgifterUppgifter rörande förslagen i motion 2004/05:N22 (kd)I motion 2004/05:N22 (kd) förordas, som tidigare redovisats, bl.a. att deundantag som föreslås i propositionen avseende öppen och separat redovis-ning skall vara mer restriktiva. Redovisningsskyldighet föreslås i motionenomfatta även företag som tillhandahåller tjänster som inte i nämnvärd omfatt-ning kan påverka handeln med andra EES-länder och även företag med ennettoomsättning som för vart och ett av harunderstigit men inte 100 000 euro.I propositionen behandlas frågan om huruvida transparensdirektivets un-dantagsmöjligheter skall utnyttjas i ett särskilt avsnitt (s. 51). Där sägs atttransparensdirektivet anses utgöra ett s.k. minimidirektiv, vilket innebär attdirektivet kan tillämpas i fler fall än vad föreskrifterna kräver. Det är såledmöjligt att helt eller delvis avstå från att införa undantagen. En sådan genereutvidgning bör dock, enligt regeringen, göras endast om det kan konstaterasatt informationen har betydelse för svenska intressen, i första hand tillämp-ningen av svenska regler av konkurrensrättsligt slag. Den information somskall framgå av den separata redovisningen skulle åtminstone i vissa fallkunna ha betydelse för tillämpningen av 19 § konkurrenslagen om missbrukav dominerande ställning.En redovisningsmässig uppdelning av konkurrensskyddad affärsverksam-het och annan affärsverksamhet skulle även kunna vara av betydelse för till-lämpningen av bestämmelser som i ett annat sammanhang föreslagits bliinförda i konkurrenslagen, sägs det i propositionen. Förslaget syftar till attförhindra vissa slag av konkurrenshämmande förfaranden när det offentligabedriver affärsverksamhet genom införande av en s.k. konfliktlösningsregel ikonkurrenslagen (se vidare i det följande). Detta förslag bereds för närvaran-de i Regeringskansliet.Allmänheten kan naturligtvis ha ett intresse av att veta om t.ex. vinster imonopolverksamhet i själva verket använts för att subventionera produktereller tjänster i annan affärsverksamhet, sägs det vidare i propositionen. Närdet gäller statliga myndigheter under regeringen, affärsverk och statliga bolagkan regeringen genom individuella lösningar se till att fler företag än vaddirektivet kräver upprättar separata redovisningar och att upprättade redovis-ningar offentliggörs som en bilaga till årsredovisningen eller som en särskildrapport. När det gäller affärsverksamheter inom kommuner och landsting kandet också på frivillig väg ordnas så att en separat redovisning av konkurrens-skyddad affärsverksamhet och annan affärsverksamhet görs i fler fall än vaddirektivet kräver samt offentliggörs inom ramen för kommungemensamtsamarbete. redovisar kommuner och landsting liknande slagav ekonomiska uppgifter för olika delar av sin verksamhet - en informationsom rapporteras till SCB.Regeringen anför att det på det beredningsunderlag som föreligger ärmycket svårt att överblicka vad det skulle innebära, bl.a. i administrativ bör-da, för berörda aktörer och för tillsynsorganen om direktivet genomfördes iSverige utan användning av undantagsmöjligheterna. Detta gäller framför alltbeträffande det s.k. storleksundantaget och särskilt, vilket enligt regeringensmening får anses lämpligast, om samma regler skall gälla avseende öppenrespektive separat redovisning. En särskild fråga i detta sammanhang är omsamhandelsundantaget kan förväntas få någon självständig betydelse vidsidan av storleksundantaget. När det gäller det förstnämnda undantaget görregeringen bedömningen att det inte kan uteslutas att omständigheterna i detenskilda fallet kan vara sådana att detta undantag får relevans även om detaktuella företagets omsättning överstiger 40 miljoner euro.Regeringen säger avslutningsvis att frågan om ett utvidgat tillämpnings-område kan övervägas på nytt när erfarenheter vunnits av den praktiska till-lämpningen.När det gäller yrkandet (5) i motion 2004/05:N22 (kd) om att 4 § i den fö-reslagna lagen om insyn i vissa finansiella förbindelser skall innehålla ettstadgande att den separata redovisningen skall tas in i årsredovisningen ellermotsvarande kan noteras att denna fråga behandlas i propositionen i avsnittetom revision (s. 68). Där sägs bl.a. att några remissinstanser har föreslagit atden öppna och separata redovisningen skall tas in i företagets årsredovisningeller motsvarande så att informationen blir offentlig. Regeringen noterar atttransparensdirektivet tar till utgångspunkt att redovisningarna bör vara sekre-tessbelagda, eftersom de berörda företagen är verksamma på konkurrens-marknader. En ökad transparens kan leda till ett ökat konkurrenstryck. Bero-ende bl.a. på vilken information det är fråga om kan emellertid även det mot-satta vara fallet. Det saknas beredningsunderlag för att bedöma vad det skulleinnebära för berörda företags konkurrenssituation om informationen i enöppen eller separat redovisning togs in i årsredovisningen. Vidare menarregeringen att denna fråga har tydliga beröringspunkter med de förslag somOffentlighets- och sekretesskommittén lämnat i sitt slutbetänkande Insyn ochsekretess - i statliga företag - i internationellt samarbete (SOU 2004:75). Denfortsatta beredningen av de förslagen bör inte föregripas. Med hänvisning tilldet anförda anser regeringen att det inte nu bör införas regler av det aktuellaslaget.Tidigare riksdagsbehandlingRiksdagen avslog motionsyrkanden som tog upp olika aspekter avkonkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor (bet. 2003/04:NU13). Sammantaget ansåg utskottet att regeringens arbete på området styrsav en klar vilja att uppnå och upprätthålla konkurrensneutralitet mellan of-fentlig och privat verksamhet. Utskottet förutsatte att arbetet ges hög prioritoch att regeringen återkommer till i frågan. I en reservation (m, fp,kd, c) efterlystes åtgärder från regeringens sida senast under riksmötet2004/05 för att reda upp konkurrenssituationen mellan offentlig och privatsektor.Olika lagar reglerar de offentliga aktörernas agerande när det offentligauppträder som antingen köpare eller säljare - främst lagen (1992:1558) omoffentlig upphandling, lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt bete-ende avseende offentlig upphandling, kommunallagen (1991:900) och kon-kurrenslagen (1993:20). Ansvaret för dessa lagar ligger på tre olika utskott,nämligen finans-, konstitutions- och näringsutskotten.Konfliktlösningsregel m.m.Regeringen tillsatte ett råd för konkurrens på lika villkor mellanoffentlig och privat sektor (). Rådet, som bestod av represen-tanter från såväl offentlig som privat sektor, hade två huvudsakliga uppgifter.Den första innebar att rådet skulle belysa enskilda fall och försöka undanröjakonkurrenskonflikter genom dialog och kontakter mellan berörda parter.Rådets andra uppgift var att försöka åstadkomma en samsyn mellan företräda-re för offentlig och privat sektor om hur de långsiktiga spelreglerna på områ-det bäst skall formuleras. redovisade sina samlade erfaren-heter och de resultat som uppnåtts i betänkandet Konkurrens på lika villkormellan offentlig och privat sektor (SOU 2000:117). De problem som rådetredovisade uppstår främst när privata och offentliga aktörer möts på sammamarknad, dvs. när det allmänna bedriver säljverksamhet som är konkurrensut-satt. Enligt rådet har verksamheter där privata och offentliga aktörer konkur-rerar med varandra ökat påtagligt . Rådet ansåg att problemenkan lösas antingen genom att den offentliga sektorn drar sig tillbaka ellergenom att konkurrensförutsättningarna görs så lika som möjligt. I fråga omlagreglering anfördes att parterna i rådet i grunden hade olika uppfattning ombehovet av lagändringar. Det bedömdes därför inte vara möjligt att finnalösningar som fullt ut tillgodoser alla krav och önskemål som framförts. Rådetenades dock om att i betänkandet presentera ett sätt att åstadkomma merkonkurrensneutrala villkor, nämligen att i konkurrenslagen införa en bestäm-melse som tar sikte på att korrigera konkurrenssnedvridande beteenden frånoffentliga aktörer. Rådets rekommendation var en missbruksbestämmelse därde offentliga aktörerna i händelse av lagöverträdelse inte drabbas av ekono-miska sanktioner för redan inträffat agerande, utan enbart vitesbelopp om denberörda aktören inte rättar sig efter ett beslut. Rådet ansåg att möjligheten fen enskild att föra en skadeståndstalan i sådana sammanhang bör utredas.Enligt rådet kan vidare många av de identifierade konkurrensproblemen lösaspå lokal nivå.Rådet hade ursprungligen en begränsad verksamhetstid , t.o.m. år2000, men fick förlängning i olika omgångar. /04 upphör-de rådets verksamhet. fick inför upphö-rande, i sitt regleringsbrev för , i uppdrag att i avvaktan på eventuellnya lagregler särskilt följa de frågor som rör konkurrens på lika villkor mellaprivat och offentlig verksamhet som beretts inom ramen för Konkurrensrådetsverksamhet fram till . I detta ligger bl.a. att verket skalfölja utvecklingen på marknaden samt uppmärksamma eventuella nya kon-kurrenskonflikter i ljuset av det befintliga konkurrensrättsliga regelverket.Med utgångspunkt i betänkande har en departements-promemoria utarbetats, Konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privatsektor (Ds 2001:17). I promemorian har lämnats förslag om att en s.k. kon-fliktlösningsregel skall införas i konkurrenslagen. Enligt förslaget skall för-bud i enskilda fall kunna meddelas mot offentlig konkurrenshämmande verk-samhet som bedöms vara skadlig från allmän synpunkt. Sådana förbud skallmeddelas av , på talan av , och föreslåskunna förenas med vite. Promemorian innehöll även förslag om att skulle knytas till . Vidare föreslogs att skall förstärkas med en expert som har särskilda insikter i denberörda offentliga verksamheten. Såväl betänkandet som departementspro-memorian har remissbehandlats.Regeringen uttalade i proposition 2001/02:167 om ändringar ikonkurrenslagen för effektivare kartellbekämpning, m.m. att en lagregleringav konkurrensproblem mellan offentlig och privat näringsverksamhet, somytterst innebär prövning i domstol, bör grundas på bredast möjliga uppslut-ning från berörda aktörer. Regeringen redovisade att beredningen av lagför-slaget skulle fortsätta, med inriktningen att ett förslag till lagregel som haruppslutning från både offentlig och privat sektor skulle kunna presenteras föreutgången av . noterade utskottet i betänkande 2002/03:NU10 om vissa konkurrenspolitiska frågor att enligt uppgift från Näringsde-partementet pågick beredningsarbetet, då med inriktning på att ett förslag tilllagregel skulle kunna presenteras i en lagrådsremiss . Våren2004, då frågan behandlades på nytt, noterade utskottet åter - i betänkande2003/04:NU13 - att frågan bereddes inom Regeringskansliet.I den nu aktuella propositionen sägs (s. 52) beträffande den tidigare nämn-da departementspromemorian att förslaget om en konfliktlösningsregel förnärvarande bereds i Regeringskansliet.Näringsminister besvarade en fråga (fr.2004/05:845) av () om vilka åtgärder han avser att vidtaför att motverka att kommuner bedriver näringsverksamhet som på ett osuntsätt konkurrerar med det privata näringslivet. I sitt svar noterade näringsmi-nistern att kommuner enligt kommunallagen och andra lagar har rätt att undervissa förutsättningar bedriva näringsverksamhet. Det kan vara för att syssel-sätta handikappade eller för att sysselsätta arbetslösa ungdomar. Det kanockså vara frågan om åtgärder på turistområdet. Han sade sig vara medvetenom att det föreligger olika problem då offentliga aktörer bedriver konkurrens-utsatt verksamhet och att problemen förefaller vara särskilt kännbara försmåföretagare som bedriver verksamhet inom de sektorer där offentliga aktö-rer också agerar.Enligt näringsministerns mening är det viktigt att offentliga aktörer aktivtarbetar för att minska konfliktytorna i förhållande till privata aktörer genomatt göra konsekvensanalyser innan de startar näringsverksamhet. Sådan verk-samhet bör bedrivas så att konkurrensen inte snedvrids för små och nystartadeföretag i den privata sektorn. Gränsen för vad som kan uppfattas som mark-nadsstörande är ibland svår att dra och kan även variera . Det är givetvis viktigt med en balans på marknaden som möjliggör för näringslivet attverka och utvecklas på ett sunt sätt, sade näringsministern. Om det finnskommuner som gör sig skyldiga till överträdelser av de ramar för verksamhe-ten som följer av kommunallagen eller av andra för kommunen kompetens-vidgande lagar är detta naturligtvis inte försvarligt. Näringsministern tyckerdet är angeläget att det arbetas vidare på flera olika sätt i denna fråga. Hankommer att ha möten med ett stort antal kommuner om hurdessa kan bidra till ett gott näringslivsklimat och en enklare vardag för företgen och kommer då att beröra vikten av en prioritering av ochstrategi för dessa frågor.Konkurrensverkets utredningarRegeringen beslöt att ge i uppdrag att, medutgångspunkt i de erfarenheter som gjorts i arbete medfrågor angående konkurrens på lika villkor mellan privat och offentlig sektor,analysera och föreslå åtgärder som kan behövas för att ytterligare förbättramarknadens funktionssätt beträffande konkurrensen mellan privata och of-fentliga aktörer. skulle inom ramen för uppdraget spridainformation om goda exempel på en fungerande konkurrens och om hur kon-kurrenssnedvridande förfaranden kan undvikas. Uppdraget redovisades ioktober 2004 i rapporten och marknader - tydligare gräns mel-lan offentligt och privat (2004:4).I rapportens sammanfattning sägs att konfliktytorna mellan offentliga ochprivata aktörer är betydande. Den statistik som finns tillgänglig visar att of-fentliga aktörers näringsverksamhet är av stor omfattning och att den spänneröver en stor mängd branscher. Av de statliga myndigheterna är det ca 95 %som säljer varor eller tjänster till köpare utanför statsförvaltningen. Samman-taget säljer staten och kommunerna varor och tjänster för ca 170 miljarderkronor per år.En intervjuundersökning som har genomfört bland pri-vata företag i vissa utvalda branscher visar att anser att de möter kon-kurrens från offentliga aktörer i stor eller mycket stor omfattning. Av dessaansåg att konkurrensen innebar ett problem för företaget, och 67 %ansåg att konkurrens mellan offentliga och privata företag inte sker på likavillkor.Konkurrensverkets utredning visar att när offentliga aktörer agerar på kon-kurrensutsatta marknader uppstår ofta problem. Dessa problem kan indelas iföljande tre kategorier:- sammanblandning av myndighetsuppgifter med näringsverksamhet,- olika former av offentliga subventioner,- problem förbundna med vidareutnyttjande av information och kompetensfrån myndighetsrollen.Existerande regelverk och frivilliga lösningar har inte varit tillräckliga förlösa problemen, sägs det i rapporten. Sannolikt skulle problemområdet blimindre om offentliga aktörer följde befintliga riktlinjer och lagar. Alla pro-blem skulle dock inte lösas om enbart verksamhet som var förenlig med gäl-lande lagstiftning och riktlinjer bedrevs. Inte heller konkurrensrättslig lag-stiftning är tillräcklig för att avhjälpa dessa problem, sägs det i rapporten.En utvärdering av yttranden visar att dessa endast i ettfåtal fall har följts. En studie visar också att offentliga aktörer endast undatagsvis antagit interna styrdokument för att tillförsäkra att den egna närings-verksamheten inte snedvrider konkurrensen. En frivillig lösning synes därmedinte framkomlig.Mot denna bakgrund framlägger följande förslag.- Åtgärder bör vidtas för att tillförsäkra att gällande lagar och riktlinjerföljs. Fortsatt arbete behövs för att förtydliga när offentlig näringsverksamheskall få bedrivas.- Införandet av en nationellt utformad reglering av subventioner bör över-vägas. Denna bör vara kopplad till de kommande reglerna om transparens.- En offentlig aktör bör enbart få använda information eller kompetensupparbetad i myndighetsrollen för försäljning av tjänster och varor i konkur-rens med privata aktörer om denna information eller kompetens också erbjudskonkurrerande företag på samma villkor.Konkurrensverket presenterade en annan rapport - Vårda ochskapa konkurrens (2002:2). Mot bakgrund av statsmakternas uttalande hösten2000 (prop. 1999/2000:140, bet. 2000/01:NU4) om att andelen av den samla-de ekonomin där konkurrens råder bör öka gjorde en analysav erfarenheterna av konkurrenslösningar inom den offentliga sektorn ochbedömde förutsättningarna för att öka den konkurrensutsatta delen av densvenska ekonomin. I rapporten föreslogs bl.a. att uppdragsverksamhet, stöd-funktioner m.m. som inte tillhör statliga myndigheters kärnverksamhet skallkonkurrensutsättas, att monopol skall avvecklas och att den offentliga upp-handlingen skall effektiviseras samt att långsiktiga konkurrensplaner somanger konkreta mål, områden och tidsplaner för konkurrensutsättning skallupprättas. Erfarenheterna talar för att man inte bör börja med att konkurrens-utsätta vård och omsorg, utan att man först måste lära av entreprenader på"hårda" områden, såsom lokalvård och transporter, sades det. Att ha vissverksamhet kvar i egen regi är ett sätt att behålla beställarkompetensen. Alloffentlig verksamhet som gäller myndighetsutövning kan inte eller får intekonkurrensutsättas. Det måste också finnas reella förutsättningar för konkur-rens när man börjar tillämpa konkurrenslösningar. I rapporten föreslogs enlång rad åtgärder på olika områden.Konkurrensverket har också, på regeringens uppdrag, analyserat konkur-rensen på marknaden för tandvård och belyst skillnader i konkurrenshänseen-de mellan den offentligt drivna tandvården och privattandvården. I rapportenTandvård och konkurrens (2004:1), som presenterades , redovi-sades konkurrenshinder på marknaden och lämnades förslag om hur konkur-rensen skall förbättras. Rapporten kommer att analyseras inom Regerings-kansliet, där olika departement är berörda.Lagen om offentlig upphandlingNär det gäller lagen om offentlig upphandling (), som finansutskottetansvarar för, beslöt om vissa ändringar i lagen (prop.2001/02:142, bet. 2001/02:FiU12). anmodade regeringen att göraen förnyad prövning av ställningen för isamband med en av regeringen aviserad översyn av myndighetsstrukturen närdet gäller konsument- och konkurrensfrågor. beslöt vidare attupphandlande enheter får hänvisa till kriterier för miljömärken, om kriteriernaför märket har utarbetats på grundval av vetenskaplig information. Regering-en uppmanades därvid att fortsätta sitt arbete med att verka för att EU:s regleoch andra internationella regler ändras så att det blir möjligt att tastörre hänsyn till miljön vid upphandling. avslog regeringensförslag om att direktupphandling skall medges när upphandlingens värdeunderstiger fem prisbasbelopp. Beslut fattades också om en förbättring avmöjligheterna för leverantörer att ansöka om överprövning av en upphandlan-de enhets beslut om att en viss leverantör skall tilldelas upphandlingskontrak-tet, med innebörden att en upphandlande enhet skall vara skyldig att på egetinitiativ lämna upplysningar till anbudssökande och anbudsgivare om tilldel-ningsbeslutet och att enheten skall vara skyldig att lämna sådana uppgifter tilvarje leverantör som så begär. I budgetpropositionen för (prop.2002/03:1) angavs att regeringen inte har för avsikt att vidta några åtgärdernär det gäller myndighetsstrukturen inom konkurrensområdet, men att det kanfinnas anledning att återkomma till frågan om organisationen för Nämndenför offentlig upphandling i samband med att regeringen tar ställning till hursanktionssystemet inom den offentliga upphandlingen skall vara utformat.Någon proposition har ännu inte lagts fram.Regeringen tillkallade en särskild utredare, f.d. regeringsrådetLeif , med uppdrag att lämna förslag om hur två EG-direktiv omupphandling skall genomföras i svensk rätt (dir. 2004:47). Detta arbete avrap-porterades i delbetänkandet Nya upphandlingsregler (SOU 2005:22).När det gäller lagen om ingripande mot otillbörligt beteende avseende of-fentlig upphandling gavs regleringsbrev i upp-drag att kartlägga hur lagen har tillämpats och huruvida det finns skäl att seöver lagen. I rappor-ten dras följande slutsatser: Lagens räckvidd är mycket begränsad, vilketinnebär litet eller inget incitament för företag att klaga på otillbörliga beteden; lagen är komplicerad och oklar på flera punkter; den institutionella strukturen på upphandlingsområdet, med två myndigheter och tre domstolsord-ningar som har att tillämpa två lagar på det som kan vara ett och samma förfa-rande, är splittrad; få klagomålsärenden har blivit ännu färre under de senasteåren, varvid en viktig förklaring är lagens oklarheter och ineffektiva sank-tionssystem, snarare än att problemen på upphandlingsområdet skulle haminskat. Rapporten analyseras inom . Frågan om enöversyn av lagen hänger, enligt uppgift från , närasamman med de överväganden som görs angående sanktioner kopplade tillLOU. Denna fråga har först övervägts nationellt men är nu kopplad både tillden nyssnämnda pågående som ser över ochtill det arbete som sker på EU-nivå med en översyn av rättsmedelsdirektivet.Ställning till lagen om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentligupphandling torde, enligt , inte kunna tas förrän rätts-medelsdirektivet finns i sin slutliga form.Statsrådet besvarade en fråga (fr.2004/05:843) av () om huruvida den förre avser att vidtanågra åtgärder för att förenkla de offentliga upphandlingsreglerna så att detblir enklare för små och medelstora företag att delta vid offentlig upphand-ling. Inledningsvis instämde statsrådet i att den offentliga upphandlingen ärutomordentligt betydelsefull för tillväxten i . Korrekta regler och enväl skött upphandling är också av stor betydelse för den offentliga förvalt-ningen. I regeringens skrift Innovativa - en strategi för tillväxt genoförnyelse (Ds 2004:36) har angetts att insatser behövs för att utveckla denoffentliga upphandlingen. Den offentliga upphandlingen styrs av ett kompli-cerat regelverk, som emellertid till stora delar är gemensamt för samtligaländer inom EU.