bet · GT01BoU1 · 2005-11-29 00:00:00 — Den redaktionella ändring som utskottet ställt sig bakom innebär inte heller någon förändring i detta avseende. vill utskottet betona att avsikten med det bostadspolitiska målet inte är att i detalj reglera bostadspolitiken, utan att ge uttryck för den övergripande målsättning som skall vara vägledande för den. liksom tidigare uppfattar utskottet förslaget i motionen som en precisering av det bostadspolitiska målet. Utskottet vill för sin del inte utesluta att målet kan behöva preciseras i detta avseende. Det bör dock i första hand ske i de delmål eller verksamhetsmål som kommer till användning. Motion 2005/06:Bo338 (kd) yrkande 4 i denna del avstyrks sålunda. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om mål för bostadsbyggandet. Jämför reservationerna 5 (m, fp, c), 6 (kd) och 7 (v). Den kraftiga neddragningen av samhällets stöd till bostadsproduktionen, tillsammans med en förhållandevis hög realränta, kom att leda såväl till en kraftigt minskad nyproduktion av bostäder som till en kraftig nedgång i underhållet av beståndet. För att tydliggöra behoven av både nyproduktion och ombyggnad av bostäder bör enligt partimotion 2005/06:Bo257 (v) yrkande 1 därför sätta upp tydliga mål för bostadsbyggandet. Målet innebär att det bör byggas 40 000 lägenheter och att 65 000 lägenheter bör renoveras . Förutom att målet för bostadspolitiken enligt motion 2005/06:Bo338 (kd) yrkande 4 bör kompletteras innebär yrkandet att också den kvantitativa målsättningen för byggandet bör revideras. I stället för regeringens mål att bygga 30 000 lägenheter krävs det enligt motionen en bostadspolitik som möjliggör ett byggande av 40 000-50 000 lägenheter - detta för att råda bot på bostadsbristen och för att förbättra standarden på bostadsbeståndet. Utskottet vill anföra följande vad gäller mål för bostadsbyggandet. Vid sin tidigare behandling av motsvarande förslag (senast i bet. 2004/05:BoU1 s. 41) har utskottet konstaterat att inte lagt fast något mål i absoluta tal för bostadsproduktionen. Däremot har regeringen i budgetpropositionen för redovisat att den har som målsättning att det skall byggas 120 000 bostäder . I en situation där staten endast ger förutsättningarna för bostadsbyggandet kan det dock knappast anses verkningsfullt att som huvudsaklig åtgärd fastställa ett mål för bostadsbyggandet i absoluta tal. Däremot bör naturligtvis bostadspolitiken utformas så att den ger förutsättningar för en bostadsproduktion som i möjligaste mån svarar mot de behov som finns. Även om målsättningen inte lagts fast av kan utskottet konstatera att den kommer att nås med god marginal. Dessutom har ombyggnader av bl.a. lokaler givit ett betydande nytillskott av bostäder. Det innebär att nytillskottet av bostäder nu ligger på en avsevärt högre nivå . Enligt senaste prognos kommer sålunda nytillskottet av bostäder att uppgå till 34 000 lägenheter för att öka till 36 000 lägenheter 2006. Som framhålls i budgetpropositionen är det dock fortfarande bostadsbrist på flera orter, varför bostadsbyggandet måste etableras på en nivå som är långsiktigt hållbar. Detta åstadkoms dock inte genom att i kvantitativa termer lägga fast det antal bostäder som måste produceras. Det sker i stället genom åtgärder som på olika sätt stimulerar såväl nyproduktion som ombyggnad av bostäder. Utskottet vill mot den nu beskrivna bakgrunden erinra om att det mål för bostadsförsörjningen som regeringen redovisar i budgetpropositionen bl.a. uttrycker att det skall ge förutsättningar för ökad nyproduktion av hyresbostäder i tillväxtregionerna som kan efterfrågas av bredare hushållsgrupper. Även om inte heller detta mål uttrycks i kvantitativa termer ger det ett klart uttryck för ambitionen att få till stånd ett bostadsbyggande av tillräcklig omfattning. Med hänvisning till det nu anförda avstyrker utskottet motionerna 2005/06:Bo257 (v) yrkande 1 och 2005/06:Bo338 (kd) yrkande 4 i denna del. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om bostadspolitikens allmänna utformning. Jämför reservationerna 8 (m), 9 (fp), 10 (kd), 11 (c) och 12 (mp). Förslag som avser den övergripande utformningen av bostadspolitiken förs fram i ett flertal motioner. Även om utgångspunkten för förslagen är olika har motionerna det gemensamt att de ger uttryck för politikens inriktning snarare än att de innefattar detaljerade förslag. Det innebär att motionerna i några fall även anger hur politiken bör utformas också på områden som primärt inte ingår i bostadsutskottets beredningsområde. Flertalet av dessa mera övergripande förslag följs dessutom upp i andra motioner genom konkreta förslag till justeringar och förändringar i dagens regelsystem. Det gäller inte minst i flera av de motioner som behandlas längre fram i detta betänkande. I partimotion 2005/06:Bo276 (m) ställs det krav på en ny inriktning av bostadspolitiken. Det innebär enligt motionen bl.a. att skattetrycket i boendet måste minska, bruksvärdesprincipen återupprättas, utbudet av olika upplåtelseformer öka, konkurrensen i byggandet förbättras samt plan- och byggprocessen kortas (yrkande 1). Som en del i en ny bostadspolitik förordas dessutom att villkoren för hyresrätten skall förbättras. För att säkra tillgången på hyresrätter måste hyressättningen enligt förslaget förändras så att det ges ekonomiska förutsättningar att investera i hyresfastigheter (yrkande 3). Slutligen framhålls behovet av infrastrukturella satsningar för att möjliggöra bostadsbyggande. Med ett förbättrat vägnät och kollektivtrafik blir det enligt motionen möjligt att skapa fler attraktiva bostadsområden utanför stadskärnorna (yrkande 10). Enligt partimotion 2005/06:Bo298 (fp) måste hinder för bostadsbyggande i form av höga produktionskostnader, brist på mark, brister i plan- och byggregler liksom i kreditgivningen m.m. undanröjas (yrkande 1). Dessutom måste bostadsbristens tillväxthämmande effekter motverkas genom att nya ägandeformer införs, konkurrensen på byggmarknaden förbättras, olika upplåtelseformer stimuleras och valfriheten ökas (yrkande 2). måste ett perspektivskifte göras i bostadspolitiken från ett centralplanerings- och myndighetsperspektiv till ett konsumentperspektiv - detta för att öka konsumenternas egenmakt (yrkande 3). Andra viktiga inslag i bostadspolitiken är enligt motionen att genom nyproduktion stimulera flyttkedjor (yrkande 7), stödja kreativitet och idéutveckling i bostadsproduktionen (yrkande 15), skapa ett nyproduktionspaket för fler hyresrätter (yrkande 18), vidta åtgärder för att fler skall kunna äga sin bostad (yrkande 28) samt ge ökad egenmakt i boendet bl.a. genom att ombildning till bostadsrätt underlättas och ägarlägenheter införs (yrkande 33). Enligt motionen måste dessutom samhällsplaneringen utformas så att den ger ökad valfrihet. Det innebär bl.a. att ändringar måste göras i och i m.fl. lagar. Ändringarna skall syfta till att dels stärka den enskildes ställning vid en avvägning mot allmänna intressen, dels förenkla reglerna och göra dem mer flexibla (yrkande 36). måste en samplanering mellan infrastruktur och bostäder komma till stånd i syfte att ge förutsättningar för ett ökat byggande i attraktiva bostadsområden (yrkande 39). Arbetet med en bostadspolitik för friska hus skall prioriteras som utomhusmiljön förbättras genom att grönområden i närmiljön bevaras och stärks (yrkande 40). Slutligen förordas att bostadsstatiken skall förbättras. Enligt förslaget måste det till en metodutveckling som ger statistik som ökar transparensen och förbättrar beslutsunderlaget (yrkande 24). Förslaget i motion 2005/06:Bo214 (fp) yrkande 1 innebär att det är individerna som skall bestämma proportionerna mellan olika upplåtelseformer. För att detta skall bli möjligt måste bl.a. utrymmet för privat ägande öka, regleringarna minska, konkurrensen på bygg- och bostadsmarknaden förbättras, boendeskatterna sänkas och ombildningen till bostadsrätt underlättas. Bostadspolitiken måste enligt motion 2005/06:Bo338 (kd) yrkande 1 inriktas på att utan detaljstyrning skapa förutsättningar för ett ökat byggande och ett billigare boende. Det innebär att staten åter måste fokusera på sin uppgift i bostadspolitiken - att svara för att legala och finansiella instrument finns tillgängliga för bostadsbyggandet - inte på hur bostadspolitiken verkställs på lokal nivå. Den enskildes rätt till ägande måste tillgodoses som samhället behöver garantera en solidarisk bostadspolitik där även den som inte är köpstark har rätt till ett gott och tryggt boende. Vägledande för bostadspolitiken skall enligt motion 2005/06:Bo335 (c) vara valfrihet och mångfald. Det innebär att bostadspolitiken bör baseras på federalismens principer. Det skall vara en politik där bostadssituationen kan påverkas utifrån de egna behoven och prioriteringarna (yrkande 1). För att uppnå valfrihet för den boende är det viktigt att det råder neutralitet mellan olika upplåtelseformer. Åtgärder måste därför vidtas för att skapa neutralitet mellan boendeformer (yrkande 2). En bostadsmarknad som präglas av mångfald förutsätter att det finns tillgång till bostäder med hyresrätt. Hyresrätten måste därför värnas (yrkande 3). För att ge den valfrihet och mångfald som bör prägla en framgångsrik bostadspolitik måste slutligen åtgärder vidtas för att stimulera till ett ökat byggande. Det innebär att i stället för statlig styrning bör ansvaret ges till kommunerna att lösa sina bostadsproblem. Det är även viktigt att byggsektorn reformeras och att hyressättningssystemet ses över (yrkande 8). Landsbygdens befintliga byggnadsbestånd måste enligt partimotion 2005/06:N481 (c) kunna tas till vara på ett bättre sätt än . Möjligheterna att bygga om och ändra användningen av kulturhistoriskt värdefulla byggnader m.m. bör därför förbättras (yrkande 5). Dessutom bör det bli möjligt att uppföra flerbostadshus med blandade upplåtelseformer, t.ex. hus som innehåller såväl hyres- som bostadsrättslägenheter (yrkande 6). Ett flertal samhällsförändringar påverkar enligt motion 2005/06:Bo232 (c) tillgången på bostäder och därmed boendet. Det finns därför behov av en analys för att förebygga icke önskvärda effekter inom bostadssektorn (yrkande 1). Ett åtgärdsprogram bör dessutom skapas som verkar för att bostadsbyggandet anpassas efter behovet. Det fordrar i sin tur en djupanalys som möjliggör ett bostadsbyggande med denna inriktning (yrkande 2). Enligt motion 2005/06:Bo333 (mp) yrkande 1 måste bostadspolitiken utformas så att den främjar långsiktiga hänsyn i planering, byggande och förvaltning. De tre behov som därvid i första hand bör lyftas fram är behovet av starka beställare, behovet av tillräckligt med tid för kvalificerad projektering och byggande samt behovet av en bättre koppling mellan byggande och förvaltning. I motion 2005/06:Bo230 (mp) yrkande 3 förordas ett större statligt grepp för att öka bostadsbyggandet i områden med stor bostadsbrist. Enligt förslaget kan ett lappande med olika mindre regelförändringar, investeringsstöd och andra bidrag verka kontraproduktivt genom att försvåra översikten kring hur bostadsmarknaden fungerar. En fortsatt satsning på små och billiga hyresrätter är enligt motion 2005/06:Bo267 (s) angelägen (yrkande 1). För att nå dit måste staten även fortsättningsvis ha en roll i bostadsförsörjningsfrågorna (yrkande 2). I motion 2005/06:Bo312 (s) förordas regionala insatser för ett ökat byggande. Enligt motionen bör regeringen se över möjligheterna att arbeta för ett ökat byggande i de regioner där behov finns. Enligt motion 2005/06:Bo329 (s) behöver byggprocessen förbättras för att det skall bli möjligt att få billigare bostäder. För att kunna förändra dagens patriarkala bostadspolitik i riktning mot en politik där utgångspunkten är varje människas rätt till bostad oavsett kön och samlevnadsform behöver det enligt motion 2005/06:Bo328 (-) genomföras en bostadsvaneundersökning. I fem motioner läggs det fram förslag avseende utformningen av bostadspolitiken som tar sin utgångspunkt i regionala förhållanden. Tre av motionerna utgår från situationen i . Det gäller motionerna 2005/06:N438 (kd) yrkande 5, 2005/06:N443 (fp) yrkande 45 samt 2005/06:N302 (m) yrkande 4. I den förstnämnda motionen ställs det krav på åtgärder för att minska produktionskostnaden i . Enligt den andra motionen måste bostadspolitiken reformeras så att den leder till fler bostäder i . Förslaget i den sistnämnda motionen innefattar åtgärder för att öka bostadsbyggandet i . De föreslagna åtgärderna avser bl.a. satsningar på nya väg- och bostadsbyggen. I motion 2005/06:N474 (m, fp, c, kd) yrkande 3 lämnas förslag på en bostadspolitik som motverkar bostadsbristen i . Enligt förslaget skall ägarlägenheter införas, handläggningstiden för plan- och byggärenden kortas, hyressättningssystemet reformeras och skatten på boende sänkas. Utgångspunkten för förslagen i motion 2005/06:Bo244 (fp) är förhållandena i . Enligt motionen måste det till en ny bostadspolitik för ett ökat byggande (yrkande 1). Dessutom måste infrastruktursatsningar göras i och för att skapa förutsättningar för en ökad bosättning (yrkande 2). Med anledning av vad som i motionerna föreslagits om utformningen av bostadspolitiken vill utskottet anföra följande. Det har rått en bred enighet om målen för bostadspolitiken. Diskussionen har mot den bakgrunden i hög grad avsett hur och med vilka medel som målen skall uppnås. Som framgår ovan är denna enighet nu bruten. Enligt utskottets mening är detta olyckligt. Det faktum att inte alla längre strävar mot samma mål försvårar en diskussion kring utformningen av bostadspolitiken. Utskottet står dock för sin del fast vid de mål som i sina huvuddrag varit vägledande för bostadspolitiken . Det innebär att utskottets ställningstaganden görs med utgångspunkt i de mål som utskottet i det föregående ställt sig bakom. Utskottet kan konstatera att flertalet motionsförslag är allmänt formulerade. De ger således till övervägande del uttryck för en inriktning av bostadspolitiken som det inte torde råda delade meningar om. Som utskottet uppfattar flertalet av motionsförslagen syftar de emellertid inte till att i detalj lägga fast med vilka medel som de uppsatta målen skall uppnås. Avsikten är snarare att ange inom vilka områden insatser måste till och vilken inriktning dessa skall ha. Det innebär att även bedömningen av förslagen måste ske utifrån mera övergripande överväganden. Vid ett sådant betraktelsesätt finns det enligt utskottets mening anledning att inte bara rikta uppmärksamheten mot de föreslagna insatserna. Även de mål som insatserna är avsedda att leda till måste vägas in i bedömningen. När det gäller flera av de nu aktuella förslagen har de som utgångspunkt mål som utskottet inte kan ställa sig bakom. Mot bakgrund av utskottets ställningstagande när det gäller det bostadspolitiska målet bör det betonas att bostadspolitiken inte kan ses isolerad från andra viktiga politikområden. Utskottet vill därför, nu liksom tidigare, understryka att det bostadspolitiska målet även måste utgå från förutsättningen att bostadspolitiken skall utgöra en bärande del i den generella välfärden. Det innebär att bostaden är en social rättighet och därmed också en samhällelig rättighet. Av detta följer att samhället även fortsättningsvis måste ta ett ansvar för att trygga bostadsförsörjningen. Inte heller detta synsätt låter sig förenas med flera av motionsförslagen, som i stället bygger på principen att det samhälleliga inflytandet liksom ansvaret bör minska. är det utskottets bedömning att flera motionsförslag inte i något avgörande avseende kan anses stå i motsatsförhållande till det mål för bostadspolitiken som lagts fast. Mot bakgrund av de förslag som förs fram i motionerna vill utskottet peka på att det bostadspolitiska målet preciseras på flera verksamhetsområden i budgetpropositionen. Det gäller bl.a. beträffande bostadsförsörjningen, där målet är att verka för - lägre byggpriser och boendekostnader i bostäder med god kvalitet, - ökad nyproduktion i tillväxtregionerna av hyresbostäder som kan efterfrågas av bredare hushållsgrupper, - utveckling av de allmännyttiga bostadsföretagen och andra icke-vinstdrivande upplåtelseformer samt - minskad segregation i boendet. Även om det naturligtvis alltid finns skäl att överväga hur målet bör preciseras har det enligt utskottets mening inte i motionerna visats att nu bör göra något nytt ställningstagande i detta avseende. Utskottet är sålunda inte berett att med utgångspunkt i motionsförslagen förorda att det på detta sätt preciserade målet för bostadsförsörjningen frångås. När det slutligen gäller frågan med vilka medel som de uppsatta målen skall nås kan utskottet konstatera att skiljaktigheterna är stora. Utskottet är mot denna bakgrund inte berett att ställa sig bakom de mera konkreta förslag som läggs fram i några av motionerna. Det bör dock påpekas att när det gäller konkreta förslag till förändringar i bostadspolitiken kommer utskottet nedan i detta betänkande, och i andra betänkanden under återstoden av , att mer utförligt redovisa sina överväganden i respektive fråga. Det nu anförda innebär att utskottet avstyrker förslagen i partimotionerna 2005/06:Bo276 (m) yrkandena 1, 3 och 10, 2005/06:Bo298 (fp) yrkandena 1-3, 7, 15, 18, 24, 28, 33, 36, 39, och 40 samt 2005/06:N481 (c) yrkandena 5 och 6 samt motionerna 2005/06:Bo214 (fp) yrkande 1, 2005/06:Bo230 (mp) yrkande 3, 2005/06:Bo232 (c) yrkandena 1 och 2, 2005/06:Bo244 (fp) yrkandena 1 och 2, 2005/06:Bo267 (s) yrkandena 1 och 2, 2005/06:Bo312 (s), 2005/06:Bo328 (-), 2005/06:Bo329 (s), 2005/06:Bo333 (mp) yrkande 1, 2005/06:Bo335 (c) yrkandena 1-3 och 8, 2005/06:Bo338 (kd) yrkande 1, 2005/06:N302 (m) yrkande 4, 2005/06:N438 (kd) yrkande 5, 2005/06:N443 (fp) yrkande 45 samt 2005/06:N474 (m, fp, c, kd) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om en bostadspolitik för integration. Jämför reservation 13 (m, fp, kd, c). I sex motioner lämnas förslag som avser bostadspolitiska åtgärder som syftar till att bryta segregationen och åstadkomma integration. Som en del i en liberal integrationspolitik bör enligt partimotion 2005/06:Sf383 (fp) yrkande 12 ägarlägenheter införas, ombildning till bostadsrätt underlättas, självförvaltning stimuleras m.m. Spridning av ägandet och ett ökat boendeinflytande är enligt motionen särskilt viktigt i utsatta områden. Enligt motion 2005/06:Bo337 (kd) yrkande 1 kan boendeintegration underlättas genom att bostadspolitiken inriktas mot att skapa likvärdiga förutsättningar för byggande och ägande av bostäder i alla olika upplåtelseformer och storlekar. Segregation kan enligt motion 2005/06:Sf389 (kd) yrkande 25 motverkas genom blandade upplåtelse- och bebyggelseformer i alla bostadsområden. I motion 2005/06:N438 (kd) yrkande 13 krävs satsningar i miljonprogramsområdena. Det skall i alla kommuner och stadsdelar finnas en mångfald av upplåtelseformer, lägenhetstyper och lägenhetsstorlekar. Ombildning till bostadsrätter skall enligt motionen uppmuntras i det s.k. miljonprogrammet som en väg att uppnå en mångfald av upplåtelseformer. Förslag om en bostadspolitik för att motverka segregation förs fram i motion 2005/06:Bo335 (c) yrkande 17. Enligt motionen stärker ett ökat inflytande över det egna boendet den enskildes incitament att ta ansvar för och påverka sin egen situation. För att detta skall kunna ske är det viktigt att det råder neutralitet mellan olika boendeformer. Även människor som bor i områden med långt gången segregation skall enligt motionen ha möjlighet att äga och påverka sitt boende genom t.ex. ägarlägenheter eller bostadsrätter. Staten och kommunerna bör enligt motion 2005/06:Bo295 (s) skaffa sig strategier som leder till att bostadssegregationen bryts. Bostadsfinansieringen bör utformas så att den bidrar till integration i boendet. måste nya bostadsområden utformas med blandade upplåtelseformer, och i det befintliga bostadsbeståndet bör kompletteringar ske med den minst förekommande upplåtelseformen. När det gäller förslagen i motionerna om hur bostadspolitiken bör utformas för att leda till integration vill utskottet anföra följande. Utskottet delar självfallet de strävanden som är vägledande för motionsförslagen, att genom bostadspolitiska åtgärder motverka segregation och bidra till integration. En framgångsrik integrationspolitik förutsätter insatser som sträcker sig över hela det politiska fältet. Det måste var en självklarhet för hela samhället att ta ansvar för att motverka segregationen. Strävandena att åstadkomma integration får därför inte koncentreras till något eller några områden, utan de måste omfatta alla samhällssektorer. har naturligtvis bostadspolitiken en viktig roll att spela när det gäller att bidra till integration. En god tillgång på bostäder och en väl fungerande bostadsmarknad är en förutsättning för att underlätta för nytillkommande grupper på bostadsmarknaden. För att detta mål skall nås fordras det såväl generella bostadspolitiska insatser som åtgärder direkt riktade mot segregerade bostadsområden. Enligt utskottets mening är det nödvändigt att synen på boendet även präglas av ett integrationsperspektiv. Denna uppfattning kommer också till tydligt uttryck i det mål för verksamhetsområdet bostadsförsörjning som regeringen redovisar i budgetpropositionen. I målet ingår sålunda att bostadspolitiken skall bidra till minskad segregation i boendet. I ett särskilt avsnitt i årets budgetproposition behandlas också frågor om integration i boendet. Av redovisningen framgår bl.a. att regeringen tillsatte en arbetsgrupp med uppgift att se över hur genomförandet och uppföljningen av integrationspolitiken kan förtydligas inom ett antal politikområden. Arbetsgruppen lämnade sin redovisning med förslag till regeringen . Inom bostadspolitiken har följande mål för integration föreslagits: Andelen personer med utländsk bakgrund som, efter sina förutsättningar och behov, bor i en bostad som de anser sig vilja bo i skall öka. Förutsatt att formella krav är uppfyllda skall möjligheten att hyra eller köpa en bostad vara lika för alla, oavsett etnisk bakgrund. Andelen personer med utländsk bakgrund som känner trygghet i sitt hem och i sin boendemiljö skall öka och andelen personer med utländsk bakgrund som känner att de har inflytande över sin boendemiljö skall öka. Av budgetpropositionen framgår dessutom att har haft regeringens uppdrag att belysa utvecklingen i boende och boendesegregation i landet samt de insatser som görs i segregerade bostadsområden. I uppdraget har även ingått att redovisa utvecklingen av vissa indikatorer för boendesegregationen. Uppdraget redovisades i rapporten till bostadsmarknaden. I budgetpropositionen redovisas också ett antal indikatorer för uppföljning av målen för integration och boende som tagits fram utifrån . Enligt utskottets mening måste frågan om integration i boendet ägnas stor uppmärksamhet såväl i den fysiska planeringen som i kommunernas arbete med bostadsförsörjningsplaneringen i övrigt. Ett naturligt inslag i detta arbete är att slå vakt om en blandning av upplåtelseformer. Det gäller exempelvis att behålla ett utbud av hyresbostäder med rimliga boendekostnader i områden som annars riskerar att snabbt få ett ensidigt befolkningsunderlag. En förutsättning för ett framgångsrikt integrationsarbete är att de särskilda insatser som görs följs upp. Genom att indikatorer nu redovisas för underlättas naturligtvis detta. Användningen av indikatorer och tidsserier utgör sålunda en viktig del i arbetet med att utveckla mål- och resultatstyrningen. Sammanfattningsvis ser bostadsutskottet inte skäl att rikta några invändningar mot de relativt allmänt formulerade synpunkter på vikten av att verka för boendeintegration som förs fram i de aktuella motionerna. Flera av förslagen är dessutom i lika hög grad inriktade mot bostadspolitiken som sådan, förslag som utskottet tagit ställning till ovan. Ett tillkännagivande till regeringen kan med denna utgångspunkt inte anses tjäna något reellt syfte.