bet · GT01FiU1 · 2005-11-10 00:00:00 — , för den som har försörjningsansvar för barn, passeras den bortre parentesen och den som är arbetslös övergår i en s.k. jobbgaranti där ersättningsnivån är . Den som inte deltar i jobbgarantin får ingen ersättning alls utan är alltså hänvisad till socialbidrag. Den sjukpenninggrundande inkomsten ändras så till genomsnittet av de senaste 12 månadernas inkomst. Detta innebär i praktiken att ersättningsnivåerna smygsänks med ytterligare ett par procentenheter. För att ytterligare lägga sten på börda föreslås att avdragsrätten för fackföreningsavgiften tas bort. Försämringarna i arbetslöshetsförsäkringen är mycket långtgående och utskottet ställer sig starkt avvisande till en sådan politik. Det som kallas förstärkta drivkrafter för arbete är inget annat än en lång rad försämringar, riktade mot en grupp som redan i utgångsläget har en svår situation. En sådan nedmontering av tryggheten för de arbetslösa i syfte att finansiera skattesänkningar vore enligt utskottets mening djupt orättfärdig. Samtliga oppositionspartier avvisar regeringens förslag till höjt tak i sjukförsäkringen. Man föreslår att arbetsgivarna ska få rätt att begära sjukintyg från den första sjukdagen och att och ges ökade möjligheter till kontroll. Den sjukpenninggrundande inkomsten ska beräknas på de senaste 12 månadernas inkomst, vilket i praktiken innebär en sänkning av ersättningsnivån. Besparingarna beräknas till ca . Försämringarna i sjukförsäkringen är således inte lika drastiska som i arbetslöshetsförsäkringen, men runt hörnet väntar fler försämringar. Både och föreslår att en andra karensdag införs . går längre än de andra partierna och föreslår att ersättningsnivån ska sänkas från för den som varit sjuk mer än 6 månader. På vilket sätt en sjuk person skulle bli friskare av en sådan försämring är svårt att se. Att personer skulle tvingas tillbaka till arbetet av ekonomiska skäl innan de hunnit bli fullt friska är däremot sannolikt. Ett förslag som lämnats tidigare men som därefter kritiserats hårt inte minst av försäkringsbranschen återkommer i omarbetad form. Oppositionspartierna föreslår att sjukförsäkringskostnaderna för trafikskador ska privatiseras. Alla sådana kostnader som inträffar ska bäras av de privata försäkringspremierna. För att finansiera kostnader för äldre trafikolycksfall ska försäkringsbolagen också ges rätt att ta ut en avgift som läggs på försäkringen och beräknas uppgå till sammanlagt . Kostnaden för gårdagens trafikolyckor ska alltså bäras av dagens och morgondagens trafikanter. Förslagsställarna menar att systemet kommer att bidra till ökad trafiksäkerhet genom att den enskilda kan bidra till att sänka sin premie genom att köra säkert, och köra en säker bil. Sådana mekanismer finns dock inbyggda redan i dagens system. Förslaget innebär kraftigt höjda som dessutom kommer att variera väsentligt beroende på faktorer som den enskilde inte kan påverka, t.ex. hur gammal hon är eller var hon bor, om nu inte motionärerna menar att man ska flytta för att premien blir orimlig. Premierna för trafikförsäkringen kan komma att fördubblas. För en erfaren och prickfri bilist bosatt på en mindre ort kan detta innebära en premiehöjning med , men för en ung manlig bilist bosatt i kan premien höjas med betydligt mer, kanske . Skulle en sådan bilägare dessutom bli arbetslös lär risken att han får sälja bilen vara stor i Alliansens . Att privatisera en betydande del av sjukförsäkringssystemet är en avvikelse från modellen av skattefinansierade generella socialförsäkringar som bidrar till god riskspridning och att utjämna inkomstskillnader. Utskottet kan inte ställa sig bakom förslagen från alliansen. föreslår en marginell ökning av utgiftsområdesramen för utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård, men övriga partier föreslår besparingar. talar om klimatpåverkan orsakad av människan som en av de viktigaste frågor som svenska politiker ställs inför över huvud taget. Motionärerna anser dock att regeringens satsning på klimatinvesteringar, KLIMP, gör mer skada än nytta och tar bort hela anslaget på . vill å sin sida höja anslagen till klimatinvesteringprogrammen som man anser bidra till att uppfylla landets klimatmål. Däremot vill kraftigt minska anslagen för biologisk mångfald så att utgiftsområdesramen sammanlagt sänks med ca 2006. Moderata samlingspartiet är konsekvent i sin miljöpolitik såtillvida att man avvisar i princip alla förslag som syftar till förbättrad miljö, både på skatte- och utgiftssidan. Man avvisar förslaget om flygskatt, avvecklar skattereduktioner för miljöförbättrande åtgärder i småhus och offentliga lokaler och avvisar skatt på sopförbränning. Anslagen för biologisk mångfald och för sanering av förorenade områden halveras och anslaget för klimatinvesteringsprogram avvecklas. De miljöinvesteringar som kommit till stånd skulle troligen gjort det även utan stöd anser motionärerna. Investeringar bör enligt motionärerna alltid ske på marknadsmässiga grunder. minskar utgiftsområdesramen med . Oppositionen satsar på ett avdrag på av arbetskostnaden för hushållsnära tjänster, dock högst och hushåll. Förslaget framställs som en jämställdhetsreform som gör det möjligt för kvinnor att delta i arbetslivet i ökande grad, eftersom de kan avlastas arbete i hemmet. Utskottet anser inte att arbete i hemmet ska särbehandlas skattemässigt som motionärerna föreslår. Subventionen skulle också riskera att hamna hos redan välbeställda och bidra till förstärka skillnader i samhället. Det finns dessutom skäl att tro att sysselsättningseffekterna av förslaget är begränsade. Moderata samlingspartiet utmärker sig i vanlig ordning som det mest biståndsfientliga partiet. Jämfört med regeringen sänker utgiftsområdet med mer än 2006 och tar som enda parti avstånd från enprocentsmålet. minskar utgiftsramen med ca 2006 så att biståndsmålet uppnås först . Liksom tidigare föreslår ökade avgifter i öppenvården. Detta sägs direkt ge ökade intäkter till landstingen med , men den stora effekten, , uppkommer genom en dynamisk effekt. Den dynamiska effekten innebär i klartext att färre personer söker sig till vården när den blir dyrare. Det lär inte vara de som har arbete och får sänkt skatt som får problem att betala de högre avgifterna, utan det är de sjuka och arbetslösa, som får sämre ersättningsvillkor och inte får del av skattesänkningarna. Utskottet avvisar en sådan politik. satsar hela på en sänkning av momsen på bensin från så att priset i konsumentled minskar med /liter. anser att det är svårt att genomföra en sådan förändring utan att hamna i konflikt med , eftersom drivmedel inte ingår som ett av de möjliga områdena för låg mervärdesskatt enligt det sjätte momsdirektivet. Avgörande för att skatteutskottet avstyrker förslaget är dock att det inte är lämpligt att använda momsen för att påverka prisbilden på bränslen. delar skatteutskottets bedömning. Priset på bensin varierar kraftigt och snabbt beroende på händelser på världsmarknaden. Att söka parera sådana förändringar med ändringar i momsen är enligt finansutskottet inte tillrådligt. Detta kan illustreras med ett aktuellt exempel. När motionen lämnades, , var Preems rekommenderade pris på en liter 95-oktanig bensin . Samma pris är , dvs. lägre, vilket motsvarar av den föreslagna skattesänkningen. Man kan fråga sig om fortfarande anser att bensinpriset borde sänkas med /liter även från dagens nivå. Familjepolitiken är ett område där oppositionspartiernas förslag spretar åt skilda håll - vårdnadsbidrag, antalet pappamånader i föräldraförsäkringen, ersättningsnivån, nivån på taket i försäkringen, skatterabatt om den högst avlönade föräldern är ledig, ja eller nej till maxtaxa etc. De motstridiga förslagen inom familjepolitiken är många. Moderata samlingspartiet föreslår dock betydande besparingar. Ramen för utgiftsområdet dras ned med 2006 och 2007 och 2008. Motionärerna föreslår bl.a. att de s.k. pappamånaderna avskaffas, att försäkringen förkortas från 13 och att ersättningsnivån sänks till . Genom en skattesänkning för den lägst betalda föräldern när denne återgår till arbete återförs till barnfamiljerna men neddragningarna är totalt sett ändå betydande. Försäljningar av statliga företag Oppositionspartiernas förslag uppvisar genomgående budgetsaldon som är betydligt starkare än regeringens, vilket i sin tur leder till att statsskulden minskar snabbare än enligt propositionen. Detta tas sedan till intäkt för att den offentliga ekonomin är bättre och att står starkare inför en kommande lågkonjunktur. Saldoförstärkningarna som oppositionspartierna uppvisar består emellertid till allra största delen av inkomster från försäljningar av statliga företag. Om dessa inkomster exkluderas framstår skillnaderna i budgetsaldo som betydligt mindre dramatiska och alla budgetalternativ har negativt saldo. Tabell 4.25 Budgetsaldo 2006 med och utan försäljningsinkomster Inkomsterna från företagsförsäljningar är en finansiell transaktion där aktier byts mot pengar. Som utskottet anfört tidigare (se t.ex. 2003/04:FiU20) gör försäljningarna som sådana staten varken rikare eller fattigare. Detta illustreras av att försäljningarna inte påverkar det finansiella sparandet och heller inte den finansiella nettoförmögenheten, vilket oppositionspartierna naturligtvis är väl medvetna om. Det är därför förvånande att man återkommande argumenterar som om företagsförsäljningar skulle göra de offentliga finanserna starkare. Huruvida det är bra för statsfinanserna och samhällsekonomin att i stor skala sälja statliga företag är en komplex fråga med många svårbedömda delar, t.ex. aktiekursernas framtida utveckling och bolagens framtidsutsikter. Frågan har också i allra högsta grad en ideologisk dimension. Att i snabb takt sälja ut företag av ideologiska eller principiella skäl kan dock mycket väl leda till att de offentliga finanserna långsiktigt påverkas negativt. I samband med förslaget om nystartsjobb framhåller Moderata samlingspartiet att "Alliansen menar också att det är viktigt att budgetlagen följs och att utgiftstaken anpassas till satsningar på nystartsjobben, eftersom nedsättningen av arbetsgivaravgifterna minskar statens inkomster i stället för att belasta statens utgifter". Utgiftstaket ska alltså enligt motionärerna sänkas med de som förslaget beräknas kosta. Med tanke på oppositionens höga svansföring i frågor om budgetlagen och budgetdisciplinen är det förvånande att inget av partierna redovisar någon nedjustering av utgiftstaket som har samband med förslaget om nystartsjobb. Oppositionen säger sig tillföra 2006 och 2007 för en vårdgaranti. tar man emellertid bort regeringens vårdgaranti som beräknas kosta lika mycket över de båda åren. Nettoeffekten av den s.k. satsningen är alltså lika med noll. Ett nytt kreativt sätt att redovisa lägre utgifter och som används av , är att dra in anslagssparande. Partierna uppger att de gör besparingar på myndigheter genom att dra in anslagssparande och sänker sedan posten Minskning av anslagsbehållningar i budgeten. Att dra in anslagssparande är dock endast en besparing i den mån sparandet annars skulle ha förbrukats. Det är helt orealistiskt att de föreslagna indragningarna av anslagsbehållningar leder till motsvarande minskning av utgifterna . Alla oppositionspartier avvisar försöket med trängselskatt i . Hur stor besparing detta innebär varierar dock kraftigt mellan partierna. räknar inte med någon besparing alls, sparar 2006, sparar 2006 och 2007 och räknar friskt hem nästan sammanlagt. Denna typ av skillnader i beräkningar av gemensamma förslag reser motiverade frågor om beräkningarnas kvalitet och pålitlighet. Moderata samlingspartiet uppger att deras skattesänkningar för hushållen har ställt stora krav på prioriteringar och att satsningarna på försvaret och infrastrukturen därför har reducerats sedan förra budgetmotionen. Anslagsökningarna till försvaret är dock exakt desamma som och . Infrastrukturinvesteringarna är nu lägre än i förra höstens budgetmotion men högre än . Det är inte försvaret och infrastrukturen, utan de sjuka och arbetslösa, som finansierar de moderata förslagen. återkommer med sitt förslag om att dra in medel från kommunerna som dessa ska ha fått genom otillbörlig skatteplanering. redovisas det dock inte som en indragning utan i stället som ökade skatteinkomster från de kommunala bolagen. Effekter för kommunerna blir likväl en resursminskning. Utskottet har anfört att kommunerna själva bör få välja hur man vill organisera sin verksamhet och att samma skatteregler ska gälla kommunala aktiebolag som andra. väljer, trots sin hårda kritik mot regeringens användning av nettoredovisning, att låta det tillfälliga sysselsättningsstödet till kommuner kvarstå som minskning av statsbudgetens inkomster. Med motionärernas egen syn på frågan om nettoredovisning bryter man utan tvekan mot budgetlagen. föreslår, liksom i tidigare budgetmotioner, att de offentliga utgifterna och därmed skattetrycket gradvis ska sänkas till en nivå som är i linje med jämförbara . Motionärerna återkommer också till sitt tidigare förslag om en långsiktig inkomst- och utgiftsstrategi - ett arbete som förre finansministern uppges ha börjat men ej fått möjlighet att slutföra. Vad denna Åsbrinkska strategi egentligen skulle ha gått ut på redovisas inte, men envisas med att den ska fullföljas. Utskottet motsätter sig självklart den kristdemokratiska strategin som tycks ta sikte på en gradvis och långsiktig nedmontering av den svenska välfärdsmodellen. Det är detta som i praktiken är innebörden av yrkanden om dramatiskt lägre nivåer på både inkomster och utgifter. kritiserar regeringen för att den "lånar till välfärden". Det är emellertid inga problem att beskriva politik så att man säljer statens tillgångar för att finansiera välfärden. Rensar man bort försäljningarna av statliga företag från budgetsaldo visar det sig att detta bara är ca starkare än regeringens, sammanlagt över de tre åren. hade alltså behövt låna nära nog samma belopp som regeringen om man inte i stället valt att engångsvis stärka budgetsaldot genom att sälja statliga aktier. högljudda retorik framstår som tämligen ihålig. De offentliga finanserna är starka I partimotionerna framställer oppositionspartierna läget i de offentliga finanserna och statsfinanserna som besvärligt och oroväckande. Moderata samlingspartiet skriver att regeringen med sina förslag försvagar statsfinanserna med utan att föreslå några finansieringsåtgärder. Finansieringen består huvudsakligen av att reviderat utgifts- och inkomstprognoserna, skriver Moderata samlingspartiet. Motionärerna invänder också att regeringen använder engångseffekter och tillfälliga saldoförbättringar för att finansiera permanenta försvagningar av det finansiella sparandet. liberalerna framhåller att överskottsmålet för de offentliga finanserna inte har uppnåtts och inte kommer att uppnås . Det beror enligt motionärerna på att regeringen genomfört ofinansierade utgiftsökningar och skattesänkningar så att hela budgetsaneringen förslösats. skriver att regeringen fortsätter att lånefinansiera statens utgifter. Utgiftsökningarna betalas till största delen av oväntat stora inkomstökningar, t.ex. bolagsskatteinkomster till följd av räntebeläggningen av periodiseringsfonderna. Detta, framhåller motionärerna, är en tillfällig inkomstökning, och att använda den till att finansiera varaktiga utgiftsökningar är ett sätt att trixa med budgeten. skriver likaså att regeringen lånar till välfärden. Den expansiva politiken baseras på en socialdemokratisk vanföreställning. Finansministern sa vid budgetdebatt att "Vi har råd med de många reformer som jag presenterar för riksdag". Statsministern sa också i regeringsförklaringen att "de gemensamma resurserna växer" och att "den styrkepositionen ska användas". anser att dessa uttalanden inte överensstämmer med verkligheten. Motionärerna hävdar i stället att regeringens politik innebär att statsskulden ökar med 2005-2008. Gemensamt för oppositionspartierna är också att man förespråkar att statens finansiella sparande ska vara i balans i genomsnitt över en konjunkturcykel (se även avsnitt 3). Målet ska emellertid fasas in successivt. I oppositionens retorik framställs regeringens budgetpolitik som slapp och kortsiktig, för att inte säga ansvarslös. Som alternativ erbjuder man balans i statens finanser och en statsskuld som minskar eller åtminstone är nominellt oförändrad. Med regeringens politik, hävdar man, är de framtida pensionerna i fara men med den egna budgetpolitiken tryggas pensionerna. Utskottet anser att den bild som oppositionspartierna målar upp av de offentliga finanserna milt uttryckt är obalanserad. Utskottet vill i stället framhålla att offentliga finanser är starka - starka jämfört med tidigare beräkningar, starka jämfört med andra länder och starka sett till den beräknade utvecklingen , detta trots att regeringen nu föreslår en expansiv finanspolitik, främst för att stimulera sysselsättningen, och att beräkningarna inkluderar dessa åtgärder. Målet om balans i statens finansiella sparande som oppositionspartierna förespråkar är knappast stramare än regeringens överskottsmål för den offentliga sektorn. Enligt regeringens beräkningar minskar underskottet i staten gradvis och 2008 är det inte större än . Tabell 4.26 Det finansiella sparandets fördelning mellan den offentliga sektorns delar Miljarder kronor och procent av BNP Regeringens överskottsmål innebär i själva verket att statens finansiella sparande på lång sikt befinner sig i eller nära balans. Detta är oppositionspartierna väl medvetna om, men de fortsätter likväl att frammana en bild av regeringens budgetpolitik som svag i kontrast mot deras egen stramare hållning. Det finansiella sparande som oppositionspartierna redovisar är visserligen något bättre än i regeringens förslag men skillnaden är begränsad. Att sedan oppositionen redovisar lägre lånebehov för att man i stor skala säljer statliga företag ändrar inte bilden. Statsskulden beräknas uppgå till och vid utgången av 2008 beräknas skulden vara . Skulden ökar alltså nominellt med . nominella BNP beräknas dock öka från 2005 till 2008, dvs. Statsskulden minskar därmed kraftigt i relation till värdet av den samlade produktionen, från 2005 till 2008. Statsskulden beräknas , efter det att förslagen i budgetpropositionen beaktats, vara i stort sett densamma som regeringen räknade med . Statsbudgetens saldo är negativt och i stort sett detsamma som regeringen beräknade . Underskottet i statsbudgeten beräknas uppgå till 2006 och minskar sedan till 2008. De sammanlagda underskotten är mindre än och är fullt förenliga med en snabbt fallande skuldkvot. Statens finansiella sparande uppvisar underskott , men underskottet är mindre än tidigare beräknat och sjunker dessutom i snabb takt . är statens finansiella sparande starkare än , är sparandet nu bättre och beräknas det vara oförändrat. Summan av ålderspensionssystemets och kommunsektorns finansiella sparande är nära nog oförändrad. Den offentliga sektorns samlade finansiella sparande är därmed starkare nu än vad regeringen bedömde . Sparandet stärks dessutom över tiden. förbättras det finansiella sparandet från av BNP till av BNP. Den konsoliderade bruttoskulden, den s.k. Maastrichtskulden, beräknas vara av BNP 2005 och minska till av BNP till 2008, en minskning med av BNP . Avståndet till stabilitetspaktens gräns på av BNP är betryggande. Tar man dessutom hänsyn till den offentliga sektorns finansiella tillgångar beräknas nettoställningen vara positiv. Den offentliga sektorns finansiella nettoförmögenhet uppgår 2005 till och ökar till , motsvarande av BNP. Påståenden om att 1990-talets budgetsanering skulle ha förslösats är enligt utskottets mening löjeväckande. Sådana påståenden leder tanken till att den statsfinansiella situationen nu skulle vara lik den , vilket saknar all verklighetsförankring. hade ett underskott i de offentliga finanserna på av BNP, vilket skulle motsvara mer än . I stället har vi nu ett överskott på . uppgick lånebehovet till av BNP, vilket skulle motsvara ca . I stället har vi nu ett lånebehov på . hade vi en snabbt stigande statsskuld på av BNP, vilket skulle motsvara ca . I stället har vi nu en statsskuld på och en fallande skuldkvot. Den svartmålning av situationen i de offentliga finanserna som oppositionspartierna ägnar sig åt är enligt utskottets mening inte trovärdig. Oppositionen hävdar också att tillfälliga inkomstökningar, främst bolagsskatterna, används till varaktiga utgiftsökningar och att detta är uttryck för en alltför slapp budgetpolitik. Räntebeläggningen av periodiseringsfonderna har inneburit oväntat höga skatteinkomster både 2004 och 2005 eftersom större belopp än beräknat återförts till beskattning. Den långsiktiga effekten är begränsad och regeringen höjer nu sin bedömning av intäkterna 2006-2008 med . Den offentliga sektorns finansiella sparande påverkas emellertid inte varaktigt av att vissa bolag valt att lösa upp sina periodiseringsfonder. Inkomstökningen är tillfällig och regeringen räknar heller inte med något annat. ställer sig bakom regeringens politik, med de förändringar som föreslås i motionerna Fi320, Sf431 och So697, (alla s, v, mp), och avvisar de budgetalternativ som förts fram av oppositionspartierna. Regeringens budgetpolitik är inriktad på att säkerställa att uppställda saldomål och utgiftstak hålls, att stärka långsiktiga tillväxtförutsättningar samt att nå målen om reguljär sysselsättning. Utgiftstaken har hållit alla år sedan de infördes och överskottet i de offentliga finanserna beräknas i genomsnitt uppgå till av BNP . Utskottet ser denna budgetpolitik som en naturlig fortsättning av de gångna årens ansvarsfullt förda politik. Den har enligt utskottets mening goda förutsättningar att främja fortsatt långsiktigt stabila statsfinanser. Moderata samlingspartiets, liberalernas, och långtgående krav på skattesänkningar, som till stor del finansieras av försämringar i grundläggande trygghetssystem, anser utskottet vara oacceptabla. Motionärerna hävdar att deras budgetpolitik är stramare än regeringens, men till övervägande del består skillnaden av engångsvisa och kassamässiga förstärkningar i form av aktieförsäljningar. Läget är dock ansträngt för budgeteringsmarginalen 2006. I propositionen föreslås en marginal på och när förslagen i motionerna från Socialdemokraterna, beaktats minskar marginalen med och uppgår därmed till . Regeringen redovisar i propositionen att man avser att genomföra åtgärder för att undvika att utgiftstaket överskrids - en strikt prövning av anslagssparande , indragningar av anslagssparande och vissa utgiftsbegränsningar. Den utgiftsökning som motionsförslagen förorsakar kommer uppenbarligen att skärpa kraven på stramhet för att utgiftstaket inte ska överskridas. I motion Sf431 (s, v, mp) framhålls att det är viktigt att säkerställa att de ökade utgifterna ryms inom utgiftstaken och motionärerna förutsätter att regeringen vidtar sådana åtgärder som den har befogenhet till eller återkommer till med förslag för att finansiera de ökade utgifterna för staten genom motsvarande minskningar av utgifterna. Utskottet delar motionärernas uppfattning och vill understryka vikten av att utgifterna ryms inom redan beslutade utgiftstak. Utskottets förslag till statsbudget sammanfattas i tabell 4.26. Tabell 4.27 Utskottets förslag till statsbudget 2006 Med det anförda tillstyrker utskottet motionerna Fi320 (s, v, mp) yrkandena 1 och 8 båda i denna del, Sf431 (s, v, mp) yrkande 3 i denna del och yrkande 5, So697 (s, v, mp) yrkandena 1 och 2 båda i denna del, och avstyrker motionerna Fi240 (m) yrkandena 10-12, Fi241 (fp) yrkandena 2, 14 och 15, Fi242 (kd) yrkandena 9-11 och 13, Fi 243 (c) yrkande 6, Fi293 (c) yrkande 1, Fi296 (c) yrkande 1, Fi309 (kd) yrkande 1, Fi317 (fp) yrkande 1, Fi319 (kd) yrkande 1 samt Fi321 (kd) yrkandena 2-6 och 13.