bet · GS01LU8 · 2005-01-25 00:00:00 — I uppdraget ingick att föreslå åtgärder som kan öka de positiva effekterna av genomförda regelreformeringar. Uppdraget redovisades i betänkandet (SOU 2005:4) Liberalisering, regler och marknader. tillkallade regeringen en särskild utredare med uppgift att göra en bred översyn av organisationen och lagstiftningen inom järnvägssektorn (dir. 2001:48). I uppdraget ingick bl.a. att med utgångspunkt i konsumentintresset analysera möjliga utvecklingsvägar för såväl person- som godstrafiken på järnväg. Uppdraget redovisades i bl.a. huvudbetänkandet (SOU 2003:104) för resenärer och gods, som överlämnades till regeringen . I betänkandet föreslås bl.a. införandet av en transportslagsövergripande lag om ersättning m.m. vid transport av passagerare, en s.k. resevillkorslag. Lagförslaget innehåller bl.a. bestämmelser om information, service och ersättning vid transport av passagerare. Frågan om konsumentskyddet inom kollektivtrafiken har vidare varit föremål för överväganden inom ramen för (dir. 2001:1). Kommittén har i slutbetänkandet (SOU 2003:67) Kollektivtrafik med människan i centrum, som överlämnades till regeringen , föreslagit lagstiftning i syfte att stärka konsumentskyddet vid utnyttjande av kollektivtrafik. Motionsspörsmålet är också aktuellt på EU-nivå. Som en del av det s.k. tredje järnvägspaketet lade kommissionen fram ett förslag till förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter, KOM(2004)143. Förordningsförslaget innehåller bestämmelser om bl.a. informationsskyldighet, hjälp åt rörelsehindrade samt trafikföretagens ansvar vid förseningar och skador på passagerare och resgods. Som framgår av vad som ovan redovisats pågår arbete på såväl nationell nivå som inom EU med en inriktning som ligger väl i linje med motionsönskemålet. Någon åtgärd med anledning av motion 2004/05:L271 är inte påkallad, och utskottet föreslår att avslår motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som gäller konsumentskyddet vid e-handel m.m. Utskottet hänvisar i huvudsak till att det inte föreligger någon motsättning mellan motionsönskemålen och inriktningen av regeringens arbete på området. Jämför särskilt yttrande 3 (fp). har en rad lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder vidtagits i syfte att främja utvecklingen av elektronisk handel. Rättsliga frågeställningar som därvid har uppmärksammats har bl.a. gällt ingående av avtal på elektronisk väg, lagval, marknadsföring på Internet, säkra betalningsformer, elektroniska signaturer och personlig integritet. Inom FN:s , , antogs en modellag om rättsliga aspekter på elektronisk handel. Modellagen bygger på tanken om s.k. funktionell ekvivalens. När IT-system fyller samma funktion som pappersmedier skall utgångspunkten enligt denna tanke vara att elektroniska medier inte bör diskrimineras utan ges samma rättsverkan som pappersdokument. antogs vidare en modellag om elektroniska signaturer och pågår arbete med att ta fram en konvention om slutande av avtal online. beslutades inom riktlinjer för konsumentskydd vid elektronisk handel. Riktlinjerna syftar till att säkerställa att konsumentskyddet inte är sämre vid elektronisk handel än vid sedvanlig butikshandel och innehåller rekommendationer i frågor som marknadsföring, god affärssed, betalning, information om varor och tjänster samt tvistlösning. Vad särskilt gäller lagstiftning på EU-nivån kan nämnas direktiv (97/7/EG) av om konsumentskydd vid distansavtal (distansavtalsdirektivet), direktiv (1999/93/EG) av om ett gemenskapsramverk för elektroniska signaturer, direktiv (2000/46/EG) av om rätten att starta och driva affärsverksamhet i pengar samt om tillsyn över sådan verksamhet (direktivet om elektroniska pengar), direktiv (2000/31/EG) av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (e-handelsdirektivet) och direktiv (2002/65/EG) av om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter. Utgångspunkterna för och inriktningen av arbetet på nationell nivå finns redovisade i regeringens skrivelse 1997/98:190 Elektronisk handel och regeringens proposition 1999/2000:86 Ett informationssamhälle för alla samt i trafikutskottets av godkända betänkanden /99:TU4 Informationssamhället inför 2000-talet och 1999/2000:TU9 Ett informationssamhälle för alla. I motion 2004/05:L353 av m.fl. (s) framhålls att e-handeln nu är väl etablerad i . Forfarande går det dock att konstatera att e-handeln inte alltid fungerar tillfredsställande. Det behövs därför, menar motionärerna, alltjämt bättre konsumentinformation om hur e-handel fungerar. De etablerade konsumentorganisationerna skulle kunna användas för att sprida sådan information. I motionen begärs ett tillkännagivande om behovet av konsumentskydd och information när det gäller elektronisk handel. m.fl. (fp) anför i motion 2004/05:T466 att det behövs en rad institutionella och juridiska reformer för att underlätta den elektroniska handelns utveckling. Lagstiftningen måste, menar motionärerna, ta sikte på det generella och det teknikneutrala för att kunna fungera långsiktigt. Lagstiftningen på området bör vidare harmoniseras. I motionen begärs ett tillkännagivande om vad som anförts om behovet av ett fungerande internationellt regelverk för e-handel (yrkande 3). I samma motion anförs att det finns en rad konsumentfrågor av utpräglad IT-karaktär som ingen myndighet tar ett helhetsgrepp på. Motionärerna anser att det bör inrättas en sådan myndighet, Nätverket, och att verksamheten skall införlivas med . I motionen begärs ett tillkännagivande om behovet av bättre konsumentstöd på IT-området (yrkande 17). Ett av de områden som, enligt vad som anförs i departementspromemorian (Ds 2004:51) Den framtida konsumentpolitiken, bör prioriteras är att uppnå en trygg och säker e-handel. I promemorian framhålls vikten av att regeringen verkar för att konsumenter tryggt och säkert skall kunna använda tjänster via Internet, mobila nät och digital-TV. Företeelser som spamming, modemkapningar och bedrägerier, som utgör hinder för konsumenterna att e-handla, bör således bekämpas. En målsättning bör därvid vara att konsumenterna vid e-handel känner sig lika trygga vid e-handel som vid traditionell handel. E-handeln har vuxit fram som ett av de potentiellt mest betydelsefulla användningsområdena för den moderna informationstekniken. Handeln över Internet skapar nya affärsmöjligheter och bidrar till lägre administrationskostnader. Varor och tjänster kan köpas, säljas och marknadsföras på nya sätt, med nya affärsmodeller och på nya marknader. Företag och privatpersoner ges omedelbar tillgång till en stor del av världsmarknaden. Som utskottet framhållit tidigare (se bet. 2002/03:LU9 och 2003/04:LU8) har dock e-handelns stora potential ännu inte kommit att utnyttjas fullt ut av konsumenterna. Ett skäl till detta är att många konsumenter fortfarande känner oro och osäkerhet inför e-handel, bl.a. vad gäller frågor som vilket lands lag som är tillämplig om det uppstår en tvist, om betalningen sker på ett säkert sätt och hur personuppgifter som lämnas på nätet hanteras. Som framhålls av motionärerna bakom motion 2004/05:L353 är således ett gott konsumentskydd en viktig faktor för att främja utvecklingen av den elektroniska handeln. Utskottet kan för sin del inte heller se att regeringen skulle ha någon annan uppfattning i denna fråga än vad som kommer till uttryck i motionerna. I skrivelse 2001/02:148 Mål och inriktning av det svenska arbetet med konsumentfrågor i EU som regeringen överlämnade till anfördes således, utan erinran från sida, att inriktningen bör vara att noga skall följa den praktiska tillämpningen av den gemenskapslagstiftning som rör konsumenternas intressen i samband med elektronisk handel och verka för ett utökat administrativt samarbete i och globalt i dessa frågor. Vidare anfördes att konsumentskyddet vid elektronisk handel bör ligga på samma nivå som vid traditionell handel. Som redovisats kommer en motsvarande uppfattning till uttryck i departementspromemorian (Ds 2004:51) Den framtida konsumentpolitiken. Utskottet kan inte finna annat än att det råder en bred samsyn vad gäller vikten av ett gott konsumentskydd vid elektronisk handel. Vad sedan gäller de spörsmål som tas upp i motion 2004/05:T466 yrkande 3 erinrar utskottet om att regeringen i skrivelse 1997/98:190 Elektronisk handel framhöll behovet av ett effektivt regelverk som en av de främsta förutsättningarna för att främja utvecklingen och utbredningen av elektronisk handel. Det ansågs viktigt att relevanta författningar sågs över och ändrades för att bättre passa till den nya utvecklingen. Målet skulle vara att undanröja eventuella oklarheter samt att se till att befintliga regler inte onödigtvis hindrar möjligheterna att bedriva elektronisk affärsverksamhet. Regeringen underströk att de regler som gäller för traditionell handel i huvudsak torde kunna användas även vid elektronisk handel och att regelverket i största möjliga utsträckning skulle förhålla sig neutralt till den teknik som används. Vidare anfördes i proposition 1999/2000:86 Ett informationssamhälle för alla att de mål som angetts skrivelse om elektronisk handel alltjämt var aktuella. I fall där lagreglering är nödvändig borde denna, enligt regeringens bedömning, vara internationellt baserad och teknikneutral. Mot den nu angivna bakgrunden kan inte dras annan slutsats än att inriktningen av regeringens arbete vad gäller utformningen av det internationella regelverket på området ligger väl i linje med motionsönskemålet. Någon åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandet är därmed inte påkallad. Vad slutligen gäller kravet på inrättandet av en särskild för konsumentfrågor utgår utskottet från att regeringen tar frågan under övervägande, om behov därav skulle uppkomma i det fortsatta arbetet på området. Med det anförda föreslår utskottet att skall avslå motionerna 2004/05:L353 samt 2004/05:T466 yrkandena 3 och 17. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med krav på åtgärder för att förhindra och avhjälpa överskuldsättning. Utskottet anser att resultatet av pågående beredningsarbete bör avvaktas innan ett ställningstagande från sida kommer till stånd. Jämför reservation 12 (fp, v). Genom skuldsaneringslagen (1994:334), som trädde i kraft , har införts möjligheter för fysiska personer att under vissa förutsättningar helt eller delvis befrias från en övermäktig skuldbörda (prop. 1993/94:123, bet. LU26, rskr. Lagen kom till mot bakgrund av den överskuldsättning som drabbade många enskilda . Som allmänna villkor för att en skuldsanering skall beviljas gäller att gäldenären är så pass skuldsatt att han eller hon inte inom överskådlig tid kan betala sina skulder. Därtill kommer att det vid en allmän bedömning skall vara skäligt att bevilja skuldsanering. Innebörden av en beslutad skuldsanering är att den skuldsatte , i regel , skall leva på begränsade ekonomiska resurser och att det överskott som eventuellt finns skall fördelas mellan fordringsägarna. Fördelningen sker enligt en betalningsplan som fastställs vid beslutet om skuldsanering om det finns någon betalningsförmåga. För det fall det inte finns något överskott upprättas inte någon betalningsplan, en s.k. nollösning. I motion 2004/05:L277 av m.fl. (fp) läggs fram en rad olika förslag som syftar till att komma till rätta med den betydande överskuldsättning som finns och som föranleder stora sociala bekymmer. Motionärerna anför att det borde öppnas bättre och enklare vägar för myndigheterna att medverka i frivilliga överenskommelser med människor som har skulder till det allmänna, exempelvis för bostadsbidrag, rättshjälpsavgifter, skatter och liknande. Det behövs därför en översyn av gällande regelverk på området. bör det övervägas om det går att sammanföra statens handläggning och beslut på området till en myndighet (yrkande 1). Införandet av en begränsning vad gäller dröjsmålsräntans storlek skulle också, menar motionärerna, lindra skuldbördan för många. Regeringen bör därför överväga att, genom ändringar i räntelagen, införa en tvingande högsta dröjsmålsränta i konsumentförhållanden (yrkande 2). Motionärerna anför vidare att det är enkelt att avbryta preskription, vilket innebär att en fordran i många fall aldrig preskriberas. Enligt motionärerna kan det ifrågasättas om detta är rimligt och i motionen förespråkas införandet av s.k. absolut preskription, innebärande att fordringsägaren före preskriptionsfristens utgång måste vända sig till domstol eller kronofogdemyndigheten för att få gäldenärens betalningsskyldighet fastställd. Alternativt skulle det kunna införas regler som innebär en gräns för den tid under vilken staten bistår borgenärerna med indrivningsåtgärder (yrkande 3). Enligt vad som anförs i motionen kan den kommunala budget- och skuldrådgivningen byggas ut och med stöd från bl.a. bli en viktig hjälp för människor som hamnat i ekonomiska bekymmer. Det finns därför all anledning att satsa vidare på och ge resurser för en utveckling och ett samordnat samarbete mellan kommunerna och staten på området. Regeringen bör, anser motionärerna, ta initiativ härtill (yrkande 4). överväganden och pågående arbete gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att utvärdera och göra en översyn av skuldsaneringslagen. Enligt direktiven (dir. 2002:139) skulle utvärderingen i första hand avse förfarandet i skuldsaneringsärenden. Utredaren var fri att även ta upp andra frågor om skuldsanering om det bedöms motiverat. Uppdraget redovisades i betänkandet (SOU 2004:81) Ett steg mot ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande. I betänkandet föreslås en rad ändringar i bl.a. skuldsaneringslagen. Därutöver finns förslag som gäller bl.a. den kommunala budget- och skuldrådgivningen och statens roll som borgenär. I sammanhanget bör vidare erinras om att i regleringsbrevet för fick i uppdrag att närmare analysera orsakerna till uppkomsten av skuldfällor och att föreslå åtgärder för att begränsa problemet med överskuldsättning. Uppdraget redovisades i promemorian Överskuldsättning - omfattning, orsaker och förslag till åtgärder (PM 2003:4). I rapporten diskuteras olika orsaker till överskuldsättning och lämnas en rad olika förslag till åtgärder på området. föreslår bl.a. en översyn av de regler och myndighetsinstruktioner som är tillämpliga när staten är borgenär. Verket föreslår vidare att regeringen skall låta kartlägga hur olika offentligrättsliga system, exempelvis bostadsbidrags- och studiestödssystemen, isolerat och i samverkan med varandra påverkar hushåll med betalningsproblem. Övriga förslag rör kontantinsatsen vid kreditköp, beloppsgränsen vid förenklad kreditprövning, räntefria krediter, dröjsmålsränta, inkasso, absolut preskription, forskning, sociala lån, saneringslån och överskuldsättning bland egenföretagare. Promemorian har remissbehandlats. Därutöver bör även erinras om det pågående lagstiftningsarbetet på EU-nivå med anledning av kommissionens förslag till nytt konsumentkreditdirektiv. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är angeläget med ytterligare åtgärder i syfte att förhindra att människor hamnar i skuldfällor och överskuldsättning och att det, om så ändå blir fallet, finns möjligheter att ta sig ur sådana situationer. Förslagen som läggs fram i motionen är, enligt utskottets mening, tänkvärda. Flera av förslagen har dock en nära koppling till pågående arbete med anledning av och betänkande. Enligt utskottets mening bör resultatet av detta arbete avvaktas innan utskottet är berett att förorda någon åtgärd från sida med anledning av motionen. Med det anförda föreslår utskottet att avslår motion 2004/05:L277 yrkandena 1-4. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som gäller obeställd e-postreklam. Utskottet hänvisar i huvudsak till tidigare ställningstaganden och pågående arbete. Med obeställd reklam avses reklam eller annan marknadsföring som förs vidare till mottagaren utan att denne varit aktiv för att få reklamen eller utan att mottagaren genom sitt tidigare uppträdande kan anses ha visat något intresse för den. Det förekommer i huvudsak två olika modeller för att reglera under vilka förutsättningar obeställd reklam är tillåten. Den ena modellen, s.k. opt in, innebär att obeställd reklam är förbjuden om inte mottagaren i förväg har begärt att få reklamen eller samtyckt till det. Den andra modellen, opt out, innebär motsatsen. Enligt opt out är det således tillåtet att sända obeställd reklam så länge mottagaren inte uttryckligen motsatt sig det. Vid reglering som bygger på opt out förekommer ofta olika slags spärregister dit man i förväg kan anmäla att man inte vill ha viss reklam i fortsättningen. Enligt 13 b § marknadsföringslagen (1995:450) gäller, , att en näringsidkare vid marknadsföring till en fysisk person får använda elektronisk post, telefax eller sådana automatiska system för individuell kommunikation som inte betjänas av någon enskild, endast om den fysiska personen har samtyckt till det på förhand, dvs. en opt in-lösning. Har näringsidkaren dock fått den fysiska personens e-postadress i samband med försäljning av en produkt till personen gäller under vissa förutsättningar inte kravet på samtycke i förväg. gällde en opt out-lösning i fråga om marknadsföring via obeställd e-post. Vid marknadsföring med e-post skall, enligt 13 c § marknadsföringslagen, meddelandet alltid innehålla en giltig adress till vilken mottagaren kan sända en begäran om att marknadsföringen skall upphöra. Detta gäller även vid marknadsföring till en juridisk person. Av 13 d § marknadsföringslagen följer vidare att andra metoder för individuell kommunikation på distans, exempelvis telefon, får användas om inte den fysiska personen tydligt motsatt sig att metoden används, dvs. en opt out-lösning. Bestämmelserna genomför i svensk rätt artikel 13 i kommunikationsdataskyddsdirektivet, artikel 10 i det allmänna distansavtalsdirektivet och artikel 10 i direktivet om distansförsäljning av finansiella tjänster. och (båda mp) framhåller i motion 2004/05:L294 att problemet med obeställd reklam bör lösas generellt på så sätt att all reklam som sänds på mottagarens bekostnad skall vara olaglig. I motionen begärs ett tillkännagivande om att regeringen skall lägga fram förslag till ändringar i marknadsföringslagen med nu angiven innebörd (yrkande 1). Motionärerna anför i samma motion att det krävs ytterligare statliga insatser för att hindra skräppost, exempelvis genom att markera befintliga spammare, bearbeta nätoperatörer, samverka med andra aktörer på området samt ändra och utveckla gällande regelverk. Regeringen bör, menar motionärerna, uppdra åt Statskontoret att finna lösningar på problemet med spam. I motionen begärs ett tillkännagivande härom (yrkande 2). Motionärerna beklagar vidare att företag inte omfattas av opt in-lösningen och begär ett tillkännagivande om att så bör vara fallet (yrkande 4). Som utskottet framhöll då den nuvarande opt in-regleringen beslutades och som även påpekas i den nu aktuella motionen krävs ytterligare åtgärder på nationell nivå, inom EU och i internationella sammanhang för att komma till rätta med problemet med obeställd e-postreklam. Därvid bör nämnas att kommissionen beslutat ett meddelande med en handlingsplan rörande icke begärd marknadsföring via elektronisk post, KOM (2004)28. Handlingsplanen innehåller en lång rad förslag till åtgärder på området, bl.a. i frågor som rör självreglering, tillsyn, lagstiftning, tekniska åtgärder och information. Utskottet konstaterar att regeringen i ministerrådet ställt sig bakom handlingsplanen och framhållit vikten av att det kommer till stånd ytterligare åtgärder som komplement till lagstiftning. Att få till stånd ett internationellt samarbete är också, enligt regeringen, av avgörande betydelse för att verkningsfullt kunna minska den accelererande spridningen av obeställd e-postreklam (regeringens faktapromemoria 2003/04:FPM69). I sammanhanget bör därutöver erinras om att det även pågår omfattande arbete på området inom . Mot bakgrund av vad som har anförts kan utskottet inte finna annat än att det föreligger en bred samsyn på området. Utskottet utgår från att regeringen fortsätter att arbeta aktivt på området utan något tillkännagivande från sida. Vad sedan gäller den i yrkande 1 föreslagna lagstiftningen kan diskuteras om den är förenlig med EG-rätten på området. Mot bakgrund av det införda opt in-regleringen kan utskottet under alla förhållanden inte se att det föreligger något behov av de förordade lagändringarna. När det slutligen gäller frågan om opt in-regleringen bör omfatta även marknadsföring riktad till juridiska personer som tas upp i yrkande 4 erinrar utskottet om att ett motsvarande motionsyrkande avstyrktes i samband med att nu gällande opt in-reglering infördes . Utskottet delade därvid regeringens bedömning att det då saknades tillräckliga skäl för att införa en opt in-reglering även vid icke begärd marknadsföring till juridiska personer. Utskottet framhöll därvid särskilt att remissutfallet inte gav stöd för att det skulle föreligga behov av en sådan reglering. Därtill kom att kravet på angivande av giltig adress i 13 c § marknadsföringslagen torde ge juridiska personer bättre förutsättningar att komma till rätta med icke begärd marknadsföring via elektronisk post. Utskottet underströk dock vikten av att regeringen, i linje med vad som hade utlovats i den då aktuella propositionen, noga följer utvecklingen och återkommer med erforderliga lagförslag om det skulle visa sig behövas ytterligare regler för att skydda juridiska personer. Utskottet vidhåller den uppfattning som kom till uttryck och kan inte se att det nu framkommit omständigheter som utgör skäl för att ta initiativ till den föreslagna opt in-regleringen. Med det anförda föreslår utskottet att avslår motion 2004/05:L294 yrkandena 1, 2 och 4. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med krav på införande av förbud mot könsdiskriminerande lagstiftning och andra åtgärder på området. Utskottet hänvisar i huvudsak till tidigare ställningstaganden från sida. Jämför reservationerna 13 (fp, c) och 14 (v). Könsdiskriminerande reklam brukar delas in i två huvudgrupper, nämligen kränkande reklam och schabloniserande reklam. Med kränkande reklam avses i dessa sammanhang framställningar, vilkas innehåll i egentlig mening diskriminerar det ena könet, dvs. reklam som förmedlar ett budskap som på ett eller annat sätt nedvärderar könet i fråga. Typiska exempel på sådan reklam är bilder där kvinnor utnyttjas som blickfång eller bilder som utnyttjar sexuella anspelningar och ger löften som inte har med produkten att göra. Med schabloniserande reklam avses framställningar som återspeglar ett föråldrat könstänkande och därigenom motverkar strävanden mot jämlikhet mellan könen. Exempel på sådan reklam är reklam som ger en falsk bild av kvinnans och mannens insatser i arbetslivet eller i hemmet eller som ger en schabloniserad bild av kvinnors och mäns personlighetsdrag. Könsdiskriminerande reklam kan vara diskriminerande för såväl kvinnor som män. Marknadsföringslagen är inte tillämplig på könsdiskriminerande reklam endast av den anledningen att reklamen är diskriminerande. Inte heller diskrimineringslagstiftningen är tillämplig. inrättades Näringslivets etiska råd mot könsdiskriminerande reklam (). Enligt stadgarna har rådet till uppgift att genom normbildande verksamhet motverka könsdiskriminering i reklam och bidra till en hög etisk standard hos annonsörer och reklamproducenter. Huvudmän för rådet är bl.a. , och . uttalar sig om en viss marknadsföringsåtgärd eller åtgärd med anknytning till marknadsföring som riktar sig till den svenska marknaden kan anses strida mot Internationella handelskammarens grundregler för reklam. I dessa föreskrivs bl.a. att reklam skall utformas med vederbörlig känsla av socialt ansvar. Enligt artikel 4 punkt 1 i grundreglerna får reklam inte vara diskriminerande i fråga om ras, religion eller kön.