bet · GS01AU4 · 2005-03-01 00:00:00 — Det är vårt uppdrag.Vi driver så många tillsynsprojekt som vi har resurser för,och vi försöker att rikta in dem mot strategiskt viktigadelar där vi vet att det finns brister. Själva poängen meddet vi gör är att vi pekar ut brister och försöker att få igång en dialog med dem som vi har tillsyn över, a-kassornaoch . På det sättet kan viförhoppningsvis bidra till en fortlöpande förbättring av dethär systemet.Innan jag går in på det som jag egentligen tänkte säga omIAF och de projekt som vi driver vill jag säga att jag tyckeratt var till stor nytta när vi kördei gång vår verksamhet och funderade över vad vi skulle göra.Men det är några intressanta saker som sägs i rapporten somjag gärna vill upprepa, om ni inte har någonting emot det,nämligen just det att de kontor som har en bra kontroll närdet gäller arbetslöshetsförsäkring också faktiskt har debästa arbetsplaceringsresultaten. Det är en viktig poäng. Denmotsättning som man brukar tala om mellan arbetsförmedlingensolika roller kanske inte riktigt är som man säger.Beträffande framgångsfaktorer gäller det att snabbtupprätta handlingsplaner, att jobba med matchning ochanvisningar redan i början av inskrivningsperioden påarbetsförmedlingen, att ha en hög nivå på platsanvisningaroch en konsekvent tillämpning av reglerna iarbetslöshetsförsäkringen. Jag tycker att det är viktigapoäng som tar fram.Nu till det som jag egentligen tänkte tala om. Vad äregentligen uppdrag? När man talar omkontrollfunktionen handlar det ofta bara om hur mångameddelanden om ifrågasatt ersättningsrätt som man skriver ochatt det är brister i fråga om det. Men Arbetsmarknadsverketsuppgifter är mycket bredare.Det som vi på IAF menar när vi talar om kontrollfunktionenär att den innehåller många fler uppgifter. Jag ska tala litegrann om dem.Sedan tänkte jag ta upp en fråga som stod på inbjudan,nämligen frågan om lämpligt arbete, inte likvärdigt arbetesom det står, som ett viktigt begrepp iarbetslöshetsförsäkringen. Det är en rolig felskrivning. Jagfunderade på att om man skulle ersätta begreppet lämpligtarbete med likvärdigt arbete är jag säker på att kostnadernai arbetslöshetsförsäkringen skulle öka dramatiskt.Men jag ska säga något om lämpligt arbete just av detskälet att det är en viktig fråga som handlar omtillämpningen, om rätten till ersättning frånarbetslöshetsförsäkringen.Vi hade på IAF ett regeringsuppdrag att rättsnabbt försöka förbättra de föreskrifter som fanns förlämpligt arbete. Jag ska säga något om det.Jag tänkte egentligen kommentera våra tillsynsrapporter,men eftersom slutsatserna är nästan desamma somRiksrevisionens tänkte jag vara väldigt kortfattad i fråga omdet och i stället säga något på slutet om saker som jag harfunderat på och som handlar om hur man snabbt ska kunna få enbättre tillämpning av dessa regler iarbetslöshetsförsäkringen. Det handlar omArbetsmarknadsverkets roll.Arbetsmarknadsverkets uppdrag innehåller rätt många momentsom direkt har betydelse för ersättningsrätten för denenskilde. Det handlar om anmälan till arbetsförmedlingen. Detstår ju i lagen att man ska vara anmäld för att få rätt tillersättning. Och rutinerna kring det och hanteringen avinformation om anmälningstider till a-kassorna har faktisktbetydelse. Det är på marginalen avgörande vilken dag man blirinskriven på förmedlingen och hur man avanmäls. Det påverkardirekt ersättningsrätten för den enskilde, och det är dåviktigt att man har bra rutiner och kontroll över det.Sedan handlar det om att man ska anvisa arbete.Anvisningsbegreppet i försäkringen har alltid varit väldigtstrikt. Det ska vara en formellt korrekt anvisning, och denska innehålla en viss information, och den ska ske på ettvisst sätt. Det hänger ihop med att man vill garanterarättssäkerheten eftersom det handlar om människorsförsörjning, och det ska gå rättssäkert och riktigt till.Därför har detta begrepp varit strikt definierat.Men anvisning till lämpligt arbete är en av dessauppgifter, liksom att följa upp anvisningarna för att i ettsenare skede ta ställning till om man ska skriva en rapportoch ifrågasätta ersättningsrätten.Från 2001 handlar det om att upprätta en handlingsplan. Detstår direkt i lagen att den arbetssökande är skyldig attmedverka till upprättande av en handlingsplan. Det är enviktig fråga. Det är ett grundvillkor att man faktiskt gördet. Och handlingsplanen har ju, vilket inte minstRiksrevisionen och AMS har påpekat i många sammanhang, enoerhört stor betydelse för arbetet på arbetsförmedlingen ochför effektiviteten.Sedan handlar det om meddelandena om ifrågasattersättningsrätt. Där är det viktigt att man har en ordning,en metodik och rutiner som gör att man inte skickarmeddelanden om man inte är säker på att a-kassan bör prövaersättningsrätten för den enskilda. Man ska alltså inteskicka meddelanden i onödan.Avanmälan är en viktig fråga. Jag försökte läsa denrapport som SO skickade ut, men jag hann inte läsa hela. Därtar man upp frågan om avanmälan som av behandlas som enadministrativ fråga på arbetsförmedlingen och AMS. Men förden enskilde är det faktiskt en fråga om ersättningsrätt. OchSO säger, om jag förstår det rätt, att man borde ha möjlighetatt besvära sig om arbetsförmedlingen och den enskilde harolika uppfattningar om när avanmälan ska ske. Denuppfattningen har också vi på IAF. Vi har diskuterat dennafråga. Det är en rättssäkerhetsfråga för den enskilde.Slutligen har och arbetsförmedlingenockså det uppdrag som gäller deltidsarbetslösa, som också ären del av kontrollfunktionen, nämligen att man som alternativtill långvarig deltidsarbetslöshet med ersättning från a-kassa ska anvisa program på heltid. Man ska var sjätte månadförse a-kassan med ett underlag för prövning aversättningsrätten för deltidsarbetslösa. Detta är också ettuppdrag som faktiskt är väldigt noga definierat förArbetsmarknadsverket.Alla dessa delar påverkar direkt ersättningsrätten för denenskilde. Därför är det självfallet väldigt viktigt att manhar fasta rutiner och att man har former för hanteringen somgör att det blir rätt helt enkelt. Blir det inte rätt är detalltid någon arbetslös som drabbas av det. Så är det.Alla dessa uppgifter är föremål för en tillsyn från IAF,och därutöver är det en del andra uppgifter som jag inte skagå in på eftersom det inte berör den här utfrågningen. Men viförsöker, med de resurser som vi har, gå in och se om alladessa delar fungerar på ett bra sätt. Och när det inte gördet försöker vi påpeka bristerna och förutsätter att de somvi har tillsyn över - det gäller a-kassorna ochArbetsmarknadsverket - funderar över om det går att förbättradet på något sätt.Beträffande lämpligt arbete anges det i grundvillkoren förrätt till arbetslöshetsersättning i lagen omarbetslöshetsförsäkring att bara den som uppfyller vissabestämda villkor har rätt till sådan ersättning. Det handlarom att stå till förfogande för arbete. Det handlar om attvara beredd att ta ett lämpligt arbete. Men beträffande justdetta med att vara beredd att ta ett lämpligt arbete är detoerhört viktigt hur lämpligt arbete definieras. Då finns detbestämda regler kring det. Det har alltid funnitsföreskrifter. Arbetslöshetsförsäkringen är ju en försäkringsom har funnits . Och just dessafrågor har alltid varit på tapeten och viktiga. Vidbedömningen anges det att man ska ta hänsyn till personligaförutsättningar och personliga förhållanden. Det handlar omkompetens för jobb. Det handlar om medicinska hinder. Dethandlar om till exempel familjers möjlighet att inte varatvingade att flytta till skilda orter om man har vårdnad ombarn eller vårdnad om anhöriga och så vidare. Det handlar ominkomst och om bostadsort.Allt detta finns med i föreskrifterna om lämpligt arbete.Problemet med dessa föreskrifter är att arbetsförmedlingenunder har framfört synpunkter på att de har varitsvåra att tolka. Det är bland annat av det skälet som vi fickett uppdrag från regeringen att se över dem. Vi gjorde det.Och efter många diskussioner i vårt insynsråd, och efterremiss till AMS och SO och så vidare så att vi var rimligtöverens om vad som gällde, antog vi nya föreskrifter. Jagtror att det var den 1 september.Om man tittar på föreskrifterna nu i förhållande till detidigare är det egentligen inte några stora förändringar rentmateriellt. Det som har hänt är att vi har skrivit dem mycketenklare och tydligare. Och det har vi fått många uppskattandesynpunkter på. Det är lättare att läsa dem nu och förstå vadsom menas med de olika väldigt svåra bedömningsfrågorna.Skillnaderna innehållsmässigt är egentligen att vi hartagit bort en del undantagsregler. hade vissagrupper möjlighet att under en omställningstid slippa vidgasitt sökområde eller slippa söka arbete utanför bostadsorten.Men det var under en omställningstid. Men genom införandet av100-dagarsregeln, alltså att man under 100 ersättningsdagarfår begränsa sitt arbetssökande till närområdet och tilltidigare yrke, som beslutade om och som infördes ifebruari 2001, behövdes inte dessa undantagsregler längre,och därför tog vi bort dem. Det som gällde förundantagsgrupperna gäller nu för hela gruppen arbetslösa.Den andra förändringen är egentligen inte en förändring itillämpningen utan mer att vi skrev in direkt iföreskrifterna vad som gäller, med hänsyn till hur fråganhade tillämpats tidigare beträffande hur man avgränsarnärområdet eller dagpendlingsområdet. står det iföreskrifterna att det är högst tolv timmars bortovaro frånbostaden. Några av er har kanske sett att vi just harpublicerat en rapport om geografiskt sökområde där vi harjämfört hur en sådan begränsning ser ut i förhållande tillhur arbetsförmedlingen har avgränsat sökområdet. Denrapporten säger ingenting om tillämpningen eftersom vi intehar granskat den. Det kan vara så att arbetsförmedlingenfaktiskt har en korrekt tillämpning. Vi har bara sett hur mani sitt IT-system har gjort denna avgränsning.I övrigt är det inte några förändringar utan baraförenklingar och förtydliganden. Vi har tagit upp frågan ommeddelande om ifrågasatt ersättningsrätt också. När vi hadeläst började vi i andra änden ochställde frågan: Hur ser det ut i landet? Finns det något som ser konstigt ut? Och det gör detfaktiskt. Jag ska nu ta upp de allra senaste uppgifterna.Antalet meddelanden per tusen ersättningsdagar i varje länvarierar med mellan 2 och 20. Tittar man på förmedlingsnivåkan man säga att tre fjärdedelar av meddelandena omifrågasatt ersättningsrätt skickas av en fjärdedel avarbetsförmedlingarna. Det är alltså stor skillnad mellanlänen och inom länen.Det är klart att det aldrig kan bli lika eftersom det finnsskillnader i förutsättningarna. Men skillnaderna är så storaatt det nog speglar samma sak som hadeuppmärksammat när man gjorde sin granskning utifrånförmedlingsnivå. Det finns stora skillnader, och det innebäratt vi har ett problem med likabehandlingen av dearbetssökande i landet. Hur den här frågan hanteras beror påvilken arbetsförmedling man är inskriven på Och bakom liggersjälvfallet variationer i platsanvisningar, i uppföljning avplatsanvisningar och än snarare benägenheten hos förmedlareatt skriva meddelanden om ifrågasatt ersättningsrätt.Jag ska också nämna, även om jag inte ska gå in på det idetalj, att det finns skillnader mellan olika yrkesområdenoch mellan olika grupper som AMS bör uppmärksamma. Den fråganhar också tagits upp av SO i en rapport. Det är traditionelltså att meddelanden om ifrågasatt ersättningsrätt lämnas mernär det gäller industriyrken och när det gäller vård ochomsorg än när det gäller tjänstemannayrken. Det kan finnassakliga skäl till skillnader, men skillnaderna är väldigtstora. Detta är en fråga som man faktiskt måste fundera över.Vi sade också, även om vi sade det väldigt försiktigt, attdet finns skillnader mellan män och kvinnor när det gällerifrågasatt ersättningsrätt. Vi trodde att det kan hängasamman med att ersättningsrätten ifrågasätts mindre blanddeltidsarbetslösa än bland heltidsarbetslösa.Alla dessa frågor håller vi nu på att gräva djupare i. Närdet gäller meddelande om ifrågasatt ersättningsrätt har viett stort projekt som vi genomför där vi gårigenom ett mycket stort antal ärenden för iår. Lite preliminärt kan jag säga att våra första försiktigakommentarer inte har dementerats utan snarare förstärkts, ochdet finns problem. Men detta är ju ingen nyhet, utan det ärmånga som har påpekat att det finns problem inom dettaområde, inte minst och tidigare RRV.Vi har också gått in på hur man tillämpar förlängdersättningsperiod. Bara för att inte upprepa vad sade kanjag bara lämna lite siffror som gäller tredje kvartalet ,så får ni höra hur det ligger till med förlängdersättningsperiod.Under tredje kvartalet var det ungefär 34 000 personer somhade förbrukat en hel ersättningsperiod. Det intressanta äratt 22 000 av dem uppfyller ett nytt arbetsvillkor. De haralltså rätt till en ny ersättningsperiod därför att deuppfyller kraven för det. Ungefär 10 000 av gruppen på 34 000fick förlängd ersättningsperiod. Det går praktiskt till påett sådant sätt att om man inte får plats i aktivitetsgarantifår man förlängd ersättningsperiod. Det finns ingen grund attneka någon detta i så fall. Ungefär 900 personeravaktualiserades eller kvarstod som sökande påarbetsförmedlingen trots att de hade jobb eller fanns iprogram. Och lite drygt 600 personer utförsäkrades, som vikallar det för. De fanns kvar i arbetsförmedlingen men hadeingen ersättning. De var fortfarande arbetslösa.Utan att tolka siffrorna alltför mycket ger detta en bildav hur situationen ser ut.I dessa granskningsrapporter har vi också gått in pålänskundtjänsterna, alltså de som länsarbetsnämnderna självahar inrättat. Jag ska inte säga så mycket om det, men jag skabara säga att det där finns stora problem när det gällerhanteringen av arbetslöshetsförsäkringsfrågor. Det är väldigtvarierande över landet, och det innebär att människor sominte bör ha ersättning får det. är dessa kundtjänster såatt säga på väg ut. Egentligen kanske det därför inte finnsanledning att säga så mycket om det eftersom AMS jobbar medett stort utvecklingsarbete.Även om det var ett pilotförsök där själva poängen är utvecklar verksamheten i själva försöket så granskade vivissa saker när det gäller AF Kundtjänst i , alltsåden nya verksamheten som AMS håller på att utveckla. Vikonstaterade när vi besökte AFKundtjänst i - och också granskade vad som händertill exempel i fråga om platsanvisningar, uppföljning,meddelanden om ifrågasatt ersättningsrätt - att det där fannsproblem. Det fungerade inte riktigt. Det var som sagt enverksamhet under utveckling. Själva poängen är att man då kanrätta till fel. Men vi har fortsatt att granska dennaverksamhet och tyvärr kunnatkonstatera att problemen kvarstår, men de går ju att göranågot åt.Jag hoppar över det övriga som gäller AF Kundtjänst. Istället går jag in på det allra sista.Jag tycker att det är tråkigt att bilden av en som jaguppfattar som en väl fungerande arbetslöshetsförsäkring iövrigt störs av denna diskussion om kontrollfunktionen. Ochjag tycker att bilden av arbetslöshetsförsäkringen faktisktblir lite orättvis. Det är rätt lätt att jämföra med andraviktiga välfärdssystem, och detta är en stor och viktigförsäkring.Det är inte lätt att vara arbetsförmedlare, och det är intelätt att driva arbetsförmedling. Man har väldigt många kravpå sig, och det är ett stort tryck, och man har mångauppgifter som man ska klara av. Men just av det skälet är detså viktigt att AMS verkligen driver dessa frågor på ett brasätt och ser till att man får ett stöd och att man harkunskaper och att man har system, rutiner och metoder somfungerar över hela landet. Det här är nämligen typiska sådanafrågor där det krävs en central styrning och där man kan göramycket med centrala grepp.Jag förstår också att AMS jobbar väldigt mycket med detutvecklingsarbete som gäller att forma den framtidaarbetsförmedlingen. Men jag tror att om man kunde ha tvåtidsperspektiv som man arbetar med detta skulle mankunna åstadkomma rätt mycket, alltså att även försökaförbättra det som faktiskt finns nu och inte bara försökajobba med det som kommer. Och även vad gäller det som kommeri detta stora utvecklingsarbete så tror jag - det är vårerfarenhet efter att ha läst dokument och försökt titta pådet - att det vore bra om AMS ännu mer försökte koncentrerasig på att hitta bra lösningar, bra metoder, bra rutiner ochbra organisation för att också klara den här arbetsuppgiften.Generaldirektör . , ():Det finns naturligtvis väldigt mycket att säga om ochdiskutera kring detsom har sagts. Jag tänker inte fördjupa mig i det som harsagts, utan jag vill ta tillfället i akt att ge en konkretbild av vad vi gör åt den problembild som vi alla faktisktkänner väl till och som vi nu får belagd och fördjupad avdessa båda myndigheter, vilket är både viktigt och angeläget.Jag tänkte först ge en liten inramning och sedan gå övertill att också tala om varför det ser ut som det gör ochvarför det inte fungerar i alla delar på etttillfredsställande sätt, naturligtvis med särskild hänsyntill arbetslöshetsförsäkringen. Sedan ska jag ägna huvuddelenav min talartid till att ge en bild av vad vi de facto gör.Jag är alldeles bestämd i fråga om att Arbetsmarknadsverketgenomgår väldigt stora förändringar. Och jag tycker att detär en stor tillfredsställelse att utskottet har ordnat dennautfrågning för att vi ska få möjlighet att komma hit ochredovisa dessa stora förändringar.Jag kan börja med att erinra om en rapport somRiksrevisionsverket, som det hette tidigare, för ganskaprecis lade fram och som handlade om ett annatområde som inte fungerade tillfredsställande inomArbetsmarknadsverket. Jag tänker på verksamhetsmålen. Jagtänker på förmedlarnas kännedom om att regering och riksdagfaktiskt satte upp konkreta mål för vad som skulle uppnås.Jag tänker på ett mål om att av dem som genomgår enyrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning ska vara i arbetesenast efter slutförd utbildning. Det är ett av deviktigaste verksamhetsmålen som harfunnits i vår verksamhet. Då gjorde enundersökning som ledsamt nog, får man säga, visade att bara15 % av personalen över huvud taget kände till de åtta-tiomål som då fanns i verksamheten. Det var inte en särskiltupplyftande siffra.Vi tog på oss att i vårt arbete se till att organisationenfaktiskt konsekvent och målmedvetet arbetar med att nå deverksamhetsmål som regering och riksdag sätter upp.I dag ser det helt annorlunda ut. Jag kan försäkrautskottet om att förmedlarna känner till målen och attförmedlingen i denna del gör en väldigt god prestation.Nu har vi av förklarliga skäl fokus påarbetslöshetsförsäkringen. Vi kan uppfattaarbetslöshetsförsäkringen på två sätt. Å ena sidan handlardet om individens inkomsttrygghet när man hamnar iarbetslöshet. Å andra sidan, som jag tycker är huvudpunkten idetta sammanhang, handlar det om arbetslöshetsförsäkringensom en omställningsförsäkring. Och där behöver vi göraordentliga insatser. Omställning innebär att man gör saker.Det betyder att en individ, precis som harredovisat här , som uppbär arbetslöshetsförsäkring skavara aktiv i en rad olika betydelser. Det betyder attarbetsförmedlaren och arbetsförmedlingen ska stå för enverksamhet. Den arbetssökandes aktiviteter och verksamheten iförmedlingsorganisationen ska förstås vara ömsesidigtstödjande. Det är då vi får en omställningsförsäkring, ochdet är då vi får aktiva arbetssökande.Jag beskriver det på detta sätt därför att det inte barahandlar om att anvisa ett arbete, utan en bra anvisning ärett resultat av en bra verksamhet, bra verksamhetsinsatseroch bra aktiviteter från individens sida. En sådanarbetsprocess och en sådan verksamhet i samarbetet mellanförmedlaren och individen leder till en bra anvisning som ibästa fall leder till ett arbete, men långtifrån alltid. Dåmåste man ha en fungerande process som föregår anvisning. Dåtänker jag förstås på förmedlingens tjänsteutbud. Vilkatjänster har vi som vi kan erbjuda individer? Jag tänker påen bra handlingsplan. Jag tänker på täta kontakter. Det harockså påpekats här hur viktigt det är. Och även omRiksrevisionens undersökning innehåller ett väldigt liteturval är jag för min del rätt övertygad om det samband somman har fått fram mellan graden av verksamhet och aktivitetoch resultat när det gäller att få ett arbete och nå ettlyckat resultat.Med den här bilden vill jag också säga attarbetslöshetsförsäkringens regelsystem i grund och botten ärutformat i syfte att stödja en bra verksamhet och främjaaktiviteten - tydligt, klart och kravställande. Iarbetslöshetsförsäkringens regelsystem ligger med andra orden bedömning: Arbetar man på detta vis med en effektivverksamhet i förmedlingsorganisationen och rätt aktiviteterfrån individens sida - och detta betingar varandra - blir deten bra och riktig tillämpning av arbetslöshetskassans reglersom befrämjar dels att skapa en funktionsdugligarbetsmarknad, dels att individen kommer i arbete. Det är såman ska se försäkringssystemets regler.Sedan har vi ett ansvar att kontrollera att vi genomfördessa aktiviteter och bedriver denna verksamhet iöverensstämmelse med a-kassans regelsystem. Detta sker intepå ett tillfredsställande sätt. Jag vill nu ta tillfället iakt att säga att den stora uppgift vi tagit på oss under detsenaste året - och tidigare rapporter från harförstärkt detta - är att som nästa stora leverans från vårsida, nästa stora insatsområde där vi skaredovisa lyckade resultat och framsteg, se tillämpningen avarbetslöshetskassans regelverk i det verksamhetsperspektivsom jag beskriver.Vi har drivit ett målmedvetet arbete när det gällerverksamhetsmålen och när det gäller effekter, sett iverksamhetsmålstermer, på arbetsmarknaden. Det har faktisktgått riktigt bra, trots att detta är en stor organisation.Det tar lite tid, men det går att förändra. Det går attutveckla. bedriver vi , efter beslut av AMSstyrelse, ett genomgripande arbete med att komma till enbättre ordning och ett bättre resultat när det gällertillämpningen av arbetslöshetskassan. Och vet ni vad - jagmisströstar inte alls i det arbetet! Vi kommer att nåframsteg i det arbetet.Man kan naturligtvis också reflektera en del över varfördet ser ut som det gör. Det finns mycket att säga i dendiskussionen. Jag vill peka på tre omständigheter som jagmenar har skapat den olikartade tillämpningen avarbetslöshetskassans regler.Vi ska för det första komma ihåg att vi inte minst under90-talet har haft en stark förankring i synsättet attansvaret för arbetsmarknadspolitiken och dess genomförande ären lokal och regional angelägenhet. Fram till den 1 januari2002 hade vi 21 fullvärdighetsstyrelser iarbetsmarknadspolitiken som fullt ut var ansvariga förarbetsmarknadspolitikens genomförande, tillämpning ochutförande - och som naturligtvis därmed också hade ansvaretför arbetslöshetskassan. Vi har också fortsättningsvis -vilket jag tror är angeläget från en rad andrautgångspunkter, sett ur enhetlighets- ochrättighetsperspektivet - en stark förankring av vårtutförande och genomförande av verksamheten i kommunerna och iarbetsmarknadsnämnderna.Om vi då, för det andra, har en struktur som innefattar 21självständiga myndigheter som vi tidigare hade, vilket vinaturligtvis har kvar effekterna av, 21 självständigastyrelser får väl var och en fundera över i vad mån detta äroptimala förutsättningar för en riksenhetlig tillämpning ava-kassan. Jag drar mig inte för att uttrycka mig på precissamma sätt som Bo Jangenäs gjorde: När det gäller att få tillstånd en enhetlig, rikstäckande tillämpning av a-kassansregler - och där delar jag helt den problembild sombeskrivits här tidigare - blir naturligtvis en enhetligledning och styrning, att tillsammans fokusera på rättuppgifter, av avgörande vikt för att nå framgång snabbt.För det tredje har vi i arbetsmarknadspolitiken, som jagser det, ett väldigt starkt fokus på det vi i vardagstalkallar åtgärder och som mer formellt heterprogramverksamheten.