bet · GS01JUU17 · 2005-02-17 00:00:00 — har reglerat frågorrörande de intagnas ersättningar i KVVFS 2001:5. Av 16 § i föreskrifternaföljer att av den intagnes ersättning skall innehållas förpermissions- och frigivningsändamål. De innehållna medlen skall i förstahand användas till utgifter i samband med permission och frigivning, t.ex. för resa, uppehälle, inköp av klädutrustning eller liknande. EnligtKriminalvårdsstyrelsen är det möjligt att använda dessa medel också förden dömdes hemresa i samband med utvisning. Detta förutsätter dock attden intagne samtycker till det. För det fall att den intagne intefrivilligt vill betala sådant som han är skyldig att betala, t.ex. kostnadenför hemresa, gäller i princip samma regler som för indrivning av fordringarfrån andra människor i samhället. Det krävs alltså en dom som kanverkställas. För intagna i kriminalvårdsanstalt gäller dock särskildaregler i fråga om möjligheterna till utmätning. I 45 § KvaL föreskrivssålunda att om en intagen uppsåtligen förstört egendom som tillhöranstalten, får ersättning för skadan tas ut av den ovan nämnda ersättningen.Enligt uppgifter som utskottet har inhämtat från Rikspolisstyrelsenoch i län, där belägen, tillämpas bestämmelsen i 9 kap. 1 § utlänningslagen mycketsällan. Anledningen till detta är att den som skall utvisas som regelantingen saknar medel eller motsätter sig att betala för resan. Eftersomdet inte finns någon särskild ordning för indrivning i dessa fall måstepolisen, om den som skall utvisas vägrar att betala, ansöka om stämningi domstol och begära kvarstad för att kunna utverka denutvisades medel. Detta är tids- och resurskrävande och anses i regel intemeningsfullt att göra.Utskottet har behandlat denna fråga , senasti (bet. 2003/04:JuU18 s. 26 f). Utskottet höll då fast vidtidigare ställningstaganden i denna fråga, som går ut på dels att detär rimligt att den som dömts till utvisning också betalar för hemresan,något som också är innebörden av gällande lagstiftning, dels följande.För att tvinga en intagen att betala resan med i anstalten intjänademedel krävs det en reglering motsvarande den som gäller i fråga omersättning för uppsåtligen förstörd egendom som tillhör anstalten. Somskäl för en sådan ordning kan i och för sig anföras att den typ avfordran som motionärerna tar upp har ett så nära samband medstraffverkställigheten att det framstår som rimligt att staten kan tvinga frambetalning. finns det skäl som talar emot en sådan ordning.Utskottet var med hänvisning till det anförda inte berett att förordaen lagändring.Utskottet kan konstatera att den reglering som efterfrågas - om denskulle införas - lämpligen torde tas in i lagen om kriminalvård i anstalt.Mot bakgrund av att skallavlämna sitt betänkande med förslag till en helt ny kriminalvårdslaganser utskottet att det inte finns anledning att nu särskilt ta ställningi denna fråga. Motionerna Ju220 och Ju466 avstyrks i nu behandlade delar.Ersättning till lekmannaövervakareI motionerna Ju340 (fp) och Ju466 (kd) begärs bl.a. en översyn avarvodesnivåerna för lekmannaövervakare.I 5 kap. 17 § förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljderanges att övervakare som inte fullgör uppdraget i tjänsten har rätttill ersättning enligt de normer som fastställs av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer. Ersättning till lekmannaövervakareuppgår enligt beslut av till 400kr , varav avser arvode och utgiftstäckning.En tidigare negativ trend vad gäller antalet lekmannaövervakare harunder senare år brutits. Antalet lekmannaövervakare uppgick den 1 januari2004 till 4 609, vilket visserligen utgör en minskning jämförtmed samma datum föregående år, men en ökning mot tidigareoch mot året dessförinnan.Utskottet behandlade ett liknande yrkande (bet.2003/04:JuU18 s. 27). Utskottet hänvisade då till ett tidigare ställningstagandei frågan, varvid utskottet hade uttryckt sin uppskattning för de insatsersom lekmannaövervakarna gör för kriminalvården och framhållit värdet avderas arbete. Utskottet delade motionärernas uppfattning om vikten avatt de personer som tar på sig uppdrag som lekmannaövervakare ges bådeen rimlig ersättning och stöd i sina uppdrag. Utskottet konstateradeatt den tidigare negativa trenden vad gäller antalet lekmannaövervakarehade brutits och att antalet hade ökat. Utskottet var inte berett attförorda en höjning av ersättningsnivåerna.Utskottet har inte ändrat sin uppfattning i denna fråga. MotionernaJu340 och Ju466 bör avslås av i nu behandlade delar.En ny europeisk fängelsekonventionI motion Ju340 (fp) anförs att bör verka inom det europeiskasamarbetet för att en europeisk fängelsekonvention antas, innehållandegemensamma minimibestämmelser för behandling av de intagna på fängelseroch häkten. Motionärerna anför att de regler som återfinns i Europarådetskonvention behöver moderniseras och uppgraderas.Europarådets ministerrådskommitté antog den ovan under rubrikenHäktesfrågor nämnda europeiska konventionen till förhindrande av tortyroch omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Syftetmed konventionen är att stärka frihetsberövade personers skydd genomatt motverka att sådan behandling eller bestraffning förekommer, dvs.att ha en preventiv funktion.Av medlemsstater har samtliga utom tillträttkonventionen. tillträdde konventionen (prop. 1987/88:133,bet. JuU41, rskr. 236, SÖ 1988:37).Med stöd av konventionen har för förhindrande avtortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning() bildats. Som nämnts ovan får besökade platser i konventionsstaterna där frihetsberövade personer är placeradeoch kan i sin rapport efter besöket påtala brister och föreslå hurskyddet för frihetsberövade personer i den granskade staten kan förbättras.Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är viktigt att frågorom behandling av personer intagna på häkten och fängelser uppmärksammasinternationellt. Ett verkningsfullt verktyg i strävandena att säkerställaen god och human behandling av intagna runt om i finns genom denovan nämnda konventionen, i vilken det uppställs relevanta och relativtlångtgående krav på hur bl.a. inlåsta personer skall behandlas. Nästansamtliga europeiska länder har tillträtt konventionen och är därmed bl.a. underkastade inspektioner.Utskottet finner inte anledning att förespråka att Sverigeskall verka för att en ny särskild fängelsekonvention antas. MotionJu340 bör avslås av i nu behandlad del.Diskriminering inom kriminalvårdenI motion Ju424 (mp) anförs att arbetet mot diskriminering bör förbättrasinom kriminalvården och att mångfaldsplaner bör antas. Motionärernapekar bl.a. på behovet av att inom kriminalvården motverka främlingsfientlighetoch diskriminering av homo- och bisexuella samt transpersoner.I årsredovisningen för anges att kriminalvården sedan flera årtillbaka bedriver ett aktivt arbete för att öka andelen anställda medutländsk bakgrund. uppgick andelen anställda med utomnordiskbakgrund till av samtliga anställda, vilket är en ökning med enprocentenhet då det aktiva mångfaldsarbetet inleddes. Deflesta lokala kriminalvårdsmyndigheter har antagit en mångfaldsplan (s.22).Utskottet instämmer i vad motionärerna anför om betydelsen av attdiskriminering bekämpas och mångfalden ökar inom kriminalvården. Ett aktivtarbete bedrivs också inom kriminalvården för att öka mångfalden blandpersonalen där. Utskottet utgår vidare från att all form av diskrimineringbekämpas på olika sätt vid kriminalvårdens myndigheter. Utskottet finnerinte skäl för ett tillkännagivande från i denna fråga. MotionJu424 bör därför i denna del avslås av riksdagen.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden harföranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottetsförslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet.1. En ny kriminalvårdspolitik m.m., punkt 1 (m, fp, kd, c)av (), (), (), JeppeJohnsson (m), (), () och MargaretaAndersson (c).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen bifaller motionerna 2004/05:Ju215, 2004/05:Ju281yrkandena 3, 9 och 13, 2004/05:Ju299 yrkandena 1 och 2, 2004/05:Ju340yrkandena 5-7, 9 och 11, 2004/05:Ju378 yrkande 6, 2004/05:Ju424 yrkandena4, 5 och 7, 2004/05:So592 yrkande 4 och 2004/05:Bo277 yrkande 5, bifallerdelvis motionerna 2004/05:Ju210, 2004/05:Ju224, 2004/05:Ju228, 2004/05:Ju280,2004/05:Ju281 yrkandena 7, 8 och 10, 2004/05:Ju299 yrkandena 4 och 5,2004/05:Ju310 yrkande 1, 2004/05:Ju323 yrkandena 1 och 2, 2004/05:Ju327,2004/05:Ju340 yrkande 8, 2004/05:Ju352 yrkandena 1 och 15, 2004/05:Ju388,2004/05:Ju396, 2004/05:Ju399, 2004/05:Ju400, 2004/05:Ju407, 2004/05:Ju424yrkande 21, 2004/05:Ju433, 2004/05:Ju459, 2004/05:Ju466 yrkandena 1 och17, 2004/05:Ju477 och 2004/05:Ju508 samt avslår de övriga motionsyrkandensom finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning överavstyrkta motionsyrkanden.StällningstagandeDen svenska kriminalvården har under Socialdemokraternas innehav avregeringsmakten utvecklats åt fel håll.Antalet rymningar minskade väsentligt under det borgerliga regeringsinnehavetåren . Även om antalet rymningar från slutna anstalter totaltsett inte har ökat kan man konstatera att flera spektakulärarymningar kunnat ske från de anstalter där säkerhetsnivån är högst,anstalter från vilka det i princip inte skall gå att rymma. Regeringensslapphänta hantering av säkerhetsfrågorna har tydligt inverkat påförmågan att hålla de allra farligaste brottslingarna inlåsta.På samma sätt kan vi konstatera att tiden för arbete, behandling ochutbildning minskat till förmån för övrig tid, dvs. Parallelltså har narkotikasituationen förvärrats och den organiserade brottslighetenstärkt sina förgreningar inne på anstalterna.Bakgrunden är den socialdemokratiska regeringens bristande styrning avverksamheten. Mätbara resultatkrav saknas och retorikgapet mellan vadregeringen säger sig vilja uppnå och vad som varit möjligt har ständigtökat. Administrationen har tillåtits växa och antalet personer somarbetar direkt med de intagna har minskat. Ansvarsfrågorna måste tydliggöraspå ett helt annat sätt än nu inom kriminalvården, vilket också är denavgörande slutsatsen i den senaste utredningen om kriminalvårdens förfall.Det kräver ett verkligt politiskt ledarskap.Ansvaret för kriminalvårdens utveckling och ledning åvilar enligt vårgrundlag regeringen. Detta ansvar har brustit. Kriminalvårdspolitikenmåste få en ny inriktning. Fokus måste sättas på kvalitet vad gällersåväl säkerhet och innehåll. Tydligare drivkrafter för skötsamhet ochen aktiv och strukturerad rehabiliterande verksamhet inom kriminalvårdenleder till långsiktigt minskad brottslighet.Mer positiva incitament måste skapas för de intagna. De som sköter sigbra och utvecklas bör premieras på olika sätt medan misskötsamhet ochmissbruk i anstalt måste leda till starkare disciplinära reaktioner ochindragna förmåner. Den som missköter sig på anstalt, t.ex. genom attmissbruka alkohol eller narkotika, skall enligt vår mening inte kunnaförvänta sig att bli automatiskt villkorligt frigiven efter att tvåtredjedelar av fängelsestraffet avtjänats. Det framstår också somsjälvklart att vägran att lämna urin- eller blodprov idisciplinpåföljdshänseendeskall jämställas med att den intagne missbrukat i anstalt.Det är inte tillfredsställande att intagna på anstalterna kan rymmadärifrån. När så ändå sker måste samhällets reaktion vara kraftfull.Det är helt oacceptabelt att den som rymmer från en anstalt endast kanfå den villkorliga frigivningen senarelagd . Avvikelse frånanstalt måste enligt vår mening resultera i att den villkorligafrigivningen skjuts fram så mycket att det framstår som avskräckande för deintagna.En ökad differentiering på anstalterna är också nödvändig. De sommissbrukar narkotika på anstalten eller i övrigt missköter sig och därigenomhar en dålig inverkan på sina medintagna bör i större utsträckning hållasåtskilda från dem som sköter sig och försöker komma tillrätta med sinlevnadssituation. Det måste finnas tillräckligt med helt drogfria enheterså att de som vill komma ifrån sitt missbruk slipper komma i kontaktmed droger.Verkställigheten måste vidare fyllas med meningsfulla aktiviteter somär tydligt individfokuserade och syftar till att öka individens förmågaatt fungera i samhället. Alla intagna som har behov av det bör erbjudasgrundläggande teoretisk utbildning, såväl för grundskole- somgymnasiekompetens, och intagna med läs- och skrivsvårigheter måste ges extrastöd. Det måste också vara möjligt för den intagne att få en användbaryrkesutbildning . Programverksamheten inom kriminalvårdenmåste i större utsträckning kunna anpassas efter individuella behov,och den bör erbjudas fler intagna. Att det för varje intagen alltidskall upprättas en individuell vårdplan framstår som självklart, mensker inte alltid i praktiken.De intagna bör få ett större personligt ansvar för sin vistelse påanstalten, bl.a. för att bättre förbereda denne på livet i frihet.Självförvaltning bör tillämpas i ännu större utsträckning.Det är av avgörande betydelse för den intagnes återanpassning tillsamhället, utan kriminalitet och missbruk, att frigivningen förberedsväl. Inför frigivningen måste kriminalvården ha ett bra samarbete medolika myndigheter och organisationer, såsom socialtjänst, arbetsförmedling,m.fl. Bostad och sysselsättning bör vara ordnad innan den intagnefriges. Huvudansvaret för individens återanpassning till samhället börläggas på frivården, som också bör ges större befogenheter att utföradrogtester.Det är också viktigt att de som döms till skyddstillsyn kombinerat medbehandling i någon form verkligen genomgår behandlingen. Att så skerbör kontrolleras i större utsträckning. När behandlingen inte följtsbör samhällets reaktion vara snabbare och tydligare.Kriminalvårdens personal måste ges bättre och mer kontinuerlig utbildning.Detta har betydelse, inte bara för att öka personalens allmännakunskapsnivå, utan också för att skapa bättre förutsättningar för nytänkandeoch förändringar inom kriminalvården. Även forskningen inomkriminalvårdsområdet bör stimuleras.Det får ankomma på regeringen att beakta vad vi nu anfört i samband medberedningen av kommande betänkande.Det anförda innebär att vi ställer oss bakom motionerna Ju210, 215,Ju224, Ju228, Ju280, Ju281, Ju299, Ju310, Ju323, Ju327, Ju340, Ju352,Ju378, Ju388, Ju396, Ju399, Ju400, Ju407, Ju424, Ju433, Ju459, Ju466,Ju477, Ju508, So592 och Bo277 i nu behandlade delar. Övriga i denna delbehandlade motionsyrkanden bör inte föranleda någon åtgärd.2. Drift av kriminalvård i icke offentlig regi, punkt 2 (fp, kd, c)av (), (), () ochMargareta ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om drift av kriminalvård i privat regi. Därmedbifaller delvis motionerna 2004/05:Ju214 yrkandena 1-3 och2004/05:Ju424 yrkande 6.StällningstagandeEnligt vår uppfattning är tiden nu mogen att påbörja försök med attbedriva kriminalvård på entreprenad. Privata anstalter förekommer bådei och , och har där visat sig mycket framgångsrika.Vi anser att privata inslag bör prövas även på svenska anstalter. Attprivatisera hela anstalter bör dock inte bli aktuellt.När verksamhet på en anstalt läggs ut på entreprenad, måste naturligtvismyndighetsutövning urskiljas, eftersom denna inte kan läggas ut påprivata aktörer. Att på detta sätt skilja på rollerna är bra eftersomman därigenom får en tydlig uppdelning mellan olika personers roller ianstalten. De som arbetar med vård och behandling bör inte även beslutaom visitationer, restriktioner och övriga repressiva inslag. En uppdelningav rollerna torde även komma att underlätta arbetet med rehabiliteringenav de intagna.Försöksverksamheten bör naturligtvis utvärderas noga efter en tid.Regeringen bör låta utreda förutsättningarna för att bedriva kriminalvårdpå en eller flera anstalter på entreprenad.3. Drift av kriminalvård i icke offentlig regi, punkt 2 (m)av (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om en försöksverksamhet med drift av kriminalvårdi privat regi. Därmed bifaller motion 2004/05:Ju214 yrkandena1-3 och bifaller delvis motion 2004/05:Ju424 yrkande 6.StällningstagandeEnligt vår uppfattning är tiden nu mogen att påbörja försök med attbedriva kriminalvård på entreprenad. Privata anstalter förekommer bådei och , och har där visat sig mycket framgångsrika.Närdriften av en anstalt läggs ut på entreprenad, måste naturligtvis driftoch myndighetsutövning skiljas åt, eftersom myndighetsutövning inte kanläggas ut på privata aktörer. Att på detta sätt skilja på rollerna ärbra eftersom man därigenom får en tydlig uppdelning mellan olika personersroller i anstalten. De som arbetar med vård och behandling bör inteäven besluta om visitationer, restriktioner och övriga repressiva inslag.En uppdelning av rollerna torde även komma att underlätta arbetet medrehabiliteringen av de intagna.Försöksverksamheten bör naturligtvis utvärderas noga efter en tid.Regeringen bör låta utreda förutsättningarna för att lägga ut driftenav en eller flera anstalter på entreprenad.4. Situationen för intagna kvinnor samt för barn med intagna föräldrar,punkt 3 (m, fp, kd, c)av (), (), (), JeppeJohnsson (m), (), () och MargaretaAndersson (c).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om situationen för kvinnor intagna i häkte ochanstalt samt för barn med intagna föräldrar. Därmed bifaller riksdagenmotionerna 2004/05:Ju281 yrkande 2 och 2004/05:Ju340 yrkandena 20 och21, bifaller delvis motionerna 2004/05:Ju378 yrkande 10 och 2004/05:Ju424yrkandena 13 och 14 samt avslår motion 2004/05:Ju331 yrkandena 1-7.StällningstagandeFängelsedömda kvinnor har ett i stor utsträckning annat rehabiliteringsbehovän män. Kvinnorna mår ofta väldigt dåligt, såväl fysiskt som psykiskt,när de kommer till anstalt. De har oftare ett pågående missbruk och dehar inte sällan blivit utnyttjade på olika sätt. Detta måste i störreutsträckning beaktas inom kriminalvården.Förutsättningarna för umgänge under naturliga förhållanden mellan barnoch intagna föräldrar måste också förbättras inom kriminalvården. Dethandlar bl.a. om fler och bättre inredda besöksrum, fler övernattningslägenhetersamt tillgång till lekplatser i anslutning till anstalterna.Det får ankomma på regeringen att i samband med beredningen avKriminalvårdskommitténs kommande betänkande beakta vad vi nu anfört. Detanförda innebär att vi ställer oss bakom motionerna Ju281, Ju340, Ju378och Ju424 i nu behandlade delar. Motion Ju331 bör däremot inte föranledanågon åtgärd från sida.5. Möjlighet till villkorlig frigivning efter halva strafftiden, punkt4 (c)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om en möjlighet till villkorlig frigivning ivissa fall efter halva strafftiden. Därmed bifaller motion2004/05:Ju281 yrkande 11.StällningstagandeEnligt min uppfattning bör domstol kunna besluta att en fängelsedömdperson skall kunna friges villkorligt redan efter halva strafftiden.Det skall kunna ske i de fall då det inte finns något skyddsbehov församhället och det inte föreligger någon egentlig risk för återfall ibrott. Vid sådan frigivning efter halva strafftiden skall den dömdeunderkasta sig kontrollåtgärder, bl.a. för att säkerställa att den dömdeinte missbrukar alkohol eller narkotika. Vid minsta återfall i brottoch vid misskötta ålägganden skall den dömde åter tas in verkställighet där.Det får ankomma på regeringen att vid den kommande beredningen avKriminalvårdskommitténs betänkande beakta vad jag nu anfört.6. Häktesfrågor, punkt 5 (m)av (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om häkteslagstiftningens tillämplighet undervistelse på rättspsykiatriska undersökningsenheter. Därmed bifallerriksdagen motion 2004/05:Ju387 och avslår motion 2004/05:Ju378 yrkandena1 och 2.StällningstagandeMånga av de personer som genomgår rättspsykiatrisk undersökning ärhäktade . Lagstiftningen om behandling av häktadegäller emellertid inte under vistelse på rättspsykiatriska undersökningsenheter.Detta medför bl.a. att det inte är möjligt att tillämpa de tvångsmedelsom regleras i häkteslagstiftningen, bl.a. användande av handfängseloch tagande av blodprov för utrönande av missbruk. Detta har i praktikenlett till att många rättspsykiatriska undersökningar av säkerhetsskälhar fått utföras på häktet. Det är enligt vår uppfattning en olämpligordning. Häkteslagstiftningen bör därför göras tillämplig även pårättspsykiatriska undersökningsenheter.Vi kan konstatera att den tillsatta utredningen med uppdrag attutarbeta en ny häkteslag även skall titta på denna fråga. Vi anser dockatt direktiven i denna del inte är tillräckligt tydliga för att tillseatt ett förslag som avhjälper bristerna i lagstiftningen presenteras.Det får ankomma på regeringen att utarbeta tilläggsdirektiv tillutredningen. Detta innebär att vi ställer oss bakom motion Ju387. MotionJu378 bör däremot avslås av riksdagen.7. Behandling för sexualbrottsdömda, punkt 6 (m, kd, c)av (), (), (), CeciliaMagnusson (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om farmakologisk behandling för sexualbrottsdömda.Därmed bifaller motion 2004/05:Ju466 yrkandena 10 och 11.StällningstagandeMånga sexualbrottsdömda, såväl pedofiler som våldtäktsmän, har en onormalsexualdrift som de har svårt att kontrollera. Genom farmakologiskbehandling kan förekomsten av manligt könshormon minskas hos patienten,varigenom dennes överdrivna och svårkontrollerade sexualdrift minskas.Mot bakgrund av den stora risken för återfall i brott inom denna gruppav dömda bör, som en förutsättning för villkorlig frigivning, kunnauppställas ett krav på att den dömde medicinerar mot sin onaturligadrift.Regeringen bör låta utreda en sådan ordning och återkomma till riksdagenmed ett lagförslag i frågan.8. Behandling för män som misshandlat kvinnor, punkt 7 (m, fp, kd,c)av (), (), (), JeppeJohnsson (m), (), () och MargaretaAndersson (c).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om behandling för män som dömts för kvinnomisshandel.Därmed bifaller motion 2004/05:Ju293 yrkande 26 och bifallerdelvis motion 2004/05:A321 yrkande 6.StällningstagandeMän som misshandlar kvinnor måste på olika sätt få hjälp att bryta sittdestruktiva beteende. Männen måste få tillräcklig och adekvat hjälp ochbehandling i fängelse respektive inom frivården. Annars är risken föråterfall i brott stor. Vidare måste samarbetet mellan bl.a. kriminalvården,kommunerna, polisen samt mans- och kvinnojourerna förbättras. Det ärangeläget att olika myndigheter och organisationer samverkar för attbekämpa och förebygga våld i nära relationer. Behandling för misshandlandemän bör i större utsträckning kunna utdömas i kombination med skyddstillsyn,bl.a. som kontraktsvårdspåföljd.Det får ankomma på regeringen att vidta erforderliga åtgärder medanledning av vad vi nu anfört.9.