bet · GT01SoU6 · 2005-12-08 00:00:00 — Motionärerna efterlyser särskilda utbildningssatsningar för att locka fler nyutexaminerade läkare att välja specialiteten psykiatri, utbildningssatsningar även inom grundutbildningen samt fler för utbildning och forskning. Samma begäran framställs i motion 2004/05:So640 av m.fl. (kd) (yrkande 8). I motion So606 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om att öka antalet rättspsykiatriker (yrkande 23). Mot bakgrund av att fler dömda personer har psykisk sjukdom, att medelåldern är hög bland rättspsykiatrikerna samt att nya uppgifter kommer att åläggas dem, bör enligt motionärerna förberedelser vidtas omgående så att fler studerande stimuleras till att välja rättspsykiatri som specialitet. Ett liknande yrkande framställs i motion 2004/05:So410 av m.fl. (v) (yrkande 27). I motion So595 av m.fl. (s) begärs ett tillkännagivande om behovet av ökade utbildningsinsatser inom den psykiatriska vården. Jämställdhet inom psykiatrin tas upp i två motioner. I motion So606 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör föreslå åtgärder för en jämställd psykiatri (yrkande 9). Motionärerna anser det angeläget att psykiatrin utformas så att kvinnor och män ges vård på lika villkor och utifrån sina behov oavsett sexuell läggning och kön. publicerade 2004 en rapport om könsperspektiv på hälso- och sjukvården, Jämställd vård? Regeringen bör bereda rapporten och återkomma till med förslag. Vidare begärs ett tillkännagivande om att ett genusperspektiv skall anläggas i rapporteringen från regeringens psykiatrisamordnare (yrkande 10). Liknande synpunkter framförs i motion 2004/05:So410 av m.fl. (v) (yrkandena 9 och 10). Tvång i den psykiatriska vården tas upp i följande motioner. I motion So646 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande om lagen om psykiatrisk tvångsvård (yrkande 12). Motionärerna anser att en översyn av lagen är nödvändig. Möjligheten att försöksutskriva patienter bör återinföras för att kunna ta in patienter med återfall i svår psykisk sjukdom från öppenvården. Vidare bör någon form av milt tvång för fortsatt medicinering och symtomkontroll tillåtas i öppenvården under försöksutskrivningen. Liknande synpunkter framförs i motion 2004/05:So595 av m.fl. (m) (yrkandena 6 och 7). I motion So548 av och (båda m) begärs ett tillkännagivande om att psykiskt sjuka måtte få tillgång till långvarig, ibland mycket långvarig, riskförebyggande behandling (yrkande 2). Motionärerna anför bl.a. att våldsverkare med psykossjukdom bör kunna åläggas att efter avtjänat fängelsestraff medicinera med läkemedel med antipsykotisk effekt. I samma motion begärs ett tillkännagivande om att ge den psykiatriska klinik där patienten initialt vårdas efter domen möjlighet att utfärda föreskrifter om såväl medicinering som livsföring i övrigt som villkor för att låta patienten vistas i frihet (yrkande 3).I yrkande 4begärs ett tillkännagivande om att rättssäkerheten garanteras genom att klinikens beslut skall kunna underställas domstol. Vidare begärs i samma motion att även icke våldsbenägna psykiskt sjuka i högre grad än skall kunna tvångsvårdas (yrkande 6). Slutligen begärs i yrkande 8 ett tillkännagivande om att försöksutskrivning och tvångsåtgärder i öppen vård bör införas. Samma yrkanden återfinns i motion 2004/05:So430 av och (båda m) (yrkandena 2-4, 6 och 8). I motion So303 av och (båda m) (delvis) begärs ett tillkännagivande om en omdaning av rättspsykiatrisk vård. Motionärerna anser bl.a. att det borde vara möjligt att förlänga frihetsinskränkningen efter avtjänat fängelsestraff för t.ex. våldsverkare med psykiska störningar. Tvångsåtgärder för t.ex. medicinering bör kunna användas också i öppenvård. Samma synpunkter framförs i motion 2004/05:So499 av och (båda m) (delvis). I motion 2004/05:So256 av ()begärs ett tillkännagivande om en översyn av 10 § LRV. Motionären påpekar att det före var möjligt att ge permission till vårdtidens slut, även om patienten inte kunde förväntas bli utskriven . Enligt motionären var detta system betydligt humanare än det som gäller . I motion So216 av () begärs ett tillkännagivande om en översyn av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT). En av förutsättningarna för vård enligt LPT är att patientens vårdbehov inte kan tillgodoses på annat sätt än genom dygnetruntvård. fungerar vården i praktiken så att en patient under pågående LPT-vård kan lämna sjukhuset och överföras till fortsatt kontakt och behandling genom öppenvårdsteam inom psykiatrin. Öppenvården sker således under pågående LPT-vård trots att patienten inte är i behov av dygnetruntvård, vilket motionären anser mycket otillfredsställande. Samma yrkande finns i motion 2004/05:So214 av (). I motion So432 av m.fl. (fp) yrkas att begär att regeringen återkommer med lagförslag rörande öppen vård med särskilda villkor (yrkande 15). Motionärerna ställer sig bakom förslagen i betänkandet Rättssäkerhet, vårdbehov och samhällsskydd vid psykiatrisk tvångsvård (SOU 1998:32). En tvångsvårdad patient som bedöms lida av en allvarlig psykisk störning men som ändå kan få sitt vårdbehov tillgodosett utan att vara inlagd på vårdinrättning, skall kunna vårdas i öppen vård med vissa förhållningsorder. Dessa kan gälla vård och behandling, boende, sysselsättning, förbud mot att använda berusningsmedel m.m. I motion So247 av () begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning för en uppföljning av psykiatrireformen. Enligt motionären begränsar lagen om psykiatrisk tvångsvård vårdgivarnas möjligheter att verka uppsökande i de fall den sjuke saknar sjukdomsinsikt. Motionären efterlyser en bättre avvägning i lagstiftningen mellan patientens vårdbehov och hans eller hennes självbestämmanderätt. Ett identiskt yrkande återfinns i motion 2004/05:So508 av samma motionär (yrkande 7). I motion 2004/05:So240 av ()begärs ett tillkännagivande om en översyn av lagen angående behovet av tvångsvård för psykiskt sjuka (yrkande 1). Motionären anser att det borde finnas möjlighet att tillgripa vissa tvångsåtgärder för att undvika fysiskt förfall hos en psykiskt sjuk person. I motion So662 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande om att reglerna för vårdintyg bör ses över (yrkande 6). Motionärerna anför att slutenvården ibland, främst På grund av brist på vårdplatser, gör en annan bedömning än den specialistläkare som utfärdat vårdintyget. Enligt motionärerna bör en rimlig ordning vara att om vårdintyg utfärdas skall patienten observeras under innan institutionsvården kan avslutas. I motion So606 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om att bör följa upp verksamheten med stödpersoner till psykiskt sjuka som vårdas enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård (yrkande 16). Ett liknande yrkande framställs i motion 2004/05:So410 av m.fl. (v) (yrkande 19). I motion 2004/05:So394 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivande om behovet av en översyn av lagstiftningen om vård av psykiskt sjuka, bl.a. i syfte att öka användningen av mellantvång samt tillgodose allmänhetens och anhörigas skyddsbehov (yrkande 24 delvis). Motionärerna anser att användningen av s.k. mellantvång för psykiskt funktionshindrade eller personer som är utskrivna från rättspsykiatrisk vård måste öka. Vid bedömningen av om tvångsomhändertagande är motiverat fästs stor vikt vid om personen är en fara för sig själv. Enligt motionärerna bör tvångsvård och mellantvång kunna tillämpas i fler fall där personen också bedöms vara en fara för sina anhöriga eller för allmänheten. I motion So458 av och (båda s) begärs ett tillkännagivande om lagstiftningen vid bedömning av psykiskt sjuka. Av hänsyn till den psykiskt sjukes personliga integritet ingriper myndigheterna med tvång först när frånvaron av medicinering och annan behandling fått katastrofala följder och den sjuke blir farlig för sig själv eller omgivningen. Motionärerna anser att lagstiftningen bör ses över i syfte att ge större utrymme för en individuell bedömning av patienten. Samma yrkande finns i motion 2004/05:So369 av och (). I motion So543 av () begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheterna till tvångsvård ute i samhället för att få patienter att ta sin medicin. Rättspsykiatrisk vård är temat i följande motioner. I motion So646 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande om lagen om rättspsykiatrisk vård (yrkande 13 delvis). Motionärerna efterlyser lagstöd för effektivare insatser vid misstanke om drogmissbruk hos en patient, t.ex. genom att personalen ges rätt att fysiskt visitera patienten efter en permission eller ett besök. I motion 2004/05:So595 av m.fl. (m) finns ett liknande yrkande (yrkande 4 delvis). I följande motioner anförs att det ekonomiska ansvaret för den rättspsykiatriska vården bör överföras från landstingen till staten: So217 av (), So303 av och (båda m) (delvis), So646 av m.fl. (m) (yrkande 15), 2004/05:So218 av (), 2004/05:So434 av och (båda m), 2004/05:So499 av och (båda m) (delvis), Ju477 av m.fl. (kd) (yrkande 1) samt So655 av (). I motionerna anförs som skäl härför bl.a. följande. Den omständigheten att landstingen inte bara utför utan även bekostar den rättspsykiatriska vården innebär att annan psykiatrisk vård blir lidande. Landstingen har knappa resurser, och rättspsykiatrin har vuxit så i omfattning, bl.a. genom längre vårdtider, att den tränger ut den ordinarie vården. Det påpekas vidare att verkställighet av brottspåföljder normalt är en statlig angelägenhet. I följande motioner begärs begränsningar när det gäller patienters rätt att använda mobiltelefon och andra kommunikationsmedier inom den rättspsykiatriska vården: So646 av m.fl. (m) (yrkande 13 delvis), 2004/05:So260 av och (båda m), 2004/05:So271 av och (båda m), 2004/05:So595 av m.fl. (m) (yrkande 4 delvis), Ju381 av m.fl. (fp) (yrkande 4), Ju529 av m.fl. (fp) (yrkande 38), 2004/05:So466 av () (yrkandena 1 och 2), So650 av () (yrkandena 1 och 2) samt 2004/05:So244 av m.fl. (s) (yrkandena 1 och 2). Psykisk ohälsa och missbruksproblem berörs i motionerna nedan. I motion 2004/05:So595 av m.fl. (m) begärs tillkännagivanden dels om dubbelt huvudmannaskap (yrkande 2),dels om psykiskt sjuka missbrukare (yrkande 5). Det delade ansvaret för dessa personer medför att många inte får den vård och den omsorg de behöver för att fungera. Det brister såväl när det gäller huvudmannaskapet och ansvarsfrågan som beträffande samverkan och samarbete mellan landsting, kommuner, behandlingshem och kriminalvård. Motionärerna anser att en huvudman bör ha ansvaret för det totala bemötandet av dessa utsatta människor. I motion So432 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om insatser för människor med missbruk samt missbruk och samtidig psykiatrisk diagnos (yrkande 18). Motionärerna ser samarbete, vårdteam med flera kompetenser och fortbildning av personalen som viktiga förbättringar på området. Varje sjukvårdshuvudman bör i samarbete med berörda kommuner se till att det finns specialiserad vård och omsorg för patienter med dessa kombinerade problem. Samarbetet kan med fördel organiseras med gemensamma nämnder, anförs det. I motion So374 av () begärs tillkännagivanden om att kommunen har det initiala ansvaret för att en person med dubbel diagnos får behandling för sitt missbruk för att senare kunna tillgodogöra sig psykiatrisk vård och behandling (yrkande 1) samt om att kostnader och ansvar för personer med dubbel diagnos - missbruk och psykisk störning - skall delas mellan huvudmännen (yrkande 2). Vidare begärs ett tillkännagivande om tillsynsmyndigheternas arbete vad gäller personer med dubbel diagnos (yrkande 3). Motionären anser det vara av synnerlig vikt att även och hittar bra samverkansformer. I motion 2004/05:So410 av m.fl. (v)begärs ett tillkännagivande om att särskild vikt bör läggas vid att utveckla en struktur för gemensam behandling av psykisk sjukdom och missbruk (yrkande 3). I yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om att bör ges i uppdrag att kartlägga, analysera samt ge förslag till strategier för vård och behandling av personer med dubbel diagnos. Även i motion So606 av m.fl. (v) framhålls vikten av samtidig behandling vid missbruk och psykisk sjukdom (yrkande 2). Samma begäran som i yrkande 14 ovan framställs i motion So401 av m.fl. (v) (yrkande 3). I motion So394 av och (båda s) begärs ett tillkännagivande om att lagen om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) bör ändras så att det under vård av missbrukare med dubbeldiagnoser finns möjlighet att tvångsbehandla psykiatrisk sjukdom inom ramen för LVM, när patienten motsätter sig sådan behandling. I motion 2004/05:So308 av och () begärs ett tillkännagivande om vikten av samverkan mellan myndigheter och organisationer som arbetar med psykiskt sjuka, drogmissbrukare och hemlösa. I motion 2004/05:So541 av m.fl. (s) begärs ett tillkännagivande om att samhällets gemensamma omsorg om människor med missbruksproblem och psykiska problem kraftfullt måste stärkas (yrkande 2). Följande två motioner rör insatser för personer som drabbats av stormen i . Båda motionerna har väckts enligt 3 kap. 13 § riksdagsordningen med anledning av händelse av större vikt. I motion 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om psykosocialt stöd till drabbade människor (yrkande 3). I motionen anförs att påfrestningarna är stora bl.a. för de människor som förlorat hela sitt livsverk eller som ser en i högsta grad oviss ekonomisk framtid för sig själva eller sitt företag. Motionärerna befarar att behovet av psykosocialt stöd kan komma att öka och framhåller vikten av att det finns beredskap för att snabbt kunna sätta in extra resurser. I motion 2004/05:MJ8 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivande om insatser för att minska skadeverkningarna för skogsnäringen och enskilda skogsbrukare av stormen (delvis). Enligt motionärerna bör psykosocialt stöd erbjudas dem som drabbats av stormen, på kort sikt exempelvis i form av rådgivning och journummer. Det krävs också ett engagemang för att följa upp dem som orkar just nu men som kanske behöver hjälp i ett senare skede. I en motion framförs synpunkter på psykiatrisamordnarens organisation. I motion 2004/05:So410 av m.fl. (v)begärs ett tillkännagivande om att regeringens psykiatrisamordnare bör kompletteras med ett rådgivande organ (yrkande 15). Motionärerna påpekar att psykiskt sjuka och funktionshindrade fortfarande har mycket begränsade möjligheter till inflytande. Det rådgivande organet bör bestå av t.ex. brukarorganisationer och eller motsvarande. I motion 2004/05:So240 av ()begärs tillkännagivanden dels om olika former av stödverksamhet som garanterar goda relationer mellan psykiatrins patienter och de miljöer de lever i (yrkande 2), dels om att vårdapparaten bör utveckla särskilda rutiner för sökning, identifiering och återfinnande av psykiskt sjuka med dålig orienteringsförmåga (yrkande 3). I motion So662 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande om att inrätta lokala kris- och behandlingscentrum (yrkande 5). Ett identiskt yrkande återfinns i motion 2004/05:So640 av m.fl. (kd) (yrkande 5). I motion So606 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om närståenderåd (yrkande 19). Även i motion 2004/05:So410 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om att se över formerna för närståenderåd (yrkande 22). I motion 2004/05:So518 av och (båda c) begärs ett tillkännagivande om ett aktivt arbete med förebyggande hälsovård för psykiskt sjuka (yrkande 1). Vidare begärs ett tillkännagivande om samarbete mellan patienter, anhöriga, patient/anhörigorganisationer och de olika personalkategorierna inom vården för att ta till vara alla möjligheter att förbättra de psykiskt sjukas situation (yrkande 2). Motionärerna begär även ett tillkännagivande om att objektiv forskning krävs om läkemedel och andra behandlingsterapier för användning inom psykiatrin (yrkande 3). Slutligen begärs ett tillkännagivande om behovet av fler vetenskapliga kliniska prövningar och mer tid för patienterna inom psykiatrin (yrkande 4). I motion So691 av m.fl. (mp) begärs ett tillkännagivande om bemötande (yrkande 4). I yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om utformningen av den psykiatriska slutenvården. Det begärs vidare ett tillkännagivande om stöd till anhöriga och vikten av stödgrupper för vuxna och barn (yrkande 11). Bakgrund och pågående arbete m.m. beslutade regeringen att tillkalla en nationell psykiatrisamordnare. Av direktiven (dir. 2003:133) framgår under . Psykiatrireformen, vars syfte var att förbättra livssituationen för personer med psykiska funktionshinder, krävde förändringar inom såväl den psykiatriska vården som det sociala stödet och servicen. utvärdering har visat att utvecklingen varit positiv även om flera brister kvarstår. Insatser har vidtagits, bl.a. för att främja samverkan. Detta arbete behöver dock intensifieras, vilket också om händelserna i och i klargjort. Det krävs således ett strategiskt arbete för samordning av vård, social omsorg och rehabilitering utifrån ett helhetsperspektiv. Ambitionen med att tillkalla en psykiatrisamordnare är att skapa förutsättningar för en kraftsamling hos samtliga berörda aktörer för att utveckla kvaliteten i vården av och omsorgen om människor med psykiska sjukdomar och psykiska funktionshinder. Psykiatrisamordnaren skall göra en genomgång av situationen inom vården, den sociala omsorgen och rehabiliteringen av psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade personer. Samordnarens uppdrag riktas främst mot personer som har allvarliga psykiska besvär. Samordnaren skall genomföra sitt arbete i bred dialog med landsting, kommuner, , , berörda myndigheter, statliga kommittéer och brukarorganisationer. Samordnaren skall särskilt uppmärksamma frågor som rör arbetsformer, samverkan, samordning, resurser, personal och kompetens. Psykiatrisamordnaren skall utifrån denna genomgång identifiera och analysera problem samt föreslå åtgärder som kan ge positiva effekter på vård, social omsorg och rehabilitering av personer med psykiska sjukdomar eller funktionshinder. Samordnaren skall lämna förslag till utveckling av psykiatrins former, bedöma behovet av slutenvårdsplatser, pröva om det krävs nya vårdformer mellan slutenvård och öppenvård samt analysera hur boendestöd och andra insatser kan utvecklas. Samordnaren skall vidare uppmärksamma om tillräckliga åtgärder vidtas från huvudmännens sida i samband med in- och utskrivning av patienter som är föremål för psykiatrisk slutenvård. Därutöver skall rutiner för riskbedömning och omhändertagande av patienter som är farliga för andras personliga säkerhet eller fysiska eller psykiska hälsa behandlas. Samordnaren skall uppmärksamma den psykiatriska vården av personer som är omhändertagna av andra huvudmän än kommuner och landsting, t.ex. av kriminalvården och . Samordnaren skall enligt tillkännagivande (bet. 2002/03:SoU1, rskr. 2002/03:81) redovisa resultat och föreslå åtgärder som gäller daglig sysselsättning till psykiskt funktionshindrade personer. Samordnaren skall särskilt uppmärksamma personalförsörjningsfrågan inom vård, social omsorg och rehabilitering. En central utvecklingsfråga är hur nödvändig kompetens hos personalen, och , kan säkras. I uppdraget ingår vidare att bedöma psykiatrins resursbehov. Samordnaren skall i det sammanhanget se över organisations- och effektivitetsfrågor samt prioriteringar. Samordnaren skall, med utgångspunkt från uppföljningar och utvärderingar, snabbt redovisa effekterna av de medel som har ställt till förfogande för kommuner och landsting i enlighet med den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården. Samordnaren skall tillsammans med kommuner, landsting och berörda statliga myndigheter formulera strategier för kvalitetsutveckling för att samordna och stärka utvecklingsarbetet. De möjligheter som ges enligt nuvarande lagstiftning, såsom samverkan i gemensam nämnd, skall främjas. Samordnaren bör även lyfta fram exempel på verksamheter som bedrivs med gott resultat, exempelvis när det gäller samordnad vårdplanering och rehabilitering. Samordnaren skall se över gällande permissionsbestämmelser enligt LPT och LRV med anledning av de resultat som presenterat i rapporten vid psykiatrisk tvångsvård - En uppföljning och utvärdering av ändrad reglering. Psykiatrisamordnaren skall fortlöpande informera regeringen om resultatet av sitt arbete samt vid behov lämna de förslag till författningsändringar och förtydliganden i gällande regelverk som anses påkallade. Samordnaren skall samråda med och beakta relevanta rapporter från myndigheten samt dess pågående utredningsarbete. Samordnaren skall även fortlöpande ha kontakt med andra myndigheter utifrån de behov som framkommer. Samordnaren skall vidare samråda med (Fi 2003:02) samt följa beredningen av betänkande Psykisk störning, brott och ansvar (SOU 2002:3). Samordnaren skall beakta hur de förslag som lämnas inverkar på kommunernas och landstingens självstyre. De ekonomiska konsekvenserna av förslagen skall analyseras och förslag på finansiering lämnas om kostnadsökningar bedöms bli aktuella. Vidare skall samordnaren redovisa förslagens betydelse för brottsligheten och för det brottsförebyggande arbetet. Psykiatrisamordnarens arbete skall genomföras med ett tydligt jämställdhetsperspektiv. Psykiatrisamordnarens uppdrag upphör . I det av godkända betänkandet 2003/04:SoU1 behandlade utskottet ett drygt hundratal motionsyrkanden om vård av och omsorg om psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade (s. 31 f.). Utskottet kunde inte se annat än att de frågor som togs upp i motionerna i huvudsak omfattades av de vida direktiv som psykiatrisamordnaren hade fått. Utskottet ansåg att samordnarens kommande analyser och förslag till åtgärder inte borde föregripas och att samtliga motioner i stor utsträckning fick anses tillgodosedda med direktivens utformning. Motionerna avstyrktes (samtliga partier förutom s lämnade var sin reservation). Motioner om jämställdhet inom vården behandlades senast i det av godkända betänkandet 2004/05:SoU10 Hälso- och sjukvårdsfrågor m.m. (s. 56 f.). Motionerna avstyrktes (res. m+fp+c, kd respektive v). I detta betänkande togs även upp en motion om att utvidga tillämpningen av bestämmelsen om second opinion till att avse schizofreni (s. 23 f.). En motion om att se över reglerna om vårdintyg avstyrktes av utskottet i det av godkända betänkandet 2004/05:SoU19 Behörigheten för läkare i enskild verksamhet m.m. (s. 7). presenterade Nationella psykiatrisamordningen promemorian En översiktlig genomgång av dagsläget inom svensk psykiatri(S2004/4895/HS). Psykiatrisamordningen ansåg att tillgången på vård- och stödinsatser inom svensk psykiatri inte svarar mot målgruppens behov samt att ambitionsnivån behöver höjas beträffande användningen av moderna metoder och kunskapsbaserade insatser, effektivt resursutnyttjande, samverkan, uppföljning och jämförelser av resultat samt levnadsförhållanden för psykiskt funktionshindrade. Bristerna i vården och omsorgen var enligt psykiatrisamordningen av den omfattningen att resurser borde tillföras de största bristområdena för att höja nivån på vården och stödet till personer med psykisk sjukdom och/eller psykiska funktionshinder. I budgetpropositionen för infördes ett nytt anslag, 13:10 Bidrag till psykiatri och social psykiatri (fr.o.m. anslag 13:9). anvisades , och har regeringen föreslagit att avsätts (prop. 2005/06:1, utg.omr. 9, s. 63 f.). Anslaget syftar till att förbättra tillgängligheten till, och stödja och stimulera verksamhetsutveckling inom, vård och socialt stöd för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiskt funktionshinder. Regeringens målsättning är att den nya satsningen skall följa intentionerna i psykiatrisamordningens förslag till förbättringar på området. Satsningen utgörs av två delar, varav den ena består av s.k. länsmedel om ca 2005 och föreslagna ca 2006, för satsningar på vård, sysselsättning och boende. Den andra delen är utvecklingsmedel om ca vartdera och 2006. Dessa medel skall användas för satsningar på verksamhetsutveckling, t.ex. inom områdena samverkan, rehabilitering, sysselsättning, kvalitet och arbetssätt.