bet · GS01AU4 · 2005-03-01 00:00:00 — Vi har ungefär 128 000 individer iprogramverksamhet, inte minst på grund av arbetslöshetsläget.Vi gör vad vi kan för att erbjuda en bra verksamhet frånförmedlarens sida och se till att individer erbjudsmöjligheter att vara aktiva i sin process mot en anvisningoch mot ett arbete. Det är handlingsplaner, det ärarbetspraktik, det är uppföljningar och så vidare. Det är enarbetsprocess som pågår för huvuddelen av de 128 000individer som finns i aktivitet.Det finns mer att göra. Det är inte perfekt; det är intedet jag säger. Men vad vi också har är nära det dubblaantalet personer som inte får samma erbjudande om aktivainsatser utan mera får nöja sig med arbetslöshetsförsäkringensom just en inkomstförsäkring. Från AMS sida delar vi deanalyser som forskningen har gjort, och som har kommit framhär, om att den mest ändamålsenliga arbetsmarknadspolitikenär när vi kan erbjuda tidiga insatser och kontakter. Här harvi en ganska stor grupp som i klartext tar del avarbetslöshetsförsäkringen enkom som en inkomstförsäkring ochdär vi kan göra mycket mer när det gälleromställningsuppgiften och omställningsrollen. Aktiva insatserär alltid bättre än enbart ett passivt understöd.Då vill jag lägga på en bild som redovisar vad vi gör föratt komma till rätta med de problem som har redovisats här.Ska man ha en enhetlig tillämpning och ett enhetligtarbetssätt när det gäller vår verksamhet och individensaktiviteter måste ju det enhetliga och rättssäkra så att sägastämmas av mot något. Sanningen är att vi har en tradition iverket där förmedlingsyrket väldigt mycket har varit etterfarenhetsburet arbete. I klartext har man gjort på väldigtolika sätt i olika delar av landet när det gäller arbetssätt,typ av aktiviteter och hur en handlingsplan ska se ut.Vad vi har etablerat för att få en ökad enhetlighet ochrättssäkerhet är ett enhetligt tjänsteutbud i organisationen.I dag har förmedlingen närmare bestämt nio tjänster somerbjuds de arbetssökande - och också arbetsgivarna. Dettjänsteutbudet är kärnan i vår verksamhet och också i deaktiviteter som individen ska genomföra i sin väg mot arbete.Vi är på väg att etablera nya handlingsplaner iorganisationen som bygger på att öka kontakten mellan denarbetssökande individen och arbetsförmedlingen ganskadramatiskt. Vi är faktiskt på fullt allvar på väg mot attinfria vårt uppdrag när det gäller 24-timmarsmyndigheten. Viär på väg att skapa - och det är en huvudfråga - en heltannan kontaktfrekvens mellan den arbetssökande ocharbetsförmedlaren.Historiskt och i stort sett fram till harkontaktmöjligheten mellan arbetssökande och förmedlare varitden lokala arbetsförmedlingen på ort och ställe. Vikompletterar nu vår förmedling med två ytterligarekontaktvägar och kontaktmöjligheter.Vi kommer att erbjuda - vi har kört piloter på detta och ärnu färdiga att gå över i full drift i hela landet -telefontjänster och rådgivning till arbetssökande även påhelger och kvällar, och naturligtvis . Mycket avkontakten med den ordinarie dagliga förmedlingen handlar juom att man vill ha svar på en konkret fråga, till exempel haett besked om arbetslöshetsförsäkringens regelsystem. Vikommer att erbjuda en ny kontaktmöjlighet medarbetsförmedlingen genom att ge telefonrådgivning ,och kvällar.Vi kommer också inom loppet av högst , ,att erbjuda alla arbetssökande som så önskar en egen hemsidasom är interaktiv gentemot vederbörandes personligaarbetsförmedlare. Det innebär alltså att jag kan ha detförsta personliga mötet med förmedlaren och sedan gå hem ochbörja arbeta med min handlingsplan, eller för den delen sittapå kontoret och göra det om jag skulle föredra det, och få igång en interaktiv arbetsprocess med utgångspunkt i attåstadkomma en bra verksamhet och en bra aktivitet.Vi genomför nu alltså en rad förändringar som också innebärstora strukturella förändringar i organisationen. Vi ska setill att det finns tre kontakt- och samarbetsmöjlighetermellan individ och arbetsförmedlare. Det blir kontoren, somska fortsätta att arbeta på det sätt som de gör . Detblir telefontjänsterna och det vi kallar kundtjänst. Det blirockså helt nya interaktiva möjligheter för individen när detgäller att själv arbeta med sin handlingsplan och sinaaktiviteter.Innebörden av detta är att vi också kommer att få helt nyauppföljningsmöjligheter. Vi kommer att få helt nyamöjligheter att kontakta individen när vi ser att det integår rätt till när det gäller att följa arbetslöshetskassansregelsystem. Kontakterna mellan individ och arbetsförmedlarekommer helt enkelt att öka ganska dramatiskt, och det redanunder 2005.Vad vi som en följd av detta också gör, avslutningsvis,vilket har påtalats här, är att med utgångspunkt i denföreskrift om lämpligt arbete som den nya tillsynsmyndighetenhar tagit fram utarbeta nya föreskrifter och allmänna råd föratt tydliggöra för både arbetssökande och förmedling hur a-kassans regelsystem ser ut och ska tillämpas.Anders , : Då ska jag ge mina "eventuella" kommentarer. Detär väl lite olika reflexioner det handlar om.En första reflexion är att även vi på IFAU faktiskt i enenkätstudie som vi gjorde har tittat på hurregelsystemet tillämpas. I väldigt kort sammanfattning kanman väl säga att vi hittade ungefär samma saker, nämligen attregelsystemet inte tillämpas på samma sätt över landet. Litegrann gör jag samma reflexion som omåtminstone en tänkbar orsak till detta, och det är just attdet är en väldigt fragmentarisk organisation. Jag serarbetsmarknadspolitiken i första hand som en statlig politiksom rimligen måste styras någorlunda centraliserat, och demöjligheterna kanske inte har funnits i tillräckligutsträckning tidigare - och kanske inte gör det nu heller.En andra reflexion jag gör handlar lite grann om språkbruk.Det är kutym att tala om å ena sidan passivarbetsmarknadspolitik - underförstått att man bara får pengarvia a-kassan för att vara arbetslös - och å andra sidan enaktiv arbetsmarknadspolitik som innebär att personer hamnar iprogramverksamhet av olika slag. Detta är inte någonting somvi tillämpar bara i ; man ser det även i OECD-sammanhang. När de klassificerar hur länder bedriver sinarbetsmarknadspolitik används "passivt" och "aktivt" medungefär den innebörden.När vi på IFAU har tittat på resultaten av en aktiv politikhar de flesta utvärderingar varit förhållandevis nedslående,skulle man kunna säga. Det är väldigt få av de aktivaprogrammen som tycks ha fungerat speciellt bra. En möjligtolkning av resultaten generellt skulle kunna vara att detsom kallas passivt, det vill säga att inte delta i program, isjälva verket har varit ett minst lika bra alternativ.Vad innebär det att vara passiv? Jo, det innebär ju enligtde regler som finns inte alls att vara passiv. Det innebäratt man ska söka jobb aktivt i enlighet med bl.a.regelsystemet för att uppbära a-kasseersättning. Det sätterfokus på att förmedlingsverksamheten, vilken, som jag serdet, är kärnan i det AMS håller på med, är den verksamhet somska understödja detta. Jag ser den som ett program, nämligenprogrammet att hjälpa och övervaka individens sökaktivitet.Då är min reflexion: Är det så ändamålsenligt attArbetsmarknadsverkets budget ser ut som den gör ? Vi harförst förvaltningsanslag som i princip betalar förmedlarnaslöner, lite grovt sagt, det vill säga betalar just detprogrammet. Sedan har vi andra program som man finansieraröver en helt annan budget. För mig tycks det som om manåtminstone kunde fundera över ändamålsenligheten i detta ochi större utsträckning lämna det till AMS att avgöra hur stordel av de aktiva insatserna som ska vara förmedling och hurmycket som ska vara andra program.Sedan har jag bara en liten reflexion kring de härstudierna, som jag tycker är intressanta, kanske framför alltden från . Möjligen skulle jag vilja säga attjag saknar en pusselbit där. Det som finns är ju en kopplingmellan arbetssätt på förmedlingar och något mått på resultat,det vill säga placeringar i arbete. Erfarenhetsmässigt vet viatt placeringar i arbete förklaras av en mängd olika saker.Det kan alltså vara annat som förklarar de här skillnaderna,även om man känner sig relativt övertygad.Jag skulle gärna vilja se att man försökte studera merdirekt hur stor effekt de olika arbetssätten har på det somska vara länken, det vill säga de arbetslösas sökbeteende. Ärdet så att sökbeteendet varierar mellan kontoren på ett sättsom gör att resultaten ser ut som de gör känner jag mig merövertygad om att det faktiskt handlar om arbetssättet snarareän om dem som finns på kontoren, arbetsmarknadsläget ellernågonting liknande som man inte har inflytande över.Eftersom de andra har pratat långt pratar jag kort.Ordföranden: för det, ! Då tar vi kaffepaus.(forts. AU-utfrågning efter kaffepaus)Ordföranden: återupptar hearingen. handlar det omArbetslöshetskassornas samorganisation. Jag kan för övrigtkonstatera att är den enda kvinnan blandföredragshållarna i dag.Inger , vice ordförande (): Jag tänkte ägna åt denrapport som SO lade fram i går. Innan jag gör det skulle jagdock vilja börja med att säga något om kopplingen mellanarbetsförmedlingen och a-kassan.Grundvillkoren för rätt till ersättning är att man ärberedd att ta ett lämpligt arbete samt att man är anmäld påarbetsförmedlingen. Från arbetsförmedlingens sida skickassedan en påanmälan till a-kassan, vilket gör det möjligt attfå ersättning av kassan. Det är alltså då vi börjar prövaersättningsrätten.Från arbetslöshetskassorna skickas också signaler tillarbetsförmedlingen, till exempel när det gäller antaletförbrukade ersättningsdagar. Detta sker även när vi prövat omden arbetslöse uppfyller ett nytt villkor eller inte.Arbetsförmedlingen skickar i sin tur i vissa fall enavanmälan till a-kassorna, och i det läget stoppar a-kassornaersättningen. Då är det alltså inte längre möjligt att fåersättning.Det skickas också ifrågasättanden från arbetsförmedlingentill a-kassorna, och i de fallen sker en utredning på kassanoch ersättningsrätten prövas.Nära detta är sagt tänkte jag gå över till rapporten. Vadhar vi då tittat på och hur har vi gått till väga? Irapporten har vi tagit upp ifrågasättanden frånarbetsförmedlingen och anmälan från annan. När vi talar omanmälan från annan avser vi de fall då vi tillarbetslöshetskassorna till exempel får en anmälan frånenskilda - det kan vara från arbetsgivare och olikamyndigheter. Vi har tittat på volymer, fördelning, hanteringoch de rutiner som finns kring detta.Vi har arbetat i projekt, där sju av kassorna deltagit ochnaturligtvis även personal från . Samtliga kassorhar deltagit genom att vi gått ut med enkäter, ställt frågoroch så vidare för att få en helhetsbild av hur kassornafungerar. När vi gjorde rapporten var kassorna 38till antalet; är de 37, eftersom vi haft ensammanslagning.Vad har vi då funnit? skickades ungefär 5 200ifrågasättanden från arbetsförmedlingen till kassorna. Avdessa 5 200 som vi mottagit har 1 200 personer inte gjortanspråk på ersättning; där finns alltså ingen ersättningsrättatt pröva för oss på kassorna. Vi har också uppmärksammat attdet finns stora skillnader mellan medlemsgrupperna. Om manexemplifierar det kan man säga att på a-kassaifrågasattes var 73:e arbetslös. Detta kan jämföras med hurdet såg ut bland akademikerna, där var 254:e akademiker somblev arbetslös ifrågasattes - eller rättare sagt akademikersom var anslutna till akademikernas a-kassa. Om man tar Sifsom exempel ifrågasattes var 213:e arbetslös. Vi har ingetsvar, och vi har heller inte utrett, vad dessa skillnaderberor på, men vi har ändå plockat fram siffrorna ochuppmärksammat dem. Skillnaderna är stora, och man bordekanske titta närmare på vad det är som gör att dessaskillnader finns.Om vi sedan går över till att titta på de fall där kassornafattat beslut ser vi att av ifrågasättandena föranletten sanktion. Ser man på hur detta hanterats vid kassornaanser vi att hanteringen vid de 37 kassorna varit stringent.De följer samma rutiner och har en samsyn kring regelverketnär det gäller arbetslöshetsförsäkringen. Den samsyn som delyckats upprätthålla beror på att SO, när det gällerförsäkringen, håller i all utbildning för all personal vidkassorna. På det viset får de en samsyn. SO arbetar ävenfortsatt intensivt med samsynen i just försäkringsfrågorna.Genom att sammankalla de försäkringsansvariga vid kassornaoch diskutera problem och tolkningar i försäkringen har dettavarit möjligt.När det gäller de som efter utredning tillerkäntsersättning ser man, i de fall man går in och tittar närmarepå dem, att kassorna inte alltid ansett att det varit frågaom ett olämpligt arbete. I ganska många fall ser det istället ut som att man skickat ett ifrågasättande trots attden arbetslöse sökt ett arbete, men till exempel inte fåttdet, eller att den arbetslöse inte nåtts av den anvisning somskickats från arbetsförmedlingens sida. Detta har dåföranlett ersättning. Andelen där kassorna faktiskt har enannan syn på om det är fråga om ett lämpligt arbete ellerinte är alltså betydligt lägre än 17 %.Vi har också konstaterat att ifrågasättandena är av mycketskiftande kvalitet, som nämnts tidigare. I många fall ärifrågasättandena naturligtvis av väldigt låg kvalitet, om jaguttrycker mig så, vilket givetvis gör det svårare för denenskilde att förstå varför ifrågasättandet egentligen skickasi väg. Det försvårar naturligtvis också det utredningsarbetesom sedan sker vid kassorna. I varje enskilt fall, där detkommer ett ifrågasättande, görs en utredning. Man tar insynpunkter från den arbetslöse, från eventuell arbetsgivareoch så vidare för att kunna ta ställning. Om underlaget då ärav låg kvalitet, där få sakuppgifter framgår, finns det riskför att resultatet inte blir lika bra som om vi hade haft ettbra underlag att bygga beslutet på.I rapporten har vi, som jag sade tidigare, även tittat påanmälan från annan. Man kan konstatera att det handlar om ettmycket lågt antal anmälningar. Bland samtliga kassoruppskattar man att ungefär 200 anmälningar från annan inkomunder föregående år. Samtliga anmälningar från annan utredsnaturligtvis av kassorna, och även i de fallen har man enenhetlig syn och enhetliga rutiner kring hur hanteringen skaske.Frågan vad vi kommit fram till behöver ställas för attdetta ska fungera smidigare och för att vi ska kunna se vilkaförbättringar som behövs. Framför allt tycker vi attifrågasättandena av handlingsplanerna ska vara tydligare ochav högre kvalitet. Särskilt viktigt är det att den enskilde,den arbetslöse, när han eller hon kommer tillarbetsförmedlingen första gången måste få klart för sig vilkakrav som ställs på honom eller henne som arbetslös. Det måstetydligt framgå vilka krav som ställs på den enskilde om manska ansöka om ersättning. Detta bör tydligt framgå avhandlingsplanerna, och det gäller naturligtvis ocksåifrågasättandena. Bilden för den som är drabbad måste alltsåbli tydlig.Vi har också föreslagit att avanmälan ska kunna överklagasinom förmedlingsverksamheten. Som jag beskrev tidigare är detså att om en avanmälan skickas från arbetsförmedlingenstoppas ersättningen på a-kassan med automatik. För denenskilde är det inte tydligt att detta är möjligt attöverklaga. I dagens läge skapas nämligen avanmälan påarbetsförmedlingen, men man överklagar genomarbetslöshetskassan. Detta ger en otydlig bild för denenskilde och gör att många över huvud taget inte begäröverprövning av frågan. Om vi skulle få en ändring till ståndär det naturligtvis vid arbetslöshetskassan som man ävenframöver prövar rätten till den ersättning som innehålls, menman borde också kunna pröva det beslut som arbetsförmedlingenfattar om att avanmäla en person.Vidare har vi föreslagit att a-kassorna borde ha möjlighettill direktåtkomst till de meddelanden som kommer frånarbetsförmedlingen. Skälet till detta är att det skullesnabba upp hanteringen. Vi kunde påbörja en utredning i stortsett i samband med att detta inträffar på kassorna. Då skullehanteringen för den enskilde bli betydligt bättre.Vi föreslår också att kassorna ska ha rätt till uppgifter ihandlingsplanerna. Dessa uppgifter är av betydelse förkassorna när de ska göra bedömningen av ett ifrågasättande. Ihandlingsplanen ska det klart och tydligt framgå vad somkrävs av den som är arbetslös. När vi tar ställning till omen anvisning varit korrekt eller inte bygger anvisningenoftast på just handlingsplanen. görs ensekretessprövning av om kassorna ska få ta del av dessauppgifter. Vi upplever att vi inte alltid får de uppgifter vibehöver för att kunna skapa oss en fullgod bild när vi fattarbeslutet. Dessa uppgifter borde kassorna alltså ha möjlighetatt ta del av.När det gäller sökområde föreslår vi att det begränsadesökområdet ska vara i kalendertid och att detta borde varautgångspunkten när man övergår till att bli betraktad somlångtidsarbetslös. Dessutom måste begreppet definieras. I daghar man möjlighet att under de hundra förstaersättningsdagarna begränsa sitt sökområde, men det är mycketsvårt att redan från början säga hur lång den perioden ipraktiken är eftersom vi från a-kassan betalar ut ersättningför exakt de dagar man faktiskt är arbetslös, alltså inte omman blir sjuk eller om någonting annat inträffar. På dettasätt förskjuts perioden . Denna uppgift lämnar visedan från arbetslöshetskassorna vidare tillarbetsförmedlingen för att den ska veta när gränsen nåtts.Från kassornas sida kan vi därmed inte lämna uppgiften förränhela perioden förflutit.På arbetslöshetskassorna betalar vi alltså ut ersättningen iefterhand, vilket innebär att det alltid blir en fördröjningav våra svar till arbetsförmedlingen när det gäller dessauppgifter. Det hänger också samman med när en arbetslösskickar in sina kassakort. Det sker inte alltid var fjortondedag, utan där kan det uppstå en fördröjning. Därför kan detha förflutit innan vi kan lämna ifrån ossuppgiften till arbetsförmedlingen om att den hundrade dagengått, och då kan det i själva verket vara fråga om en ganskalång fördröjning. Vi menar att hela hanteringen skulleförenklas om det begränsade sökområdet i stället var ikalendertid. Det hela skulle dessutom hänga ihop bättre ochbli tydligare för den enskilde om han eller hon hade denmöjligheten fram han eller hon betraktas somlångtidsarbetslös. Därmed ställs också högre krav på denenskilde som arbetssökande och ersättningstagare.Ordföranden: tackar för detta. Då är det tänkt att iförsta hand utskottets ledamöter och suppleanter ska kunnaställa frågor. Vi kanske kan samla på oss till exempel trefrågor innan svaren ges. Jag vädjar till ledamöterna atthelst inte ställa alltför långa frågor. På så sätt kan vihinna med fler frågor.Christer (): Herr ordförande! Det är intressant att fåen föredragning om . Jag uppfattadedock inte riktigt hur mycket hänsyn det tagits till denmänskliga bedömningen. Det är ju ett faktum att människor ärolika, med olika möjligheter och ibland kanske med någotlitet hinder. Jag uppfattade alltså inte riktigt hur myckethänsyn man tagit till de skillnader som finns i fråga om degeografiska möjligheterna på arbetsmarknaden.Jag kan förstå att villkoren inte är riktigt desamma iKalix som i . Men hur många jobb den metallarbetaresom blev arbetslös när Facit lade ned produktionen iKarlshamn i slutet av 80- och än söker,hur många kontrollfunktioner det än görs på honom ellerhenne, ökar detta inte anvisningsgraden. Jag förmodar att nihar lagt in detta, men undrar ändå om ni kunde utveckla detlite mer.Jag skulle också vilja höra vilken bedömning ni gör av atti framtiden ytterligare betona det faktum att det inte ärfråga om utan om människor. Hur mycket skulle detändra på resultatet? Hur mycket skulle detta ändra enframtida ny rapport från er?Min nästa fråga går till inspektionen. I tredje kvartaletinnevarande år fanns 600 människor som inte hade någonersättning trots att de, om jag förstod föredragningen rätt,var berättigade till det. Av någon anledning har de alltsåhamnat utanför systemet. Kan ni ge något slags generellförklaring till vad orsaken är till att de hamnat utanför?Jag vill också vända mig till AMS. De nya interaktivahemsidorna verkar spännande, men vad är syftet med dem mer änatt ha en kontakt? Finns det någon kontrollfunktion frånmyndigheten inbyggd i dessa? Finns det sådana tankar?Anders G Högmark (m): Herr ordförande! När jag blickar utöver församlingen och ser alla dessa intressanta människoroch lyssnar på rapporterna är jag tacksam för att jag ibörjan av juni, när det kom en larmrapport om hur dåligtillämpningen var, gick till utskottet och begärde att få enhearing kring detta. Och även om det dröjt ärdet trevligt att vi fått den till stånd. Man kan alltid önskasig mer tid, men sådant är livet. Tiden är utmätt för ossalla. Så är det även i detta hus.Jag försöker lägga två olika perspektiv på mina frågor somegentligen riktas till alla som hållit föredragningar. Mankan tänka sig att man försöker värdera de befintliga systemenmaximalt och se vilken potential det finns i dessa system ochom vi dragit nytta av dem. Bo Jangenäs var inne på att dettaju inte är något nytt utan har förekommit ,vilket skulle kunna indikera att det är svårt att - oaktatsystem - få dem att fungera riktigt bra. Det är det enaperspektivet.Det andra perspektivet gäller vad som behövs om manupptäcker att potentialen inte finns eller man av något skälinte kan dra nytta av den. Vilka är de mest akuta behoven närdet gäller regeländringar? Några har varit inne på det, mendet skulle vara intressant att höra ett klart uttalat behovav regeländringar.Anders L har ganska utförligt redovisatförändringen av AMS. Lite skämtsamt och med glimten i ögatkunde man kanske säga att det med tanke på denna städning meroch mer börjar förberedas ; det är alldelesuppenbart. tror jag inte att det är det direkta uppsåtet,men det är i alla fall intressant att notera.Jag har en detaljfråga. Det gäller här att i stort settiaktta ett beteende, rapportera ett beteende, anmäla det tillnågon och göra en värdering av vad som sedan ska göras. Pånågot sätt känns det som, vilket flera varit inne på, att detläggs ett stort ansvar på den enskilde arbetsförmedlaren sombåde ska vara den goda samtalspartnern, ha kundkontakter ochallt som hör till det och sedan också ha lite internrevisionför att se hur det hela fungerar. Är det rimligt att ha alladessa funktioner?I detta sammanhang funderar jag också lite grann över AMS.Det är stort - 9 000 personer. Är det rimligt att ha dennaenorma organisation i ett enda verk? Skulle man kunna tänkasig en ganska fristående uppdelning inom verket med en delprovider-funktioner, där arbetsförmedlingarna finns blandaktörerna, där man har en myndighetsfunktion och eninspektionsfunktion i bra dialog med en internrevision?Margareta (): Jag vill ställa en fråga både tillRiksrevisionen och till . Den handlar omtidiga insatser.När man blir sjuk, arbetslös eller något dramatiskt händeri livet är man precis när detta har hänt väldigt aktiv ochengagerad. Vad jag kunde förstå av redovisningen frånRiksrevisionen hade det gått lite bättre för de arbetssökandei de fall där man gjort tidiga insatser. Därför undrar jag:Stämmer det, och vad anser ni om fortsättningen i så fall?Jag ställer ungefär samma fråga till : Hurkommer man att ta till vara kunskapen om tidiga insatser föratt folk inte ska tappa tempo utan fortsätta att vara aktiva?Jan , : Vi fick en fråga om vi i vårundersökning tagit hänsyn till individuella skillnader hos desökande. Jag skulle vilja säga så här: När vi försökte fåfram jämförelseparen - nu kommer det att låta lite tekniskt -gjorde vi en klusteranalys, eller rättare sagt har Nutekgjort den.Man har tagit hänsyn till företagsstruktur på den lokalaarbetsmarknaden, näringsgrensstruktur, utbildningsstrukturhos befolkningen som bor på orten, den lokalaarbetsmarknadens areal och befolkningsunderlaget, alltså hurmånga som finns på den lokala arbetsmarknaden.