bet · GS01UU10 · 2005-04-26 00:00:00 — På ett områdeär det faktiskt befogat med en viss tillväxt, vilket också redovisas ibudgeten. Det gäller då forskning och utveckling. Där kan vi konstateraatt inte har kunnat dra till sig de främsta forskarna, vilket ärgrunden för att kunna få den tillväxt som vi talar om i Lissabonprocessen.Här redovisar man tanken att öka anslagen till forskning och utvecklingtill av bruttonationalprodukten. Diskussioner förs också om att 1 %ska tas från den offentliga sidan och från den privata sektorn. Hurhar man från regeringens sida diskuterat i den frågan?Statssekreterare : Treprocentsmålet är inte ett nyttförslag i budgeten, utan det är ett överenskommet mål inom ramen förden så kallade Lissabonstrategin där medlemsländerna gemensamt sagt attdetta bör vara vår målsättning när det gäller forskningsutgifterna iunionen. Åtminstone de flesta av de år Lissabonstrategin varit i krafthar vi lyckats lägga oss över den nivån. Det är väl en ganska rimligfördelning - det tycker jag - att ha offentligt och 2procentenheter privat, om jag får uttrycka det så, när det gällersatsningarna på forskningsområdet. Det tycker vi är en rimlig målsättning.Sedan kan man diskutera hur stora de här så kallade ramprogrammen förforskning bör vara på det europeiska området. De har vuxit ganska mycket.Men som vi ser det har de i stort sett varit ett bra och effektivtinstrument för att stimulera forskningssatsningar i . Det är, somvi ser det, helt nödvändigt. Om vi ska kunna bevara konkurrenskraftpå olika områden krävs det i många fall gemensamma satsningar påforskningsområdet. Här kan det faktiskt finnas ett europeiskt mervärde iatt göra en hel del av detta gemensamt och delvis finansiera det överden budget som finns för detta område. Det här är väl ett område där vii princip är beredda att instämma i kommissionens förslag tillprioriteringar; det ligger i linje med de målsättningar vi kommit överens omi Lissabonstrategin och innebär - om alla medlemsländer lever upp tilldessa målsättningar - att vi också skapar de resurser vi behöver föratt öka konkurrenskraft på det här området.Siv Holma (v): Den inriktning som regeringen beskriver i de härförhandlingarna är sympatisk. Men det skulle kanske behöva göras en hel del.Det finns mycket att önska till exempel när det gäller jordbruksstöd.En sak som jag har noterat är att miljöministern har sagt att det härjordbruksstödet kan innebära att jordbruken exempelvis i , somsåvitt jag förstår är relativt miljövänligt drivna, kan få en annanutformning och bli mindre miljövänliga. Det finns säkert anledning attse över innehållet i de här jordbruksstöden. Jag skulle vilja höra hurdet förhåller sig i det avseendet.När det gäller gleshetskriterierna har jag en annan åsikt än Folkpartiet.Det kan finnas en paradoxal utveckling sett till det regionalpolitiskastödet - att det inte går till regional utjämning utan slätas ut så attdet blir varken hackat eller malet. Där finns gleshetskriteriet somnågon form av profil i det som eventuellt kommer efter förhandlingarna.Den fråga som jag funderar över är följande. Vi har ju återkommandefått information om fusk och bedrägerier. Det finns även en kritik motden ökande administrationen - byråkratin, om man vill uttrycka det så.Vilka konkreta ståndpunkter har regeringen just när det gäller arbetetmot fusk och bedrägerier och när det gäller den ökande byråkratin?Jag har också tittat på det som var inne på. Det gällerdå forskningen och det arbete som man där vill satsa på. När jag läserkommissionens arbete uppfattar jag att det är mycket av att skapaytterligare en byråkratisk nivå i fråga om att satsa på just forskningsarbete.Kanske behövs det mer arbetande pengar för att utvecklaforskningen.Statssekreterare : Jag tar det sistnämnda först. Ja, detär självklart - det behöver kanske inte sägas - att regeringen med allkraft vill delta i arbetet med att begränsa bedrägerier och fusk, somtyvärr förekommer i alltför stor utsträckning. Jag konstaterar attanledningen till att kommissionen föreslår ökade administrativa utgifterdelvis är, säger man, att man vill stärka övervakningen. Det är alltsåen av många förklaringar till att de administrativa kostnaderna ökar.Låt oss hoppas att det är riktigt.Jag konstaterar också, vilket bland annat har bekräftats av den svenskeledamoten i Revisionsrätten - , som följer dessa frågornoga - att Revisionsrätten också får ökade resurser i det här budgetförslaget,vilket förhoppningsvis också kan leda till att vi på olika sätt får eneffektivare användning av EU:s medel. Men självklart måste vi försökaatt på olika sätt hålla efter en omotiverad utökning av den EU-byråkratisom trots allt finns.Samtidigt konstaterar jag att vi ser att det har växt fram ett behov avnya EU-myndigheter på en del områden. Själva har vi exempelvis alldelesnyligen fått ett beslut om lokalisering av en europeisk smittskyddsmyndighettill . Det finns motsvarande myndigheter i andra länder som jagtror i de flesta fall kan anses vara mycket motiverade och faktisktfyller ett verkligt behov. Det är klart att det i viss mån kostar merpengar.Självklart ska vi försöka hålla efter byråkratin så mycket som möjligtoch också, vilket inte är minst viktigt, se till att ersättningsnivåernaför dem som arbetar i den här byråkratin kanske är något rimligare ände är. Det där är inte en helt enkel uppgift.Det regionalpolitiska stödet och värnande om gleshetskriteriethar vi redan delvis diskuterat. Jag konstaterar bara följande. Det finnsen, tycker jag, viktig symbolisk betydelse när det gäller det glesbygdsstödsom vi redan fått i unionen. Jag hoppas att också tillhör denkrets som tycker att unionen är en alldeles utmärkt samarbetsform. Dethär är ju ett sätt att också tydligt för enskilda medborgare illustreraatt det i kommuner ute i landet, inte minst i , också finnsmöjligheter att på ett väldigt konkret sätt se vad Europeiska unionenkan göra för en enskild kommun eller ett enskilt projekt.Man ska inte driva det där för långt. Det största värdet med den europeiskaunionen ligger inte i att man kan bevilja stöd till olika projekt, utandet ligger på ett annat plan. Men det finns ändå en symbolisk betydelsei detta som jag inte tycker att man ska underskatta. Jag tycker det ärganska trevligt när man reser omkring ute i landet och ibland ser enskylt där det står att detta projekt har finansierats delvis av deneuropeiska unionen, eller vad det nu kan stå.När det gäller jordbruksstödet är det klart att det finns element i deneuropeiska jordbrukspolitiken som gynnar vad jag skulle vilja kalla förklassisk stordrift av jordbruk. Detta kan förstås i vissa fall innebäraatt man stimulerar och ger stöd till brukningsmetoder som inte är demest miljövänliga. Jag tror att det är den diskussionen som bland andraLena har hänvisat till när hon har diskuterat Polen.Samtidigt konstaterar jag att vi inom ramen för de samlade utgifternapå jordbrukspolitikens område ser en klar övergång från olika typer avså kallat direktstöd till mer av så kallad landsbygdsutveckling. Vi seralltså en ganska tydlig tendens, menar jag ändå, från ett stöd tillmetoder och annat som kan vara miljöovänligt till mer av vad vi liteförenklat kan kalla miljövänliga åtgärder.Den risk som vi kan se i vissa av de nya medlemsländerna, kanske framförallt , tror jag därför inte ska överdrivas alltför mycket. Denfinns där momentant, men förhoppningsvis ska vi efter hand kunna få ettstödsystem också på jordbrukspolitikens område som premierar miljövänligtjordbruk. Jag tycker som sagt att riktningen är den rätta, men det kundegärna gå lite fortare.Carina (): När jag tog del av underlaget inför den här utfrågningenblev jag både upprörd och djupt besviken. Jag borde inte bli förvånad;jag vet att EU skiljer på kvinnliga rättigheter och mänskliga rättigheter.Det är också ett synsätt som reflekteras i det här underlaget, trotsatt vi vet att detta strukturella problem har effekter på i stort settalla samhällsområden, även de ekonomiska. Så här långt har det hellerinte kommit fram någonting i utfrågningen som kompenserar de tillkortakommandenjag kunnat hitta i dokumenten. Jag vill dock ge enmöjlighet att tydliggöra linje.Jag tror att det är än viktigare att är oerhört tydligt då vihar den interna situation som vi har inom EU. Vi har gamla medlemsländersom och som inte driver de här frågorna. Vi har nyamedlemsländer som och som heller inte driver de här frågorna.Vi har ett yttre tryck från omvärlden - från , Heliga stolen och endel islamistiska stater - som gör att vi måste vara kristallklara närdet gäller utrikespolitiken. Så här långt kan jag inte se att man ärdet, inte i de här dokumenten i alla fall.Man talar i dokumenten om att uppnå millenniemålen. Man talar om rättvisaoch om säkerhet. Då, menar jag, kan man inte bortse från kvinnligarättigheter och SRHR-frågorna.Skulle det kunna vara en framkomlig väg att tvärtom räkna på andrasättet? Vad kostar det EU att kvinnors situation inte uppmärksammas, inte arbetar med de här frågorna på ett sådant sätt att man villutjämna skillnaderna i förutsättningar för män och kvinnor? Hur mångaår till kommer det att ta innan man uppnår millenniemålen i och med inte beaktar de kvinnliga rättigheterna?Att jag tar upp detta beror också på att när det gäller biståndet, somär ett viktigt utrikespolitiskt område, kan jag som riksdagsledamotinte själv, inte via och inte via kontaktermed regeringen få en bild av hur EU prioriterar sina ekonomiska resurser.Det är jättesvårt för mig som parlamentariker att arbeta aktivt på detsätt jag skulle önska med de här frågorna. Därför har jag också storaförväntningar på att regeringen ska hjälpa till att se till att vi fårbättre underlag, bättre analyser och bättre metoder så att vi intepressas tillbaka utan tvärtom kan ta de här viktiga stegen framåt.Statssekreterare : Det är viktigt att komma ihåg att detdokument som har presenterats är ett första, ganska preliminärtdokument för den kommande flerårsbudgeten. Det är helt klart, som vi harkonstaterat i andra sammanhang tidigare, att det finns skrivningar ochen retorik här som vi i många fall tycker ganska illa om eller somåtminstone är främmande för oss. har pekat på att det, tyvärrinte helt oväntat, är ganska klent med återspeglingar i dokumentet avhur vi skulle vilja betrakta frågor som har med jämställdhet att göra.Det är bara att konstatera att det är så.Nu går vi dock in i nästa fas där vi mer i detalj börjar diskutera ochbeskriva hur utgifterna ska användas på olika områden. Då blir detnaturligt för oss, förhoppningsvis tillsammans med andra, att också lyftafram den typ av frågor som här reser. Det är fullständigtnaturligt och helt konsekvent - exempelvis har vi ju från svensk sidavarit framgångsrika med att i diskussionen om ett nytt fördrag slå fastatt jämställdhet mellan män och kvinnor ska vara ett övergripande målför unionen i det nya fördraget - att vi i alla sammanhang driver denhär linjen också på enskilda politikområden, inklusive när vi diskuterarbudgeten.Carina kan alltså vara helt lugn. Det här kommer vi att bevaka påett mycket effektivt sätt.När det gäller EU:s bistånd är det ju så att de svårigheter som CarinaHägg beskriver med att få information om de aspekter hon vill ha belystatyvärr gäller flera andra områden också. EU:s biståndsverksamhet ärinte särskilt transparent, och det är beklagligt, tycker vi. Vårgrunduppfattning är därför att biståndsverksamheten i huvudsak bör vara ennationell angelägenhet. Där har vi bäst kontroll över hur pengarnaanvänds och störst möjlighet till dialog med de länder som tar emot vårtbistånd.Det finns också anledning att vara ganska restriktiv vad gäller EU:sbiståndsutgifter - inte därför att vi tycker att det inte behövs merbistånd utan därför att vi i en diskussion om huruvida detta är etteuropeiskt ansvar eller ett nationellt ansvar nog kommer till slutsatsenatt detta, givet de här frågornas i huvudsak mellanstatliga karaktär,i första hand är ett nationellt ansvar. Den typ av bristande transparensdu beskriver stärker åtminstone mig i den uppfattningen.Det är klart att det också är väldigt viktigt att unionen lever upptill millenniemålen. Som jag ser det är det dock i huvudsak de enskildamedlemsländernas ansvar att dels själva leva upp till detta, delsgivetvis driva på i EU-sammanhang så att också EU som kollektiv, om jagfår använda ett sådant uttryck, lever upp till målen.Var alltså lugn! Den här diskussionen är bara i sin linda inom ramenför flerårsbudgeten. Självklart ska vi bevaka den på bästa sätt.Christer (): Det är väldigt viktigt att hålla nere utgifterna.Det har vi diskuterat här. Det hör också nära samman medvilka avgifter vi sedan får betala. Jag skulle vilja gå över på denbiten och fundera över hur man får en rimlig fördelning mellan avgifterna,framför allt när det gäller nettoavgifterna.Den brittiska rabatten har tidigare kortfattat nämnts här. Den är juväldigt tveksam - det är vi säkert överens om - eftersom den betalas avandra. Därför skulle jag vilja fråga lite grann om den så kalladenettokorrigeringsmekanism som tas upp i kommissionens meddelande. Detanges inte alls hur en sådan mekanism skulle se ut och utformas. Detfinns ingenting om vilka utgifter som ska ingå, vilka procentsatser somska gälla eller vilka tröskelvärden som ska finnas med. Det är ganskaviktigt att är väldigt aktivt i ett tidigt skede när man utformardet här då vi ju är en av de största nettogivarna.Därför skulle jag vilja fråga vilken linje regeringen har. Vad bör finnasmed i en sådan mekanism, och hur ska den se ut?Statssekreterare : Det är väldigt lätt att hålla medChrister om att detta är en av nyckelfrågorna i de kommandeförhandlingarna: Hur kan en sådan här nettokorrigeringsmekanism seut?Vi tycker i och för sig att det är stort steg framåt att kommissionenfaktiskt lägger tanken om en nettokorrigeringsmekanism på bordet. Dethar varit anatema från kommissionen i tidigare diskussioner. inserman att det här är någonting man måste göra. Man har också sagt att mani de mer detaljerade förslag som kommer ska återkomma medtankar om hur man i detalj ska utforma den här mekanismen.Hur skulle då en sådan mekanism se ut? Det viktigaste för oss är tittar just på nettopositionen. är det så att säga enbruttodiskussion: man tittar på ett lands BNI, och så bestämmer man avgifteni förhållande till den. Vi menar att det är rimligt att titta både påhur mycket pengar man betalar ut till EU och på hur mycket man fårtillbaka och sedan försöka värdera och lägga något slags tak för hurmycket denna nettobetalning kan vara. Den bör då mätas i förhållandetill varje lands bruttonationalprodukt.Förmodligen bör man försöka hitta något slags tak för detta. Det äregentligen också vad britterna gjorde. Jag tror inte att MargaretThatcher använde uttrycket nettokorrigeringsmekanism - hon hade ettbetydligt mer fyrkantigt sätt att beskriva det - men i princip var det ennettokorrigeringsmekanism hon fick.Vad vi vill ha är egentligen ett mått på hur hög andel av BNP per capitaett land bör betala netto till unionen - en siffra, helt enkelt. Exaktvar den ska ligga återstår att diskutera. I princip bör alla utgifteroch inkomster vägas in i detta: Vad betalar vi till EU brutto? Hur mycketfår vi tillbaka i form av framför allt jordbruksstöd och regionalstöd?Sedan lägger man ett slags tak på detta i förhållande till ett landsBNI. Men exakt var detta ska ligga återstår att diskutera.En annan sak är också viktig att konstatera när det gäller den brittiskarabatten, något som man ibland glömmer bort: Vi har ju också den märkligasituationen att som ett resultat av förhandlingarna om nu gällandeflerårsbudget betalar och tre andra länder av vårnormala andel, så att säga, av den brittiska rabatten. Det var enförhandlingsframgång för oss i . Vi har alltså egentligeninte, om man ser det strikt nationellt, så stora problem med den brittiskarabatten. Däremot har vi principiellt stora problem fortfarande.Det land som bär en stor del av bördan av den brittiska rabatten ärdock . Jag förutser därför att det i diskussionen om denkommande flerårsbudgeten på det här området i väldigt stor utsträckningkommer att bli en diskussion mellan just och Storbritannien.Det är en intressant parallell eftersom det i den fördragsdiskussionsom vi nu snart är inne i slutskedet av också i stor utsträckning handlarom en diskussion mellan och . Det har ju ocksågällt andra frågor på utrikespolitikens område. Det är en intressantfrontlinje som dras upp.Men som sagt: Vi hoppas nu och arbetar under hand med kommissionen påatt få ett förslag från dem som ger ett tak för hur mycket ettland netto ska behöva betala till unionen. Det skulle vara principielltväldigt viktigt för oss att uppnå ett sådant. Hur mycket det sedanbetyder i reda pengar är lite svårt att säga, men det viktiga är att vifår ett tak på nettoutgifterna. Det känns väldigt centralt.Kenneth G (): Jag vill ställa tre korta frågor.I kommissionens meddelande om det finansiella perspektivet skriver mani inledningen bland annat att det är viktigt att få ut ännu mer av varjeeuro som används på EU-nivå. Det kan ju tyckas något ironiskt eftersomman ber om betydligt fler euro i samma meddelande. Den bild som LarsDanielsson inledningsvis gav var att kommissionen lite grann har genatförbi de problem och utmaningar som finns och löst dem genom att föreslåen höjd avgift. Är det så enkelt? Är det verkligen den enda har? Det är den första frågan.Den andra frågan är: Om man ska fasa ut stöden till ochSydeuropa och öka stöden till de nya medlemmarna, vilket är rimligt -det står dessutom i meddelandet att man skisserar ett ännu större EU ändet vi har , ett EU med 27 länder - kan man då tänkasig en konstruktion av dessa stöd där det redan från börjanbyggs in en mekanism för utfasning i takt med det att uppställda målfaktiskt uppnås? De här diskussionerna är ju alltid knepiga när de såatt säga ska tas i efterhand.Den tredje och sista frågan är: Om det skulle vara så - nu ska mannaturligtvis inte ge upp alldeles i början, men ändå - att det blir enavsevärd höjning av avgiften, kommer det då att ske någon infasning avden? För som nettobetalare är ju 6 miljarder i plötsligutgiftsökning väldigt mycket pengar från till ett annat.Statssekreterare : För att fortsätta traditionen att taden sista frågan först tror jag inte att vi ska räkna med någon infasningav avgiftshöjningen. Vi hade ju en infasning när vi blev medlemmar. Dåförhandlade vi fram - det har också de flesta nya länder gjort - eninfasningsmekanism som på något sätt skulle begränsa effekten avavgiftshöjningen. Jag tror inte att vi ska räkna med att det blir resultatetav en förhandling den här gången. Det som blir resultatet av den härbudgetförhandlingen får vi nog räkna med att vi får betala från dag ett.Kan man ha en modell för utfasning av regionalstöd redan från börjanmed nya länder? Ja, delvis har man det faktiskt redan med de tio ländersom nu träder in i unionen. Där finns detta redan skisserat. Däremotfinns det inte någonting sådant för EU-15, och det är det som ärhuvudproblemet i dag.Jag tycker i och för sig att man mycket väl kan tänka sig att förBulgarien, , , , och vilka de nu är hamodeller där man redan i anslutningsförhandlingarna försöker bygga in enutfasningsmodell. Det är fullt möjligt. Det finns vad jag se ingarättsliga eller andra hinder för det. Möjligen kan det finnasförhandlingstekniska hinder, vad vet jag, men det är fullt möjligt. Som sagtgör man det faktiskt också delvis med de tio nya medlemsländerna.När det gäller svaret på din första fråga menar vi nog att kommissionenär väldigt ihålig i sin argumentation för den här utgiftsökningen. Mansäger att man vill ha ut mer värde för varje euro - javisst, självklart!Men det grundläggande principiella raster som vi tycker måste läggas påbudgeten är: Ger utgifterna ett europeiskt mervärde? Detta saknar vinästan helt och hållet i resonemangen i kommissionens meddelande. Detär det som bör vara den måttstock vi använder. Man bör alltid frågasig: Går det inte att klara dessa utgifter lika bra på nationell nivå,eller kanske inte ha dem alls? Den måttstocken borde kommissionen förain i diskussionen på ett helt annat sätt än vad man har gjort.Här saknas det tyvärr en hel del logik i kommissionens resonemang. Manhanterar de nya medlemsländerna på ett vettigt sätt, men man har intevågat, velat eller kunnat ta i den betydligt svårare diskussionen medbefintliga medlemsländer om en nödvändig utformning av stödet. Det ärhär vi tycker att logiken i argumentationen är ihålig.Cecilia Wigström (fp): För del ser vi väldigt positivt påden fokusering på utrikespolitik som kommissionen skisserar och somockså regeringen säger sig vara positiv till. Det är viktigt att visamarbetar mer inom det utrikespolitiska området så att vi kan få störretyngd i världen när det gäller vårt arbete för demokrati och mänskligarättigheter.Nu fick vi tio nya medlemsländer. Deras utveckling till demokratioch marknadsekonomi har ju mycket stötts av EU genom kunskapsöverföringoch finansiell överföring i form av FAR-programmet. när de inte längreär våra grannländer utan medlemmar har vi fått nya grannländer i stället- jag tänker på , och . har deockså fått visst bistånd av EU, men när de är våra grannländer harvi all anledning att öka ansträngningarna att hjälpa också dem in somsäkra demokratier och marknadsekonomier.Jag tänkte fråga hur regeringen ser på detta och hur dubedömer möjligheterna att få igenom ett substantiellt ökat stöd tillVitryssland, och i EU.Statssekreterare : Det finns - visserligen ganskaöversiktligt beskrivet, men vi tror att det kommer mer detaljer så småningom- helt klart indikationer i kommissionens förslag som pekar i precisden riktning som efterlyser, nämligen att det krävsökat engagemang från EU:s sida i särskilt de länder som du nämner:Ukraina, och . Man kan till och med göra kretsenännu något större. Det finns alltså utrymme för ökade satsningar. Dessakommer att konkretiseras ytterligare när EU:s arbete med strategier förde nya grannländerna blir helt klart. Det pågår ett arbete mellanutrikesministrarna för att utarbeta strategier för EU:s grannskapsrelationer,som du säkert känner till. Jag föreställer mig alltså att det blirytterligare satsningar.Samtidigt anser vi ändå, som jag sade tidigare, att det på utrikespolitikensområde i väldigt stor utsträckning är de enskilda medlemsländerna sombör kunna göra egna, nationella satsningar. EU:s finansiella bidrag pådet här området kan som vi ser det endast vara av komplementär karaktär.Där kan man dock göra ganska mycket. Just erfarenheterna från samarbetetmed de tio länder som är fullvärdiga medlemmar visar att man genomrelativt begränsade ekonomiska insatser, om de görs strategiskt och pårätt ställe, kan göra väldigt mycket för att lyfta de här länderna.Vi vet dock alla att det när det gäller framför allt men iviss mån även och kanske tyvärr också återstår en heldel att göra innan dessa länder så att säga kan ta emot ett stöd på ettmeningsfullt sätt. Vi har ganska långt kvar, framför allt i ,till demokrati och ett styrelseskick som gör att vi tycker att det ärmeningsfullt att göra stora finansiella åtaganden mot de här länderna.Det är viktigt att ha en parallellitet mellan vanliga utrikespolitiskaåtgärder, dialog och eventuella finansiella åtaganden.Som vi ser det finns det alltså ett utrymme i den här budgeten, som vivälkomnar, att göra vissa ökade satsningar. Man bör dock ha med dereservationer som jag nämnde.Göran Lennmarker (m): Om man ser på detta budgetförslag från kommissioneni förhållande till EU:s framtidskonvent kan man konstatera att de intestämmer särskilt väl överens. Framtidskonventets bild av EU var inteett EU som i högre grad blir en finansiell transfereringsmekanism.Snarare skulle budgeten uttryckt som andel av det samlade BNP minskalångsiktigt.Det finns två saker som höjer budgeten - dels naturligtvis de nyamedlemsländerna, och det kommer ju även nya , dels kanske ökadeåtaganden på det utrikespolitiska området.