bet · GT01KU2 · 2005-09-21 00:00:00 — Mot den bakgrunden valde Säkerhetspolisen att vid föredragningen presentera ett erbjudande från de amerikanska myndigheterna. Av muntliga presentation framgick endast att erbjudandet innebar att verkställigheten kunde ske med flyg . Enligt svar från Säkerhetspolisen skedde kontakterna inför regeringens prövning i ärendet huvudsakligen med och att såvitt framgår av myndighetens dagboksblad det endast var vid ett möte med som även personal från var närvarande. I svaret besvaras vidare en fråga om rutinerna för Säkerhetspolisen att hålla informerat. Rutinerna innebär att säkerhetspolischefen med jämna mellanrum - omkring - informerar om Säkerhetspolisens verksamhet och att det på lägre nivå förekommer att eller andra departement begär att få information i olika frågor som förekommer i deras verksamhet. Vidare uppges på fråga härom att det aldrig diskuterats att använda ett egyptiskt flygplan för att verkställa regeringens avvisningsbeslut, men att det funnits egyptiska tjänstemän på det flygplan som användes för att verkställa beslutet, vilket informerades om. Under JO:s granskning av Säkerhetspolisens verkställighet av regeringsbesluten gjorde JO en utredning och bedömning av kontakter mellan och inför avvisningen (beslutet s. 6). I utredningen anger JO att Säkerhetspolisen föredrog ärendet för tjänstemän vid och asylpolitik (MAP-enheten) . Vidare anges i utredningen. gjorde Säkerhetspolisen bedömningen att det kunde bli aktuellt med en avvisning. En planering för verkställighet påbörjades, t.ex. i fråga om hur omhändertagandena i respektive skulle ske och hur den efterföljande transporten till skulle äga rum. Inledningsvis angavs att något regeringsbeslut inte kunde förväntas förrän . Enligt uppgifter i Säkerhetspolisens akt fanns det därefter planer på att regeringen skulle fatta beslut i frågan , varför avresan planerades att äga rum . meddelade att beslut inte kunde väntas förrän . och Säkerhetspolisen synes alltså fortlöpande ha diskuterat bl.a. när ett regeringsbeslut kunde komma att fattas i ärendet. noterades på dagboksbladet i Säkerhetspolisens ärende: "Medd fr UD - beslut tisdag!" ) och "Plan bokat onsd 0815" (dvs. ) samt "Plats bokad ti-onsd". Säkerhetspolisen hade kontaktat kriminalvårdens transporttjänst för biträde med flygtransporten av Agiza och El Zary till . Transporten beställdes och avresan bokades till . Enligt var det svårt att före den tidpunkten få flygtider genom . har uppgett att han någon tid före informerades om att regeringen avsåg att behandla saken , vilket innebar att avvisningen inte skulle kunna ske i direkt anslutning till beslutet. Viss tid innan avvisningsbeslutet fattades fick Säkerhetspolisen emellertid ett erbjudande från den amerikanska underrättelsetjänsten, (), om att få tillgång till ett plan som uppgavs ha s.k. direktaccess genom hela utan mellanlandningar. Verkställigheten skulle då kunna ske i omedelbar anslutning till regeringens beslut . har uppgett att det inte ställdes några villkor från amerikansk sida för att Säkerhetspolisen skulle få nyttja det aktuella flygplanet. Han förutsatte nog - eftersom det var ett amerikanskt flygplan - att det skulle finnas viss amerikansk personal ombord på planet men också att Säkerhetspolisens personal skulle följa med. Enligt var det dock fråga om en "ren transporttjänst" som amerikanarna erbjöd och det nämndes inte att amerikansk personal av särskilt slag skulle följa med planet. Om Säkerhetspolisens föredragning för utrikesministern anges följande (beslutet s. 6-8). föredrog Säkerhetspolisen ärendet för dåvarande utrikesministern . Närvarande från Säkerhetspolisen var och säkerhetspolismannen , som var handläggare av ärendet. Från sida medverkade ett flertal personer, bland dem statssekreteraren och utrikesrådet samt personal från MAP-enheten. Efter en föredragning av personal från MAP-enheten redogjorde säkerhetspolismannen för ärendet ur Säkerhetspolisens perspektiv. Denne har uppgett att utrikesministern föreföll nöjd med föredragningen och med de skäl Säkerhetspolisen presenterade för avslag på ansökningarna om asyl. - Företrädare för Säkerhetspolisen har hos JO lämnat följande uppgifter rörande vad som diskuterades beträffande verkställigheten. presenterade de två transportmöjligheter som fanns: det bokade flygplanet och det amerikanska erbjudandet. Eftersom det av säkerhetsskäl ansågs att avvisningen borde ske i omedelbar anslutning till regeringsbeslutet ansågs alternativet med det bokade planet inte vara tillfyllest; det ställdes krav på att beslutet skulle verkställas direkt. Enligt var säkerhetsaspekten något som troligen både och Säkerhetspolisen fäste avseende vid under föredragningen. Han upplevde det som att man från sida var ganska orolig över ärendet. Vid föredragningen uppgav att om det amerikanska erbjudandet accepterades kunde verkställighet ske . Enligt drog sig utrikesministern då åt sidan med sina närmaste enhetschefer och diskuterade saken, varefter hon gav klartecken till att anta det amerikanska erbjudandet genom att uttala "vi kör så". Även om var medveten om att regeringen eller ett statsråd inte kunde ta ett myndighetsbeslut uppfattade han uttalandet som en "direkt signal". Också säkerhetspolismannen har uppgett att utrikesministern var positiv till att anta det amerikanska erbjudandet. Enligt säkerhetspolismannen ställde utrikesministern frågan om någon av hennes medarbetare var av annan åsikt och, när så inte var fallet, sade hon "Då gör vi så, vi tar det amerikanska erbjudandet" eller något liknande. har uppgett att hon informerades om att de båda transportalternativen hade nämnts vid föredragningen. - har uppgett att UD:s handläggare nämnt för honom att det vid föredragningen fanns en oro för att antingen mot tortyr eller skulle hinna meddela ett inhibitionsbeslut innan verkställighet kom att ske. I ärendet finns också en uppgift om att man skulle ha befarat fritagningsförsök. På dagboksbladet i Säkerhetspolisens akt noterades bl.a. "Föredragning UD/? Ut Min vill ha tisd kväll ? Ja till att best plan gm ". I en av Säkerhetspolisen upprättad promemoria antecknades: "Efter visst samråd med UD-personal gav utrikesminister därefter sitt godkännande till att /RPS utnyttjade erbjudande om hjälp med transporten av Agiza och El Zary". I en promemoria anförde dåvarande säkerhetspolischefen : "Företrädare för var införstådda med vem som skulle stå för transporten". /gjorde en intern kartläggning av vad som nämndes vid föredragningen i den nu aktuella frågan. Av utredningen, som bestod i att ett antal UD-anställda fick redovisa sina minnen av föredragningen, framgick bl.a. följande. En person var mycket osäker på om verkställigheten diskuterades men ansåg att om så skedde var det snarare tal om ett egyptiskt plan. Hans minnesbild var vidare att han blev förvånad när han fick reda på att ett amerikanskt flygplan medverkat. Några hade inte någon minnesbild av att verkställighetsfrågan över huvud taget diskuterades på annat sätt än att verkställigheten skulle ske snabbt och utföras av Säkerhetspolisen. Vissa kom ihåg att det var tal om problem med logistiken eller luftrummet . Enligt en person skulle amerikanarna vara behjälpliga med detta medan en annan uppgav att Säkerhetspolisen behövde hjälp, förmodligen av "kollegorna i väst". En person hade en stark minnesbild av att han hade talat med före mötet och att denne då nämnt att Säkerhetspolisen inte kunde ordna svensk flygtransport med så kort varsel varför de måste försöka få tag på ett utländskt flygplan. Troligen informerades utrikesministern om detta före föredragningen så att hon skulle vara beredd på frågan. Utrikesministern hade, såvitt han kom ihåg, inte någon synpunkt på vem som borde sköta transporten. Han mindes inte om de diskuterade någon speciell nationalitet på flygplanet men var rätt övertygad om att åtminstone utrikesministern skulle ha "lyft rätt ordentligt på ögonbrynen om sagt att det skulle vara just ett amerikanskt flygplan". Samma person hade också gjort en minnesanteckning om att efter verkställigheten ringt och meddelat att allt gått bra men att planet visat sig vara amerikanskt och inte egyptiskt. - Vid en sammanfattande bedömning av de lämnade uppgifterna fanns det, enligt , inte något stöd för påståendet att Säkerhetspolisen vid föredragningen skulle ha nämnt att verkställigheten skulle ske med ett amerikanskt flygplan eller med amerikansk medverkan. Däremot kunde uppgifterna tyda på att man skulle få amerikansk hjälp med att ordna luftrum för flygrutten. Vidare påtalades att det också var frågan om olika "informationskulturer". Kontakterna mellan och Säkerhetspolisen inför avvisningsbeslutet behandlades också under utskottets utfrågningar . har lämnat i huvudsak samma uppgifter som under JO:s utredning. Framför allt avser detta frågan om kontakter mellan och . Han har också påpekat att har en upplysnings- och informationsplikt gentemot regeringen.5[I 16 § förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen föreskrivs att underrättelser som kan ha betydelse för säkerhetspolitik eller som av annan anledning bör komma till regeringens kännedom utan dröjsmål skall rapporteras till på sätt som regeringen närmare bestämmer.] , som inte medverkade i JO:s utredning, har i fråga om kontakter mellan och inför avvisningen hänvisat till återkommande föredragningar, som rutinmässigt hålls med justitieministern och statssekreteraren på detta departement. Under ärendets gång hade stött på departementet om att avvisningsfrågan borde handläggas mera skyndsamt, eftersom det drog ut och var mycket resurskrävande för . - Det senaste mötet före hölls med statssekreteraren . Nästa möte hölls . redogjorde då för det händelseförlopp på som han kände till. Vid det tillfället eller vid ett möte med och rättschefen kom man överens om att skulle skriva en promemoria om händelserna. - Information om det amerikanska erbjudandet förelåg inte vid kontakterna med före verkställigheten. - Om eller regeringen hade ansett det olämpligt att anlita amerikansk hjälp vid verkställandet av avvisningen hade det enligt inte skett. har förklarat att han anser att den här typen av ärenden med fördel skall handläggas på , vilket sker när de handläggs enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Inför de aktuella regeringsbesluten fick han inte någon information om dem som gjorde att han reagerade. Däremot reagerade han starkt när han fick information av om omständigheterna kring verkställigheten. Han har på fråga om protokoll och anteckningar förklarat att han, då han i olika sammanhang får information om olika ärenden, inte för anteckningar. har erinrat om det stämningsläge som rådde och om att det vid den aktuella tidpunkten hanterades många besvärliga ärenden inom , bl.a. ett ärende om FN-sanktioner som berörde tre svenska medborgare. Han har vidare lämnat uppgifter av innehåll som framgår av svarspromemorian och som anges i JO:s utredning och bekräftat att han haft uppfattningen att verkställigheten skulle ske med hjälp av ett egyptiskt plan. Han var närvarande under hela överläggningen med utrikesministern . Nationaliteten på det plan som skulle användas diskuterades inte, och enligt hans uppfattning skulle utrikesministern ha blivit ganska frågande om det plötsligt framförts att verkställigheten skulle ske genom en amerikansk transportör. Om händelserna efter verkställigheten har han antecknat att ringt och sagt att planet var amerikanskt. Enligt hans dagboksanteckningar berättade statssekreteraren på att man fått besked från att verkställigheten skett genom CIA men kom tillbaka dagen därpå med nytt besked från att det varit ett egyptiskt plan men med CIA-besättning. Den information han fick från skulle redan vara överlämnad på den politiska nivån, men han vet inte vilken information som nådde utrikesministern. Hur uppföljningen av garantierna genomförts I den skriftväxling som överlämnats till utskottet tillsammans med promemorian finns bl.a. ett meddelande till ambassaden i betecknat "MYCKET BRÅDSKANDE". I meddelandet hänvisas till ett utdrag från hemsida och till frågor från massmedierna till statssekreterare . Därutöver efterfrågas ambassadens uppgifter om hur berörda personer tagits emot i och de övriga uppgifter som anges i det bifogade hemsideutdraget. I meddelandet anges också "Tacksam för skyndsamt svar". Vidare finns ett meddelande till ambassaden med beteckningen "BRÅDSKANDE", där det hänvisas till intresset från massmedier. Meddelandet avslutas med följande: Det är angeläget att frågorna som uppstått närmare utreds så snart det går av ambassaden: Var befinner sig personerna ifråga och kan det finnas relevans i uppgifterna om att de sitter fängslade i isoleringshäkte? Befinner sig personerna i fara? Finns det några närmare uppgifter om de är gripna och kommer att ställas inför rätta? har under utfrågningen också nämnt att hon haft ett telefonsamtal om uppföljningen. I ett meddelande till ambassaden , alltså efter det första besöket hos männen i fängelset, som också betecknades "MYCKET BRÅDSKANDE" påpekades att FN:s specialrapportör i tortyrfrågor i ett brev till utrikesministern efterfrågat information om bl.a. ett system för att övervaka behandlingen av de två männen i syfte att tillförsäkra att de kommer att behandlas med respekt för sitt människovärde. Ambassaden fick i uppdrag att undersöka vissa förhållanden och ombads också ange hur man planerade att följa upp ärendet framöver. Av promemorian framgår vidare bl.a. följande. Avvisningsbeslutet följdes upp av ambassaden i genom besök hos de båda männen i det fängelse där de hölls. Vissa indikationer hade framkommit om att männen inte skulle ha behandlats i enlighet med de av givna garantierna. Vid det första ambassadbesöket, , angav Agiza att han hade utsatts för visst övervåld under verkställighetens genomförande och den efter ankomsten till men på direkta frågor förnekat att han utsatts för någon form av systematisk, fysisk tortyr. Han angav att de båda behandlades väl i fängelset. Agizas mor framförde i ett öppet brev att sonen vid hennes besök hos honom hade företett tydliga tecken på att han hade utsatts för fysiskt våld. Den svenske ambassadören som efter modern besökte Agiza i fängelset kunde inte bekräfta några sådana iakttagelser. Vid det tionde fängelsebesöket, , kom Agiza med helt nya uppgifter och gjorde gällande att han torterats med användning av elektricitet under de första veckornas förhör efter återkomsten till . Trots frågor lämnade han inte några närmare detaljer om vad han sade sig ha gått igenom. Saken togs upp med företrädare för de egyptiska myndigheterna. Dessa tillbakavisade påståendena med eftertryck och anförde att sådana metoder inte behövdes och att hade allt intresse av att säkerställa att de lämnade garantierna respekterades. El Zarys svenska ombud lämnade en muntlig redogörelse till UD för uppgifter som han fått från El Zary . Uppgifter om att männen utsatts för tortyr hade lämnats av i brev till utrikesministern och av Human Rights Watch (HRW) i ett offentligt uttalande . hade vid upprepade tillfällen bett både HRW och andra MR-organisationer som gjort liknande påståenden att redovisa vad de grundade sin information på. När den fått indikationer på att de båda männen kunde ha utsatts för behandling som står i strid med garantierna, hade saken tagits upp med berörda egyptiska myndigheter. Uppgifterna om tortyr är dock enligt promemorian inte bekräftade. har bl.a. därför begärt att en oberoende och grundlig undersökning genomförs av påståendena om tortyr och illabehandling av männen efter deras ankomst till . har föreslagit att utredningen genomförs i samarbete med, eller av, en oberoende myndighet som samarbetar med juridisk och internationell expertis med erkänd erfarenhet av att undersöka tortyrfall. Begäran framfördes till den egyptiska regeringen genom ett högnivåbesök som följdes upp av ett brev från utrikesminister till den ansvarige egyptiske ministern . Ärendet har tagits upp även med den egyptiske utrikesministern.6[I en frågestund i fick utrikesminister frågan om hur hon agerade för att rättssäkerheten och respekten för mänskliga rättigheter skulle upprätthållas i fallet Agiza. Utrikesministern svarade att "vi" tagit upp påståenden om att de två männen blivit torterade med den egyptiska regeringen vid ett flertal tillfällen på olika sätt. Senast hade utrikesministern tagit upp frågan med den vice utrikesministern dagen innan, då hon varit i och invigt det nya , och framhöll att "vi" vill ha en oberoende internationell utredning. Hon förklarade att hon skulle komma att fortsätta att driva frågan eftersom det är ett krav "från vår sida" att saken blir klarlagd. 2004/05:109, 7 §).] Vad avser utfästelserna att männen skulle beviljas en rättvis rättegång hade den med den egyptiska regeringen tagit upp frågan om brister i den rättegång som genomförts mot Agiza. hade bestridit att rättegången inte skulle vara rättvis. Kontakt hade tagits med Agizas advokat i om vad som borde göras med anledning av påstådda brister i förfarandet. Vidare redovisas vilken information som mottagits om att männen utsatts för behandling i strid med artikel 3 i . I denna del redovisas besök hos männen i fängelset av personal från Svenska ambassaden i och av en från UD särskilt utsänd ambassadör samt kontakter med företrädare för den egyptiska regeringen. Utom till ambassadbesöken i fängelset hänvisas bl.a. till att mellanösternkorrespondent besökt Agiza och till ett besök hos El Zary, som frigivits , i hans hem . Om det tionde fängelsebesöket, som leddes av den särskilt utsände ambassadören, antecknas följande. berättade att han förhörts av säkerhetstjänsten i en veckas tid (). Han hävdade att han fördes till förhöret med ögonbindel och handfängsel, men i övrigt behandlades korrekt. På fråga varför han inte nämnt dessa förhör vid ambassadens senaste besök svarade Agiza att han inte ville bekymra ambassadören. Han klagade vidare på den behandling han fick efter återvändandet till . Agiza förklarade helt spontant att elektricitet användes under de första veckornas förhör, men nämnde inga ytterligare detaljer. Han sade också att han blivit slagen . Efter de inledande två månaderna i fångenskap, hävdade att han endast utsatts för kränkande behandling. Under de två första månadernas förhör hade en vakt sagt åt honom att plocka upp ris från golvet med tungan. På fråga varför han aldrig sagt något om denna typ av behandling utan väntat med att berätta svarade Agiza att han var rädd för repressalier. beslöts med anledning av de allvarliga påståenden som riktats mot de egyptiska myndigheterna att saken skulle tas upp på högsta nivå med ansvariga egyptiska myndigheter. besökte därför en svensk delegation, ledd av förra utrikesministern och vice statsministern , det egyptiska justitieministeriet och säkerhetsministeriet för att påtala behandlingen av Agiza och El Zary i ljuset av de garantier som lämnats. tillskrev utrikesminister säkerhetsministeriets chef som en uppföljning av besök. Utrikesministern betonade det ömsesidiga intresset av att påståendena om illabehandling undersöktes i samarbete med, eller av, ett oberoende organ med internationell expertis. I ministerns svar som kom till UD avfärdades alla påståenden om tortyr och förnedrande behandling som felaktiga liksom ifrågasättandet av att rättegången mot Agiza varit rättvis. Något direkt svar på förslaget avseende utformningen av en oberoende undersökning av tortyranklagelserna gavs inte. I svaret antyddes att egyptierna själva redan hade genomfört en egen undersökning. Ytterligare propåer om en oberoende utredning framfördes senare genom den svenska ambassaden i . UD:s rättschef besökte Agizas advokat i . () framförde i ett brev till president att "HRW is deeply concerned that the men were tortured and ill-treated in custody and in prison in , beginning with a five week incommunicado detention period immediately upon return". HRW anförde vidare i ett brev till FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter att "HRW has credible evidence that both men were tortured and/or ill-treated by the Swedish , in transit to and while in Egyptian custody". I en sammanfattning av promemorian anförs följande. Sammanfattningsvis kan sägas att UD erhållit information från de båda männen och från andra källor om att de i egyptiskt fängelse inte behandlats i överensstämmelse med de garantier som givits av egyptiska myndigheter inför avvisningsbesluten. Allvarligast var de påståenden om tortyr, som avsåg , som UD fick kännedom om och . Det var de sistnämnda uppgifterna som föranledde besöket av förra statsrådet i för att på högsta nivå ta upp saken med egyptiska myndigheter med krav på att saken blev föremål för en oberoende utredning. Omständigheterna är emellertid sådana att uppgifterna inte utan vidare kan läggas till grund för en bedömning av om garantierna respekterats. Med full insikt om svårigheterna att berätta om uppgifter av detta slag liksom det uppenbara problemet med att egyptisk personal regelmässigt närvarade vid de samtal som hölls mellan de båda männen och ambassadpersonalen i fängelset, måste konstateras att det finns omständigheter som gör att tillförlitligheten och trovärdigheten i uppgifterna kan ifrågasättas. Dit hör avsaknaden av detaljuppgifter, motstridigheten i de lämnade uppgifterna, de uppenbart överdrivna uppgifter som Agizas mor spred , men som kunde tillbakavisas genom de iakttagelser som ambassadör gjorde i samband med sitt första besök i fängelset. Någon rimlig förklaring har inte givits till att de mest allvarliga påståendena om eltortyr gjorts av Agiza först , om vilka händelser detaljer gavs först vintern/, - - -. Dessa påståenden kunde ha framförts för företrädare för ambassaden vid flera av deras tidigare besök i fängelset då betydligt mindre allvarliga saker påtalades. Inte heller på direkta frågor från ambassadpersonalen lämnades några uppgifter om att de båda skulle ha utsatts för tortyr av detta eller liknande slag. Tvärtom förmedlar rapporteringen från ambassaden en bild av att de båda männen i huvudsak behandlats väl och att de inte hade några allvarligare klagomål att anföra. Det framstår också som anmärkningsvärt att Agizas egen egyptiske advokat, trots flera påminnelser härom, inte tillhandahållit någon kopia av den klagoskrift om tortyr som han för Agizas räkning påstår sig ha gett in till ansvariga egyptiska myndigheter 2002 och/eller 2003. framstod det dock som klart att uppgifterna inte kunde avfärdas. De måste utredas närmare. Därför har ställt krav på en oberoende utredning, helst med internationella inslag. Detta måste ske på ett trovärdigt sätt så att utredningsresultatet vinner allmän acceptans. Detta förutsätter också lojal medverkan från sida. svar på begäran måste nu avvaktas. Vid utrikesministerns samtal med FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter, , förklarade utrikesministern att vi skulle välkomna en utredning av hennes kontor, av vad som förevarit, och fullt ut skulle samarbeta med en sådan granskning. De reaktioner som kommit från egyptisk sida är inte tillfredsställande. Skulle det visa sig att uppgifterna om tortyr är riktiga har det uppenbarligen skett ett flagrant brott mot garantierna, vilket då också måste få konsekvenser. Men den slutsatsen är det ännu för tidigt att dra. I promemorian besvaras en fråga om tolkmedverkan vid fängelsebesöken bl.a. med att tolkningen skedde från engelska till arabiska och att såväl Agiza som El Zary talade lite svenska. Agerandet gentemot mot tortyr Av promemorian framgår bl.a. följande. På frågor om vilka uppgifter som redovisats inför mot tortyr och vilka överväganden som gjorts i fråga om redovisningen har i promemorian redovisats klagomålen från hustru och från Agiza.