bet · GS01JUU16 · 2005-02-15 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2004/05:45En ny sexualbrottslagstiftning jämte fem följdmotioner. Vidare behandlarutskottet ett stort antal motioner som väckts åren 2003 och 2004.I propositionen föreslås bl.a. ett nytt 6 kap. i som syftartill att öka skyddet mot sexuella kränkningar och att ytterligareförstärka den sexuella integriteten och självbestämmanderätten. Straffmaximumför vissa allvarliga sexualbrott höjs. Det införs särskilda straffbestämmelserom bl.a. våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn där kravetpå tvång slopas. Preskriptionstiden för vissa allvarliga sexualbrottmot barn förlängs genom att börjar löpa först från den dagbarnet fyller eller skulle ha fyllt . Lagen (1998:408) om förbudmot köp av sexuella tjänster arbetas in i somtillämpningsområdet utvidgas något.I följdmotionerna framställs yrkanden om bl.a. avskaffande av möjlighetenatt döma någon för mindre grov våldtäkt. Det stora flertalet yrkandeni följdmotionerna och övriga motioner avser frågeställningar som intedirekt berör regeringens lagförslag. De yrkandena avser bl.a. krav påen utredning om en eventuell framtida samtyckesreglerad våldtäktsbestämmelsesamt en översyn av rekvisiten i och förlängd preskriptionstid förbarnpornografibrottet.Utskottet tillstyrker propositionen och avstyrker samtliga motionsyrkanden.I ärendet föreligger 23 reservationer och 3 särskilda yttranden.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 april 2005.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Utredning om en samtyckesregleringRiksdagen avslår motionerna 2004/05:Ju22 yrkande 1, 2004/05:Ju23 yrkande1, 2004/05:Ju24 yrkande 1, 2004/05:Ju26 yrkande 3 och 2004/05:Ju271yrkandena 1 och 2.Reservation 1 (m, kd, c)2. Hjälplöst tillståndRiksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i brottsbalkensåvitt avser 6 kap. 1 § andra stycket. Därmed bifaller riksdagenproposition 2004/05:45 i denna del och avslår motionerna 2004/05:Ju24yrkande 2 och 2004/05:Ju26 yrkande 4.Reservation 2 (kd)Reservation 3 (c)3. Utvidgning av begreppet hjälplöst tillståndRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju25 yrkande 1.Reservation 4 (fp)4. Mindre grov våldtäktRiksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i brottsbalkensåvitt avser 6 kap. 1 § tredje stycket. Därmed bifaller riksdagenproposition 2004/05:45 i denna del och avslår motionerna 2004/05:Ju22yrkande 2, 2004/05:Ju23 yrkande 2 och 2004/05:Ju26 yrkande 1.Reservation 5 (m, kd)Reservation 6 (c)5. AnsvarsfrihetsregelRiksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i brottsbalkensåvitt avser 6 kap. 14 §, dock med den ändringen att bestämmelsen fården lydelse som utskottet föreslår i bilaga 3. Därmed bifaller riksdagendelvis proposition 2004/05:45 i denna del.6. Lagförslagen i övrigtRiksdagen antar regeringens förslag tilla) lag om ändring i brottsbalkeni den mån det inte omfattas av beslutet i det föregående, ochb) lag omändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627).Därmed bifaller riksdagenproposition 2004/05:45 i denna del.7. Gärningsmannaskapet vid våldtäktRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju26 yrkande 2.Reservation 7 (c)8. Sexuell handling med tvångsprostitueradRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju26 yrkande 7.Reservation 8 (c)9. tvång i 6 kap. 1 och 2 §§Riksdagen avslår motion 2004/05:Ju23 yrkande 3.Reservation 9 (m)10. Lärare och elevRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju511.11. Samlag med avkomlingRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju24 yrkande 4.Reservation 10 (m, fp, kd)12. Smygfilmning m.m.Riksdagen avslår motion 2004/05:Ju26 yrkandena 5 och 6.Reservation 11 (m, fp, kd, c)13. Översyn av sexköpsförbudetRiksdagen avslår motion 2004/05:A321 yrkande 7.Reservation 12 (m, fp, kd, c)14. Förbud mot sexköp inom EU m.m.Riksdagen avslår motionerna 2004/05:Ju368 och 2004/05:U306 yrkandena2 och 8.Reservation 13 (v)15. rekvisitRiksdagen avslår motionerna 2003/04:K333 yrkande 2, 2003/04:Ju366,2004/05:Ju25 yrkande 3, 2004/05:Ju362, 2004/05:Ju374 yrkande 2,2004/05:Ju438 och 2004/05:Ju464.Reservation 14 (m, fp, c)Reservation 15 (kd)16. Straffmätning och skadestånd vid barnpornografibrott m.m.Riksdagen avslår motionerna 2004/05:Ju276, 2004/05:Ju330 yrkande 11och 2004/05:Ju374 yrkande 7.17. Avskaffad preskriptionstid för sexualbrott mot barnRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju451 yrkande 6.Reservation 16 (kd)18. Preskriptionstiden för barnpornografibrottRiksdagen avslår motionerna 2004/05:Ju23 yrkande 4, 2004/05:Ju24 yrkande3 och 2004/05:Ju25 yrkande 2.Reservation 17 (m, fp, kd, c)19. Utvärdering av den nya sexualbrottslagstiftningenRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju23 yrkande 5.Reservation 18 (m)20. Kontaktförsök med barn på InternetRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju25 yrkande 4.Reservation 19 (fp, kd, c)21. Översyn av rättegångsbalkenRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju26 yrkande 8.Reservation 20 (c)22. Utbildning inom rättsväsendetRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju25 yrkande 5.Reservation 21 (fp, c)23. Förebyggande arbeteRiksdagen avslår motion 2004/05:Ju26 yrkande 9.Reservation 22 (c)24. Statistik om sexuella övergrepp mot barnRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju444 yrkande 13 och 2003/04:So504yrkande 8.Reservation 23 (fp, c)25. Övriga motioner angående sexualbrott m.m.Riksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju236 yrkandena 1 och 2, 2003/04:Ju261yrkande 1, 2003/04:Ju297, 2003/04:Ju313 yrkandena 1-4, 2003/04:Ju314yrkande 1, 2003/04:Ju318 yrkandena 1 och 2, 2003/04:Ju332 yrkandena 1-4,2003/04:Ju348 yrkande 4, 2003/04:Ju350, 2003/04:Ju365, 2003/04:Ju444yrkandena 11 och 14, 2003/04:Ju452 yrkande 1, 2003/04:Ju453 yrkandena7 och 8, 2003/04:Ju474 yrkande 1, 2003/04:Ju479 yrkande 20, 2003/04:So419yrkande 5, 2003/04:So504 yrkande 9, 2004/05:Ju229 yrkandena 1 och 2,2004/05:Ju232 yrkandena 1 och 2, 2004/05:Ju309, 2004/05:Ju330 yrkandena8, 9 och 12, 2004/05:Ju374 yrkandena 1 och 3-6, 2004/05:Ju393, 2004/05:Ju445yrkande 1, 2004/05:Ju484 yrkandena 1-4 och 6, 2004/05:Ju502 och2004/05:Sf319 yrkande 7.Stockholm den 15 februari 2005På justitieutskottets vägnarJohan PehrsonFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (),(), (), (), (), (), (), (), JeppeJohnsson (m), (), (), (),(), (), (),() och ().Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredning1998 års överlämnade betänkandetSexualbrotten - Ett ökat skydd för den sexuella integriteten och angränsandefrågor (SOU 2001:14). Kommittén hade i uppdrag att göra en total översynav sexualbrottsbestämmelserna, dvs. såväl det materiella innehållet somsystematik, lagteknik och språk. I betänkandet föreslås en ny regleringav sexualbrotten samt förslag i angränsande frågor. Remissvaren finnstillgängliga i (dnr Ju2001/1805/L5).Den del av betänkandet som behandlar kommitténs förslag till särskildabestämmelser om straffansvar för människohandel för sexuella ändamålhar lett till lagstiftning som trädde i kraft (prop.2001/02:124, bet. 2001/02:JuU27, rskr. 2001/02:270, SFS 2002:436).Vid rådet för rättsliga och inrikes frågor nåddesen s.k. politisk överenskommelse om innehållet i ett rambeslut omåtgärder för att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi.Inom utarbetades en promemoria om Sverigesantagande av rambeslutet (dnr Ju2003/4644/L5). Promemorian innehåller bl.a. en bedömning av de lagändringar som rambeslutet föranleder. Remissvarenfinns tillgängliga i (dnr Ju2003/4644/L5). Riksdagengodkände utkastet till rambeslut (prop. 2003/04:12,bet. 2003/04:JuU9, rskr. 2003/04:108). Rambeslutet antogs den 22december 2003 (EUT L 13, 20.1.2004, s. 44). Rambeslutet finns i bilaga 4.Inom utarbetades en promemoria med utkast till nylagstiftning angående sexualbrotten. Remissvaren finns tillgängliga iJustitiedepartementet (dnr Ju2001/1805/L5).I propositionen behandlas förslagen Sexualbrottskommittésbetänkande, med undantag för de förslag som redan lett till lagstiftning.Vidare lämnas i propositionen förslag till de lagändringar som krävsför att fullgöra de åtaganden som följer av det ovan nämnda rambeslutet.Regeringen har i huvudsak beaktat Lagrådets synpunkter. Regeringen hari några frågor gjort en annan bedömning än Lagrådet. Här kan nämnasLagrådets synpunkter om en tänkbar uppmjukning av rekvisitet hjälplösttillstånd i våldtäktsparagrafens andra stycke.Regeringens lagförslag finns i bilaga 2.Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiskaregeringen, och Miljöpartiet.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen presenteras förslag till en reformerad sexualbrottslagstiftning.Förslagen syftar till att öka skyddet mot sexuella kränkningar och attytterligare förstärka den sexuella integriteten och självbestämmanderätten.De föreslagna ändringarna rör såväl avgränsningen av det kriminaliseradeområdet och straffskalor som regler om domsrätt och preskription.I propositionen föreslås genomgripande förändringar av bestämmelsernaom sexualbrott. Det införs ett nytt 6 kap. i brottsbalken.Bestämmelsen om våldtäkt utvidgas. Fler gärningar kommer i framtidenatt bedömas som våldtäkt, till exempel genom att kravet på tvång sättslägre och genom att de allvarligaste fallen av sexuellt utnyttjandearbetas in i våldtäktsbestämmelsen.I syfte att ytterligare förstärka skyddet för barn och ungdomar mot attutnyttjas i sexuella sammanhang och för att särskilt markera allvareti sexualbrott som riktar sig mot barn införs det särskilda straffbestämmelserom bl.a. våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn. Tillämpningsområdetför sådana brott utvidgas genom att kravet på tvång tas bort.Förbudet mot köp av sexuella handlingar av barn skärps bl.a. genom atttillämpningsområdet utvidgas till att omfatta köp av sexuella handlingarav barn som sker under andra förhållanden än sådana som utgör renaprostitutionsförhållanden. Det införs en särskild straffbestämmelse medavseende på utnyttjande av barn för sexuell posering, vilken innebäratt skyddet för barn och ungdomar mot att utnyttjas för sådant ändamålförstärks ytterligare. Tillämpningsområdet för bestämmelsen utvidgas.Straffet är böter eller fängelse i högst och för grova brottfängelse i lägst och högst sex år.Sexköpslagen arbetas in i 6 kap. , och tillämpningsområdetutvidgas till att omfatta även den som nyttjar en sexuell tjänst somnågon annan betalar för.Därutöver höjs straffmaximum för brotten grovt sexuellt tvång, köp avsexuell handling av barn, grovt koppleri och grovt barnpornografibrott.Dessutom föreslås förändringar i de svenska domsrättsreglerna ochpreskriptionsreglerna när det gäller sexuella övergrepp mot barn.Kravet på dubbel straffbarhet för att i kunna döma för allvarligai utlandet begångna sexualbrott mot barn tas bort.Det föreslås att preskriptionstiden för vissa sexualbrott mot barnförlängs på så sätt att preskriptionstiden börjar löpa först från dendag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Bestämmelsen skall ocksåomfatta det nya brottet om grovt utnyttjande av barn för sexuell poseringsamt straffbestämmelsen om koppleri.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 april 2005.Utskottets övervägandenEn ny sexualbrottslagstiftningAllmänna utgångspunkterUtskottets bedömning i korthetI detta avsnitt ställer sig utskottet bakom det huvudsyfte regeringenredovisat för den föreslagna reformen av 6 kap. , nämligenatt ytterligare förstärka och tydliggöra varje människas rätt tillabsolut personlig och sexuell integritet samt sexuellt självbestämmande.Vidare bör barns och ungdomars skydd mot att utsättas för sexuellakränkningar stärkas ytterligare.Syftet med att kriminalisera sexuella övergrepp och andra sexuellakränkningar är givetvis - på samma sätt som med all annan kriminalisering- att motverka förekomsten av dem. Avsikten är dessutom att påverkamänniskors värderingar och på så sätt understödja den allmänt omfattadeinsikten att sexuella övergrepp är skadliga och kränkande gärningar sommåste bekämpas.Utgångspunkten för den nu gällande lagstiftningen är att varje människai varje situation har rätt att bestämma över sin egen kropp och sexualitetoch att hans eller hennes önskan att inte ha samlag eller annat sexuelltumgänge ovillkorligen skall respekteras. När det gäller barn under 15år är den sexuella självbestämmanderätten utan betydelse. Barn under 15år har behov av ett absolut skydd mot sexuella handlingar. Även barn iåldern har behov av ett särskilt straffrättsligt skydd motvissa sexuella handlingar, trots att de uppnått åldern för sexuelltsjälvbestämmande. För såväl barn som vuxna är det skyddet för denpersonliga och sexuella integriteten som är det primära skyddsintressetbakom den nuvarande lagstiftningen.Enligt utskottets mening får det inte råda någon som helst tvekan omatt grundsynen bakom regleringen av sexualbrotten skall präglas avinställningen att varje människa har rätt att själv bestämma över sinegen kropp och sexualitet samt en ovillkorlig rätt att vara fredad frånoönskade angrepp som kränker denna rätt. Kränkningen är den gemensammanämnaren för alla sexualbrott. Genom att inte beakta den personliga ochsexuella integriteten samt den sexuella självbestämmanderätten harförövaren av ett sexualbrott kränkt offret.Enligt utskottets mening bör det huvudsakliga syftet med en reform av6 kap. vara att ytterligare förstärka och tydliggöra varjemänniskas absoluta rätt till personlig och sexuell integritet samtsexuellt självbestämmande. Vidare bör en reform syfta till att ilagstiftningen på olika sätt ytterligare lyfta fram och förstärka skyddetför barn och ungdomar mot att utsättas för sexuella kränkningar. Enreform bör vidare i allmänhet innebära en ytterligare fokusering påkränkningen som sådan vid övergrepp av olika slag.Regeringen framhåller också just dessa frågeställningar i propositionen.Utgångspunkten för regeringens överväganden är att alla oavsett ålderhar rätt till en oinskränkt kroppslig integritet och att leva fria frånalla sexuella kränkningar samt att varje person, sedan han eller honfyllt , i princip själv skall bestämma över sin kropp ochsexualitet.Utskottet anser därför att det finns skäl att välkomna regeringensförslag. Till enskildheter i förslaget återkommer utskottet i det följande.Utskottet vill emellertid framhålla att en av de grundläggande principernai svensk straffprocessrätt är att den åtalade gärningen skall styrkasoch att det är åklagaren som har bevisbördan i brottmål. Principen gälleralla typer av gärningar. En annan grundläggande princip är att enmisstänkt person inte har någon skyldighet att lämna uppgifter till poliseller åklagare under förundersökningen. En tilltalad har också rätt atttiga sig genom en rättegång. Beviskraven kan särskilt i fråga om mål omsexualbrott vara svåra att uppfylla. En ökad lagföring ställer storakrav på kunskap om och förståelse för målsägandens utsatta situationhos de aktörer som kommer i kontakt med målsäganden. Dessa krav måstesamtidigt balanseras mot det oeftergivliga kravet på rättssäkerhet underhela rättsprocessen.När det gäller olika frågor om bemötande av parter och bevispersoner idomstolen får å ena sidan det grundläggande kravet att domstolen skallförhålla sig objektiv och opartisk vid sin prövning av åtalet integlömmas bort. Å andra sidan hindrar detta inte att domstolen i sinprocessledning bör låta sig vägledas av det förhållandet att personer somutsatts för ett sexuellt övergrepp har genomgått en traumatisk ochförnedrande händelse som sätter djupa spår. Det är också en stor påfrestningför brottsoffret att gå igenom en förundersökning och rättegång. Kunskapom dessa mekanismer är avgörande för att garantera en rättssäker process.Mot denna bakgrund är det viktigt att rättsprocessen genomförs på ettkorrekt och lyhört sätt. Ett led i detta är att se till att rättsprocesseninte glider in på frågor om offrets allmänna livsföring som saknarbetydelse för prövningen av åtalet. Domstolen har enligt 46 kap. 4 §rättegångsbalken en skyldighet att se till att inget onödigt dras in imålet. Vidare skall rätten vid förhör avvisa frågor som uppenbart intehör till saken eller som är förvirrande eller på annat sätt otillbörliga.Uppgifter som inte har betydelse för målet bör heller inte redovisasi domen.Oaktat det sagda händer det att relativt ingående frågor ställstill kvinnan om klädsel, sexuella erfarenheter och hennes allmännalivsföring, utan att det har någon betydelse för prövningen av åtalet.Att frågorna tillåts kan bero på slentrian men kan också ses som ettuttryck för att ett förlegat synsätt tillåts få genomslag i rättegången.Därför måste inte bara rättens ordförande, utan även åklagare, försvarare,ombud och andra som uppträder inför rätten lägga vikt vid att undvikaonödiga frågor och formuleringar som är eller kan uppfattas som kränkande,diskriminerande eller nedlåtande. Målsägandebiträdet har en viktigfunktion att fylla i sammanhanget. Det förtjänar att påpekas att enmålsägande till skillnad från ett vittne inte har någon skyldighet attsvara på de frågor som ställs. En målsägande som upplever att en frågaär kränkande är alltså inte skyldig att svara på den.SamtyckeUtskottets förslag i korthetUtskottet anser i likhet med regeringen att den s.k. Bulgariendomeninte medför någon förpliktelse för enligt Europakonventionenatt införa en våldtäktsbestämmelse baserad enbart på bristande samtycke.Utskottet avstyrker i detta avsnitt motionsyrkanden med krav på enutredning om ett sådant våldtäktsbrott, huvudsakligen med hänvisningtill den fokusering en sådan reglering riskerar att medföra påvåldtäktsoffret under rättegången.Jämför reservation 1 (m, kd, c) och särskilt yttrande 1 (fp, v).En grundläggande frågeställning vid utformningen av en nysexualbrottslagstiftning är om de nya bestämmelserna bör utformas medutgångspunkti ett uttryckligt krav på bristande samtycke.I motionerna Ju22 (v), Ju23 (m), Ju24 (kd), Ju26 (c) och Ju271 (s) begärsatt frågan om en våldtäktsbestämmelse baserad på bristande samtyckeutreds. Motionärerna pekar huvudsakligen på betydelsen av Europadomstolensavgörande i det s.k. Bulgarienmålet.Europadomstolens uppgift är att pröva om rättssystemen och rättstillämpningeni medlemsstater är förenliga med de åtaganden som staternagjort enligt . Konventionens ålägganden kan följas påolika sätt. Det är alltså inte så att rättsreglerna måste vara desammai alla länder. Det avgörande är att medlemsstaterna uppfyller sinaåtaganden att ha rättssystem som säkerställer skyddet för enskildasrättigheter enligt konventionen, inte hur detta åstadkoms. Dessa ärutgångspunkterna även i fråga om tolkningen av Bulgariendomen (Europadomstolensdom av M.C. mot ; ansökan nr 39272/98).Bulgarienmålet avser i grunden en anmälan om våldtäkt i enligtvilken en 14-årig flicka gjorde gällande att hon hade blivit våldtagenav två män, . En förundersökning inleddes men avskrevssedermera med motiveringen att det inte hade visats att de båda männenhade använt våld eller hot. Det hade inte heller visats att flickan vidtillfället hade gjort motstånd eller försökt tillkalla hjälp. VidEuropadomstolen hävdade flickan att det bulgariska rättssystemet som helhetinte kunde anses ge ett tillräckligt effektivt skydd mot våldtäkt ochandra sexuella övergrepp, eftersom åtal endast kom i fråga i sådanafall där offret gjort aktivt motstånd. Hon gjorde också gällande bristeri myndigheternas sätt att utreda det specifika ärendet och åberopadesom grund för sin talan förbudet mot omänsklig eller förnedrande behandlingi artikel 3 i konventionen och rätten till respekt för privatliv iartikel 8 i konventionen.Europadomstolen framhöll i domen att medlemsstaterna enligt artiklarna3 och 8 i konventionen har en positiv skyldighet att införa lagstiftningsom effektivt bestraffar våldtäkt och att tillämpa denna lagstiftningpå ett effektivt sätt genom brottsutredningar och åtal (p. Dennoterade vidare att det tidigare enligt olika länders lagstiftning omvåldtäkt krävts bevis om att gärningsmannen utövat fysiskt våld och attoffret gjort fysiskt motstånd, men att det senare kravet efter handövergivits i europeiska länder. Domstolen konstaterade i stället attbristande samtycke används som grundläggande kriterium när frågan omvåldtäkt prövas. Det var enligt domstolen fallet såväl i länder somvalt att utforma sin lagstiftning med direkt krav på bristande samtyckesom i länder som valt en utformning med krav på våld och hot. Mot bl.a.den bakgrunden sammanfattade domstolen att medlemsstaternas positivaskyldighet enligt konventionen numera får anses innebära en skyldighetatt kriminalisera och effektivt lagföra sexuella handlingar som utförtsutan samtycke även om offret inte gjort fysiskt motstånd (p. 156-159och 166).Vid sin prövning av målet fann att den bulgariskaregeringen inte hade redovisat någon rättspraxis eller doktrin sommotbevisade klagandens påstående om att det bulgariska rättssystemet vidbedömande av straffansvar för våldtäkt framför allt fäster vikt vid omoffret gjort fysiskt motstånd. Enligt domstolen var ett sådantförhållningssätt alltför snävt för att leva upp till de krav somEuropakonventionenställer på medlemsstaterna när det gäller effektiv lagföring av våldtäkt.Det bulgariska rättssystemet medgav alltså med en sådan tillämpninginte ett tillräckligt effektivt skydd mot våldtäkt och andra sexuellaövergrepp. Domstolen fann därför att en kränkning av klagandens rättigheterenligt konventionen hade ägt rum.Regeringen anför i propositionen att redan det förhållandet attBulgariendomen avser en prövning i ett specifikt fall där domstolen haftatt pröva om just det bulgariska rättssystemet kan anses leva upp tillkonventionens krav, påkallar viss försiktighet när det gäller möjlighetenatt dra generella slutsatser av avgörandet. Enligt regeringens bedömningkan Bulgariendomen inte tolkas så att , för att inte bryta motkonventionens krav, skulle vara skyldigt att utforma de svenskastraffbestämmelserna om sexualbrott på ett visst specifikt sätt. AvEuropadomstolens uttalanden följer nämligen att det inte är den bulgariskastrafflagstiftningen i sig och utformningen av den som domstolen harinvändningar mot. Domstolen konstaterar i stället att utformningen avden bulgariska våldtäktsbestämmelsen med krav på våld eller hot intenämnvärt skiljer sig från utformningen av liknande bestämmelser i andramedlemsstaters lagstiftning. Det avgörande enligt domstolen är inte hurländerna väljer att utforma sin lagstiftning utan på vilket sätt de ipraktiken väljer att tillämpa den. Vad som är avgörande är vilkeninnebörd som ges begrepp som våld eller hot när de används ivåldtäktsbestämmelser.Domstolen uttalar som exempel att kravet på "force" i vissa rättssystemär uppfyllt genom det faktum att gärningsmannen genomför en sexuellhandling (sexual act) utan samtycke eller genom att han eller hon hålleroffrets kropp och påverkar denna för att genomföra den sexuella handlingenutan samtycke (se p. Att som i det bulgariska fallet görafrågan om fysiskt motstånd till en huvudfråga vid prövningen avstraffansvaret för våldtäkt var enligt domstolen inte förenligt med de kravsom domstolen i sitt tidigare resonemang (se p. 153-163) slagit fastatt konventionen ställer på medlemsstaterna. I Bulgariendomen pekardomstolen i stället på vikten av att i sådana mål utreda och göra enallsidig bedömning av alla föreliggande omständigheter. Mot bakgrund avdet nu sagda är det regeringens uppfattning att ett bibehållande avvåld eller hot som krav för straffansvar för våldtäkt mot vuxna inte isig står i strid med den tolkning som nu gjort avkonventionen när det gäller skyddet mot sexuella övergrepp. Inte hellerLagrådet har - i anslutning till frågan om Bulgariendomens betydelseför svensk rätt - berört utformningen av första stycket i våldtäktsbestämmelsendär kravet på tvång regleras. Lagrådets synpunkter handlade i ställetbl.a. om en tänkbar uppmjukning av rekvisitet hjälplöst tillstånd iparagrafens andra stycke. Till det sagda bör även läggas regeringensuttalande om utgångspunkten för såväl den nuvarande som den föreslagnasexualbrottslagstiftningen, dvs. att varje människas önskan att inte hasamlag eller annat sexuellt umgänge ovillkorligen skall respekteras.