bet · GT01AU1 · 2005-12-05 00:00:00 — Sammantaget rör det sig alltså om nära 1,4 miljoner människor i arbetsför ålder som är frånvarande från arbetsmarknaden, antingen som en följd av arbetslöshet, undersysselsättning, långtidssjukskrivning eller förtidspensionering.9[Till detta kan läggas de som är sjukskrivna och som skulle kunnat delta på arbetsmarknaden, hel eller deltid, om arbetstillfällen fanns och aktiva rehabiliteringsinsatser hade satts in och i tillräcklig omfattning.] Nämnas bör också att 85 400 personer har stöd i form av särskilda insatser för arbetshandikappade. Det motsvarar av arbetskraften. Denna grupp människor bidrar till att öka antalet arbetade timmar och deltar således i arbetslivet, med någon form av subventionerad anställning. Om man mäter antalet arbetade timmar omvandlat till heltidstjänster som andel av den arbetsföra befolkningen får man ett bra mått på hur den verkliga sysselsättningen är. Kommentar från SCB: Skattningarna för 1987-1992 och de justerade skattningarna har reviderats med hänsyn tagen till de förändringar som genomförts i . Genomsnittlig veckoarbetstid i befolkningen , 1987-2004. Av diagram 2 framgår strukturella problem med all tydlighet. Mätt som antalet arbetade timmar som andel av den arbetsföra befolkningen är läget mycket allvarligt. Orsakerna är flera: Öppen arbetslöshet, människor i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, höga sjuktal, växande antal förtidspensioneringar, med mera. Medan denna utveckling pågår fokuserar regeringen på antalet öppet arbetslösa och sysselsättningsgraden, som inte alls fångar upp det verkliga antalet arbetade timmar utan endast de som är sysselsatta, oavsett om de är på jobbet eller inte. I behöver vi ett politiskt mål för den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken som visar verkligheten som den är. Man ska inte kunna flytta människor mellan olika kolumner i arbetslöshets-, sjuk- och förtidspensionsstatistiken för att kunna uppfylla politiska mål och vallöften. Ett nytt mål för den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken bör införas som fokuserar på att öka andelen arbetade timmar till vad som exempelvis är ett genomsnitt av vad som förekom före den extrema överhettningen och därpå följande ekonomiska krisen. Det går att få ned arbetslösheten. Andra länder har lyckats med det när de har genomfört förändringar på områden som arbetslöshetsförsäkringen, arbetsmarknadspolitiken, lönebildningssystemet och skattesystemet. De omfattande problemen på arbetsmarknaden, ohälsan och det växande utanförskapet är synnerligen allvarliga. Vår politik syftar till att motivera dem som står utanför arbetsmarknaden att söka sig tillbaka genom att öka det ekonomiska utbytet av att arbeta. En rad åtgärder måste dock samverka, bl.a. måste företagen stimuleras att anställa. behöver en politik som är inriktad på att skapa riktiga reguljära arbeten och att öka antalet arbetade timmar i genomsnitt per invånare. En sådan politik kommer att driva. Regeringens sysselsättningspaket och vårt förslag om nystartsjobb Arbetsmarknaden måste alltså reformeras så att fler människor kommer i arbete. Särskilt viktigt är det att ungdomar snabbt kommer in på arbetsmarknaden och att underlätta för människor med en svag förankring på arbetsmarknaden att komma tillbaka till arbetslivet. säger nej till regeringens satsningar på plusjobb. En avgörande invändning mot regeringens sysselsättningspaket är att det är praktiskt taget helt inriktat mot offentlig sektor. Det är avgörande för svensk ekonomi och för långsiktig sysselsättning att sysselsättningen i första hand ökar i näringslivet. Vi föreslår att nystartsjobb inrättas. Många utvärderingar visar att sänkta arbetsgivaravgifter kan vara en väg in i reguljär sysselsättning för grupper med svag förankring på arbetsmarknaden. I flera europeiska länder med hög arbetslöshet och med betydande grupper som står utanför arbetsmarknaden har metoden använts med gott resultat. I och har riktade skattelättnader introducerats i form av sänkta sociala avgifter eller skatter för grupper med svag förankring på arbetsmarknaden eller med låga inkomster. Ett problem med riktade skattelättnader är s.k. undanträngningseffekter, som innebär både att anställningen skulle ha kommit till stånd ändå och att någon annan skulle ha fått jobbet om inte subventionen fanns. Vårt förslag är utformat så att undanträngningseffekter undviks. föreslår att arbetsgivaravgifterna helt tas bort för personer som har fått arbetslöshetsersättning, sjukpenning, förtidspension eller socialbidrag . Denna åtgärd följer individen och fokuserar på den enskildes situation. Det är nödvändigt att arbetsgivaren kompenseras för den ökade risk som det innebär att anställa någon med okänd produktivitet eftersom företagen annars sannolikt väljer att anställa någon med anknytning till arbetsmarknaden. Nedsättningen ska gälla som personen har varit frånvarande från arbetslivet, dock i högst . Skatterabatten kan förlängas i särskilda fall, men först efter individuell prövning. Skatterabatten är inte maximerad till en högsta inkomstnivå, vilket innebär att inlåsningseffekterna minimeras. Nystartsjobben ska även omfatta nyanlända flyktingar och anhöriginvandrare efter att uppehållstillstånd har beviljats. Ungdomar som varit arbetslösa ska omfattas av nystartsjobben. För dem gäller dock skatterabatten i högst . Skatterabatten är primärt avsedd för nystartsjobb i näringslivet. Lagen om anställningsskydd (LAS) ska gälla för nystartsjobben. Alliansen menar också att det är viktigt att budgetlagen följs och att utgiftstaken anpassas till satsningar på nystartsjobben, eftersom nedsättningen av arbetsgivaravgifterna minskar statens inkomster i stället för att belasta statens utgifter. Det är viktigt hur nystartsjobben administreras. Till skillnad från dagens anställningsstöd som är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd där en arbetssökande anvisas till olika företag av arbetsförmedlingen, är nystartsjobben en rättighet för alla. En arbetssökande och en arbetsgivare som kommer överens om en anställning som uppfyller kraven för nystartsjobb, ska kunna ansöka hos skattemyndigheten om att arbetsgivaravgiften ska tas bort. Därigenom försvinner den stigmatiseringseffekt som åtgärder via arbetsförmedlingen ofta för med sig. För att motverka missbruk är det dock viktigt att etablera en god kontroll av nystartsjobben. Vi bedömer att nystartsjobben kommer att kunna generera åtminstone 50 000 arbeten. I budgeten avsätts 2006 för reformen. Strukturer för en fungerande arbetsmarknadspolitik Arbetsmarknadspolitiken bedrivs inom ramen för en komplicerad organisatorisk struktur. Målstrukturen för AMS är komplicerad med ett stort antal mål på olika nivåer. Det finns risk för målkonflikter, en omfattande byråkrati, ineffektivitet och en oklarhet i ansvaret för myndighetsutövningen. AMS behöver reformeras från grunden. AMV måste få en mer självständig roll och en organisation som ger bättre förutsättningar för en effektiv arbetsmarknadspolitik. En enhetlig myndighetsorganisation bör införas och verksamheten måste få en professionell och självständig ledning. Den nya myndigheten bör ansvara för myndighetsuppgifterna och tillsynen. Alliansens förslag innebär att länsarbetsnämnderna läggs ned. Det viktigaste i arbetsmarknadspolitiken sett ur de arbetslösas perspektiv är en väl fungerande arbetsförmedling. En alltför stor del av arbetsförmedlarnas tid går åt till administration i stället för att hjälpa arbetslösa personer att komma i arbete, vilket har förvärrats sedan friåret inrättades. Arbetsförmedlingens arbete har kritiserats kraftigt av bl.a. Statskontoret och som påtalat att de individuella handlingsplanerna håller låg kvalitet, respektive kritiserat att förmedlingen inte anvisar arbete till arbetssökande . Många arbetssökande upplever en frustration över att de inte får något stöd av förmedlingen då de söker arbete. Undersökningar visar att arbetsförmedlingar som engagerar sig aktivt i de arbetssökande och som har en aktiv kontakt med potentiella arbetsgivare och snabbt upprättar individuella handlingsplaner lyckas bättre med att hitta arbeten som passar de arbetssökande än andra. vill ha en aktiv arbetsförmedling som tydligt prioriterar förmedlings- och matchningsverksamheten. Vi prioriterar resurser för matchning mellan arbetssökande och lediga jobb, ökad konkurrens och förbättrad kontroll. Mångfalden och konkurrensen inom arbetsmarknadspolitiken måste ökas. Privata arbetsförmedlingar, branschvisa förmedlingar och bemanningsföretag bör komplettera den offentliga arbetsförmedlingen. De arbetssökande gynnas av en sådan ökad konkurrens och får ett större utbud och kan välja förmedling som inriktar sig på rätt kompetens eller yrkesgrupp och kan snabbare få matchningshjälp. Grunden för en stark samhällsekonomi är en hög sysselsättning. Mer än två tredjedelar av de nya arbeten som skapas inom den privata sektorn skapas i små företag. behöver en politik som gör det mer attraktivt för människor att våga starta nya företag och att våga anställa. Traditionell AMS-politik är ingen lösning på problem. Arbetsmarknadspolitiken kan inte skapa reguljära arbeten. Det är fel att kraftigt expandera de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna vilket regeringen föreslår. Trots massiva satsningar på arbetsmarknadsåtgärder från regeringen sida har antalet människor utan arbete ökat. En tredjedel av alla arbetslösa befinner sig i någon arbetsmarknadsåtgärd. Oaktat den tveksamhet som råder om åtgärdernas effektivitet förordar regeringen ytterligare satsningar på arbetsmarknadspolitiska program, kortsiktiga insatser och plusjobb. Regeringens s.k. sysselsättningspaket domineras av tillfälliga platser i offentlig sektor. Vi kan inte fortsätta blunda för att det inte alltid lönar sig att gå från bidrag till arbete. Om ska kunna garantera och stärka tryggheten krävs fler som arbetar och färre som inte gör det. Svenska och internationella erfarenheter visar att en politik som gör det mer lönsamt att arbeta är avgörande för att skapa fler jobb och minska frånvaron. Drivkrafterna och incitamenten för arbete och företagande måste alltså vara mycket högre. En väl fungerande arbetslöshetsförsäkring är en frihetsfråga. Möjligheten till ersättning vid tillfälliga perioder av arbetslöshet ger trygga människor som vågar prova nya arbeten. föreslår därför att arbetslöshetsförsäkringen blir obligatorisk och omfattar alla som har förvärvsarbetat för att kvalificera sig till försäkringen. När den allmänna arbetslöshetsförsäkringen infördes betalade kassornas medlemmar eller fackförbunden merparten av försäkringens kostnader. betalar staten av utgifterna i arbetslöshetsförsäkringen. Arbetslöshetsersättningen och regelverket däromkring måste utformas för att stimulera arbetslösa att söka nya arbeten tidigt i arbetslöshetsperioden. Inslaget av omställningsförsäkring i arbetslöshetsförsäkringen måste skärpas. Vi anser att det är viktigt att kostnaderna för arbetslösheten synliggörs och föreslår därför att egenfinansieringen i försäkringen ökar. Subventionsgraden i arbetslöshetsförsäkringen sänks till , vilket ökar egenavgiften i genomsnitt med ca . Ersättningen ska inte grundas på tillfälliga inkomster. Ersättningsnivån bör bl.a. därför vara av tidigare lön baserad på inkomsten under den senaste 12 månadersperioden. Därefter sänks ersättningen till . Efter 300 arbetsdagars arbetslöshet sänks ersättningsnivån till . Om den arbetslöse har försörjningsansvar sjunker ersättningen först . Vidare införs ett enhetligt tak på per dag och arbetsvillkoret för kvalificering till full ersättning skärps från 70 till , studerandevillkoret slopas och den överhoppningsbara tiden sänks till . Ett villkor för att försäkringen ska fungera är att ersättning bara ges till dem som aktivt söker arbete och inte tackar nej till erbjudna arbeten. Trovärdigheten för en generös arbetslöshetsförsäkring vilar på att regelverket respekteras på ett likartat sätt i hela landet och att ersättning bara betalas till den som verkligen är berättigad till det. De kontrollregler som finns i försäkringen måste tillämpas på ett mer strikt, konsekvent och rättssäkert sätt. Sammanfattningsvis förordar vi alltså en helt annan inriktning av arbetsmarknadspolitiken än regeringen för att få den välfungerande arbetsmarknad som behöver. tillstyrker därför motionerna 2005/06:Sk496 yrkande 5, 2005/06:Sf233 yrkande 3, 2005/06:Sf331 yrkande 9, 2005/06:Sf333 yrkande 7, 2005/06:Sf382 yrkande 13, 2005/06:Kr376 yrkande 9, 2005/06:N308 yrkandena 6, 8 och 9, 2005/06:N433 yrkande 2, 2005/06:N443 yrkande 59 i denna del, 2005/06:N480 yrkande 19 i denna del, 2005/06:A212, 2005/06:A213 yrkande 3, 2005/06:A233, 2005/06:A246 yrkande 1, 2005/06:A309 yrkandena 4 och 6, 2005/06:A363 yrkandena 1-9 och 12, 2005/06:A369 yrkandena 1 i denna del, 9-11, 13, 14, 16 och 17, de tre senare i denna del, 2005/06:A414 yrkandena 2 i denna del och 3, 2005/06:A416 yrkande 4 i denna del och 2005/06:A420 yrkandena 1-3, 5 i denna del, 9, 10-12 och 34 de fyra senare i denna del. Allmän inriktning av politiken inom utgiftsområde 13 Arbetsmarknad, punkt 1 (v) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:A271 och avslår motionerna 2005/06:Sk298 yrkandena 2 och 8, 2005/06:Sk496 yrkande 5, 2005/06:Sf233 yrkande 3, 2005/06:Sf234 yrkandena 1-3, 2005/06:Sf254, 2005/06:Sf331 yrkande 9, 2005/06:Sf333 yrkande 7, 2005/06:Sf382 yrkande 13, 2005/06:Kr376 yrkande 9, 2005/06:N308 yrkandena 6, 8 och 9, 2005/06:N383 yrkande 13, 2005/06:N433 yrkandena 1 och 2, 2005/06:N443 yrkande 59 i denna del, 2005/06:N480 yrkande 19 i denna del, 2005/06:A205 yrkande 2, 2005/06:A212, 2005/06:A213 yrkandena 1-7, 2005/06:A233, 2005/06:A237, 2005/06:A246 yrkande 1, 2005/06:A253, 2005/06:A274, 2005/06:A277, 2005/06:A285, 2005/06:A292, 2005/06:A293, 2005/06:A298, 2005/06:A304, 2005/06:A309 yrkandena 4 och 6, 2005/06:A354, 2005/06:A355, 2005/06:A363 yrkandena 1-9 och 12, 2005/06:A369 yrkandena 1 i denna del, 9-11, 13, 14, 16 och 17, de tre senare i denna del, 2005/06:A372, 2005/06:A389, 2005/06:A390, 2005/06:A394, 2005/06:A398, 2005/06:A413, 2005/06:A414 yrkandena 2 i denna del och 3, 2005/06:A415 yrkandena 1 och 2, 2005/06:A416 yrkande 4 i denna del och 2005/06:A420 yrkandena 1-3, 5 i denna del, 9, 10-12, de tre senare i denna del, 21, 29 och 34 i denna del. anser att en utredning bör tillsättas för att göra en översyn av arbetsmarknadspolitikens mål och medel. Översynen bör ske i ljuset av de förändrade arbetslivsvillkoren och de nya inslagen arbetsmarknad. I övrigt ställer jag mig bakom utskottsmajoritetens syn på den allmänna inriktningen av arbetsmarknadspolitiken. Bakgrunden till yrkande är följande. Arbetsmarknaden har förändrats. satsade en stor del av arbetsmarknadspolitikens medel på aktiva åtgärder, vilket bidrog till den låga arbetslösheten och det höga arbetskraftsdeltagandet i . Dagens arbetsmarknad utmärks av en historiskt hög arbetslöshet och höga trösklar in i arbetslivet. Utsorteringen och utslagningen från arbetslivet ökar. När arbetsplatserna strömlinjeformas och arbetskrav och arbetstempo ökar minskar utrymmet i arbetslivet för människor som inte motsvarar de högre ställda kraven. Servicefunktioner och lättare arbetsuppgifter, som tidigare erbjöd reträttplatser för äldre och för arbetskraft med reducerad arbetsförmåga, har antingen rationaliseras bort eller "outsourcats". Utanförskapet har många ansikten. Klasstillhörighet har alltid spelat en avgörande roll för risken att drabbas av arbetslöshet, och arbetare är mer utsatta än tjänstemän. I växande utsträckning sorteras människor även efter kön, etnicitet och ålder. De osäkra anställningarna, som främst erbjuds kvinnor, har ökat med . Diskrimineringen på arbetsmarknaden är omfattande. De nya dragen på arbetsmarknaden är tydliga. Nya anställningsformer har växt fram, deltidsarbete och tillfälliga anställningar har ökat i omfattning. Det finns betydande skillnader i sysselsättning och arbetslöshet mellan regioner och mellan olika kategorier av medborgare. Konturerna av ett 20-procentssamhälle blir allt skarpare, där en femtedel av befolkningen i yrkesaktiva åldrar helt saknar eller bara har en svag förankring på arbetsmarknaden och i arbetslivet. Kraven på arbetsmarknadspolitiken har ökat i takt med att arbetsmarknaden försämrats. Resurserna för att upprätthålla arbets/aktivlinjen har dock inte ökat i motsvarande grad. Det är svårt att tolka detta som något annat än en lägre ambitionsnivå i arbetsmarknadspolitiken. Parallellt med det har den enskildes egna aktiviteter och stöd till självhjälp blivit centrala inslag i arbetsmarknadspolitiken. Inriktningen kan leda till en ökad individualisering av problem som i grunden är strukturella. 2000-talets arbetsmarknad är spegelbilden av 2000-talets ekonomi och arbetsliv. Dagens aktiva arbetsmarknadspolitik är utformad för att fungera effektivt på en arbetsmarknad som präglades av mycket låga arbetslöshetsnivåer, där arbetslösheten främst påverkades av konjunkturvariationer i efterfrågan. På dagens arbetsmarknad, som kännetecknas av väsentligt högre arbetslöshet och ett betydligt större inslag av strukturella faktorer, kommer denna arbetsmarknadspolitik till korta. De höga arbetslöshetsnivåer som har etablerats på arbetsmarknaden kan inte förklaras uteslutande som effekter av 1990-talskrisen eller som konsekvenser av normalt förekommande konjunkturvariationer. Enligt är det uppenbart att det är strukturella förändringar i ekonomin och i arbetslivet som ligger bakom en betydande del av dagens höga arbetslöshetstal och sjunkande sysselsättningsgrad. Behovet av förnyelse i arbetsmarknadspolitiken är stort. Utmaningarna för välfärdspolitiken till följd av framtida demografiska förändringar, när färre ska försörja fler, ställer frågorna om arbetskraftsutbud och arbetskraftsefterfrågan i främsta rummet. Vi behöver fler i arbete och fler arbetade timmar i ekonomin om vi ska klara att uthålligt finansiera välfärdsåtagandena . I en långsiktig politik för arbete måste förutsättningar skapas som gör det möjligt för alla medborgare att få en plats i arbetslivet och bidra efter förmåga. Detta bör ges regeringen till känna. Jag tillstyrker därför motion A271. Särskilt sysselsättningsmål, punkt 2 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Sf383 yrkande 10. En reformerad arbetsmarknadspolitik ska vara som mest ambitiös där den behövs som mest. Det mål om sysselsättning för befolkningen i arbetsför ålder () som regeringen har satt upp, räcker inte så länge det finns stora områden där sysselsättningen är mycket lägre. I 15 av de 24 förortsområden som ingick i den s.k. Storstadssatsningen hade bara runt hälften eller ännu färre av personerna i åldersgruppen ett arbete . fanns inte mindre än 103 närområden där sysselsättningsgraden låg . Detta är helt oacceptabelt. Vi vill därför införa ett sysselsättningsmål som går ut på att av alla i arbetsför ålder ska ha ett arbete i varje grannskapsområde och valdistrikt. fanns det 277 närområden (rensade från industriområden) med en sysselsättningsnivå och vi är säkra på att , på grund av den sjunkande sysselsättningen, är de många fler. Dessa områden ska förklaras som prioriterade sociala riskområden och prioriteras vad gäller resursöverföringar och andra satsningar mot utanförskapet (detta gäller givetvis inte för studentområden och andra områden som av förklarliga skäl inte når upp till sysselsättningsmålet). Detta bör ges regeringen till känna. Vi tillstyrker därför motion Sf383 yrkande 10. Jämställdhet i arbetsmarknadspolitiken, punkt 3 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:A218 och 2005/06:A381. finns det stora könsrelaterade skillnader när det gäller vilka olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder som kommer vem till del. Bland annat är av alla personer med offentligt skyddat arbete och av alla personer med lönebidrag män. är betydligt fler kvinnor än män deltidsarbetslösa och timanställda och fler män än kvinnor långtidsarbetslösa. Enligt () regleringsbrev ska all individbaserad statistik som AMV återrapporterar till regeringen vara könsuppdelad. När det inte är möjligt ska orsaken till det redovisas. Eventuella skillnader mellan könen ska analyseras och kommenteras. AMV har ännu inte på ett bra sätt och fullt ut börjat analysera och arbeta för att förändra de skillnader som finns mellan män och kvinnor när det gäller vilket stöd de får. De exempel på stora skillnader mellan män och kvinnor som nämns ovan analyseras t.ex. inte i den återrapportering som sker till regeringen. Mot bakgrund av de könsrelaterade skillnader som finns och verkets oförmåga att analysera problemen och än mindre göra något åt dem, anser att AMV:s uppdrag måste förtydligas så att kravet på analys kvantifieras och kompletteras med krav på att också föreslå och genomföra åtgärder för att komma till rätta med de stora skillnaderna. Detta bör ges regeringen till känna. Jag tillstyrker därför motionerna A218 och A381. Ökad mångfald, punkt 4 (m, fp, kd, c, mp) av (), (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller delvis motion 2005/06:A412. Arbetsförmedlingens kärnverksamhet är att förmedla jobb. Trots detta ligger arbetsförmedlingens betydelse som arbetsförmedlare på en mycket låg nivå. Inte mer än en dryg tredjedel av de jobb som tillsätts externt anmäls till arbetsförmedlingen. Enligt AMS sökandeundersökning fick av dem som varit anmälda vid arbetsförmedlingen och fått jobb reda på att jobbet var ledigt genom arbetsförmedlingen. Få personer får alltså jobb genom arbetsförmedlingen. Undersökningar visar att de informella kontakterna är den mest uppskattade rekryteringsvägen för arbetsgivare. Tätt därefter kommer rekryteringsföretagen. Inte fler än av arbetsgivarna anser att arbetsförmedlingen är en mycket bra eller bra rekryteringsväg. Endast Internettjänster och riktade utskick anser företagen vara en sämre rekryteringsväg än arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen får kritik från två av tre arbetsgivare för att sakna tillräcklig kunskap om branschen eller företaget och från sju av tio arbetsgivare för att man är dålig på att hitta rätt person. Detta är enligt oss en ohållbar situation. I flera länder inom OECD-området har den offentliga arbetsförmedlingen konkurrens av privata aktörer. I t.ex. där en tredjedel av arbetsmarknadsverket verksamhet upphandlas och läggs ut på andra aktörer , redovisas bättre resultat för de andra aktörerna än för den offentliga arbetsförmedlingen. I ska den arbetsmarknadspolitiska verksamheten enligt förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten bedrivas i samverkan med andra aktörer på arbetsmarknaden, som t.ex. arbetsmarknadens parter, myndigheter, kommuner, enskilda företag och organisationer. Möjligheterna att ge den individualiserade behandling som många arbetssökande efterlyser och en specialiserad service både till arbetstagare och arbetsgivare, ökar med flera aktörer. Ett exempel på samverkan är regeringens satsning på akademiker som ska genomföras via bemanningsföretag eller liknande. Enligt vår mening bör det ges ytterligare utrymme än för privata aktörer att verka på arbetsmarknadspolitikens område. Detta bör ges regeringen till känna. Vi tillstyrker därför delvis motion A412. Arbetssökandes rättigheter, punkt 5 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen.