bet · GS01JUU20 · 2005-03-22 00:00:00 — hur dessa aspekter skall vägas motvarandra i rättsskipningsprocessen.I vilken utsträckning skall från lagstiftarens sida krävas ett uppsåtatt störa, skada, förödmjuka etc.? Vid en mycket vanlig form av stalkingär gärningsmannen sjukligt fixerad vid offret och uppvisar ettintimitetssökande, uppvaktande beteende (vill ha en sexuell relation med,vill gifta sig med, etc.). Om rekvisiten i hög utsträckning fokuserarpå gärningsmannens illasinnade uppsåt kommer denna viktigare undergruppav förföljare (stalkers) att falla delvis utanför ramen. Detta lär delvisvara en källa till problem t.ex. med den ovan nämnda (världens äldsta)anti-stalkinglag från State 1990, där stalking definierassom "the willful, malicious and repeated following and harassment ofanother person ." - och där alltså rekvisitet är att förföljelsebeteendetskall vara både "willful" och "malicious". Å andra sidan, i vilkenutsträckning skall offrets subjektiva upplevelse av att ha blivit stördeller kränkt, eller fruktan för den egna personens liv och hälsa vägasin? Det finns trots allt människor i samhället med psykiska störningarsom upplever sig vara förföljda och som lever i stor fruktan för demeller det som förföljer dem, men där det handlar om paranoidavanföreställningar (dvs. ingen förföljelse sker i verkligheten). Bland demsom faktiskt utsätts för stalking har jag genom mitt arbete med brottsofferockså mycket tydligt sett vilken spridning det finns i hur människorklarar av att leva med förföljelse och sättet att reagera. Brottsoffretspsykiska reaktioner och graden av behov av stöd, hjälp och krishanteringberor naturligtvis på många omständigheter. Ändå tycks det mig myckettydligt att även vid två jämförbara stalkingsituationer kan två drabbadebrottsoffer reagera mycket olika. Också om man går för långt i att i enlagtext betona den subjektiva upplevelsen hos den som drabbats infinnersig därför problem.Det viktigaste, enligt min egen personliga uppfattning, är att eneventuell ny lag är skriven på sådant sätt att den ger domstolen ettinstrument för att väga in helhetsbilden av en persons störande ellerhotfulla förföljelse av en annan person och inte, som , vara tvungenatt värdera och bedöma varje enskilt hot, varje enskilt oönskat breveller telefonsamtal osv. Det är alltså stalkingbeteendets upprepade ochsystematiska natur som gör det till ett unikt fenomen visavi t.ex.ofredande eller olaga hot i dagens brottsbalk. Och i analogi med de nyasvenska lagarna om grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkningbör en eventuell lag mot förföljelse/stalking omfatta ett betydligthögre straffvärde än de gärningar som reglerar enskilda händelser.Det högre straffvärdet är viktigt, då det bör kunna ge polis och åklagarestörre möjligheter än vad som är fallet att agera ävenpreventivt. Med de verktyg som står till buds i nu gällande rätt har ipraktiken polis och åklagare begränsade möjligheter att agera fram tilldess gärningsmannen gått ett steg till och trätt över ytterligare engräns - varvid det alltså är . Varken olaga hot eller ofredandehar i straffskalan, vilket som exempel gör att sekretesslagensätter hinder i vägen för kontakter mellan polis/åklagare och andramyndigheter såsom socialtjänst och hälso- och sjukvård - något som oftaär en naturlig del i det preventiva arbetet i den här typen av ärenden.Vidare är det min personliga uppfattning att det nya brottet skall kunnafalla under allmänt åtal. Detta skulle undanröja de problem som i daginte är ringa när det gäller drabbade personers ovilja att göra anmälan.Detta gäller personer som är så rädda för gärningsmannen att de avstårfrån anmälan, men det gäller i hög utsträckning också "kändisar" ochoffentliga personer som av olika skäl oftast avstår från anmälan, t.ex.kända personer inom musik och idrott, medlemmar i de kända finansfamiljernasamt personer i regeringen eller i kungafamiljen.Vidare är det min personliga uppfattning att det nya brottet, i de fallgärningsmannen förföljt en person som är förtroendevald och som därförrepresenterar vår demokrati och vårt statsskick, och det ansesbevisat att gärningsmannen förföljt målsägaren i hans funktion just somförtroendevald (och inte som privatperson), skall detta kunna utgöragrund för straffskärpning.Utskottets övervägandenUtskottet har med anledning av det aktuella motionsyrkandet inhämtatsynpunkter från ett antal instanser. Sammanfattningsvis anser denövervägande delen av remissinstanserna att det finns problem på dettaområde, bl.a. genom att systematisk förföljelse inom rättssystemet oftabedöms i delmoment och som olika brott och inte i sin helhet och somett brott. Det framhålls från flera remissinstanser att om denna företeelseinte lyfts fram så uteblir också adekvata behandlingsinsatser och andrainterventioner som kan motverka eller eliminera beteendet. Om det däremottydliggörs att systematisk förföljelse är ett brott och att samtligatrakasserande åtgärder skall tas med vid bedömningen så bör det varalättare att göra tidiga ingripanden och att ge verksamma hjälp- ochstödinsatser till dem som utsätts. Det är även viktigt att hot- ochriskbedömningarna blir bättre.Utskottet vill till att börja med framhålla att det är angeläget att desom utsatts för systematisk förföljelse ges samhällets fulla stöd, såvälnär det gäller straffrättsligt skydd som i fråga om stödinsatser frånmyndigheter. Utskottet kan konstatera att remissvaren tyder på att detfinns brister i dessa avseenden. Mot denna bakgrund är det glädjandeatt det pågår arbete på olika håll som är ägnat att förbättra situationen.Här tänker utskottet bl.a. på att på regeringensuppdrag, i samråd med Riksåklagaren, har utarbetat rutiner och riktlinjerför polisens arbete med besöksförbudsärenden. Regeringen har även gettBrottsförebyggande rådet i uppdrag att genomföra en utvärdering av hurlagstiftningen om besöksförbud tillämpas. Det projektet skall slutredovisasår . Härtill kommer att , för att höja kvalitetenpå polisens insatser, genomför ett metodutvecklingsarbetemed särskild inriktning på brott där systematisk förföljelse förekommer.Uppdraget skall slutredovisas (se vidareRikspolisstyrelsens remissyttrande ovan). Av betydelse i sammanhanget ärockså förslagen i betänkandet Personskyddet för den centrala statsledningen(SOU 2004:108), som syftar till att personskyddet skall förbättrasytterligare. Dessa förslag är föremål för beredning. Dessutom arbetar enparlamentarisk kommitté med uppdraget att föreslååtgärder för att motverka och förebygga hot och våld mot förtroendevaldai stat, kommun och landsting (Kommittén om hot och våld mot förtroendevalda,dir. I uppdraget ingår bl.a. att överväga om det i någotavseende finns behov av förändring av det straffrättsliga skyddet förförtroendevalda. Inom bereds även andra lagförslagsom skall öka skyddet för personer som utsätts för hot och våld. Detgäller bl.a. ett utvidgat sekretesskydd för dem som kan komma attutsättas för hot, våld eller annat allvarligt men och en utvidgning avregeln om sekretessgenombrott inom sjukvård och socialtjänst.Utskottet konstaterar att det alltså pågår arbete som på olika sätt kanförväntas medföra förbättringar i olika avseenden. villutskottet betona vikten av att ett helhetsperspektiv anläggs. Utskottetanser exempelvis att det i och för sig är viktigt att hot och våld motförtroendevalda utreds men vill understryka att det nu aktuella fenomenetinte riktas speciellt just mot förtroendevalda. Problemet finns i helasamhället. Utskottet hyser också en viss oro för att det kan komma attta tid innan Brottsförebyggande rådets utredningsarbete om besöksförbudär färdigt. Utskottet vill understryka att frågan om ökat skydd för demsom drabbas av systematisk förföljelse inte kan avvakta. Utskottet villockså framhålla att det finns anledning att ta ett samlat grepp angåendeden grupp personer som ägnar sig åt systematisk förföljelse till följdav psykisk sjukdom. Den fara som dessa människors agerande innebärillustreras väl av remissvaret från rättspsykiatriska regionkliniken iHärnösands och hälso- och sjukvårdsområde.Sammantaget innebär det anförda att det finns behov av åtgärder. I motionJu412 föreslås ny lagstiftning mot systematisk förföljelse. Det behövsockså enligt motionärerna åtgärder som kan användas för att underlättaför rättsväsendet och polisen att arbeta mot denna typ av beteenden.Utskottet noterar att flera av remissinstanserna gör bedömningen attdet finns utrymme för ny lagstiftning på detta område och har även givitförslag på hur en utökad kriminalisering bör se ut. Inriktningen avkriminaliseringen torde enligt med fördel kunnafölja den för grov fridskränkning så att upprepade kränkande och/ellerhotande beteenden som medför psykiska påfrestningar för målsägandenkommer att omfattas. Flera remissinstanser delar denna uppfattning (jfrSäkerhetspolisens yttrande och yttrandet från polismyndigheten i ).Länskriminalpolisen i betonar att lagstiftningen i störreomfattning bör framhäva den drabbades situation och ge möjligheter tillett helhetsperspektiv på "stalkingbeteendet" på så sätt att såvälkriminella som icke kriminella trakasserier kan beaktas. I detta sammanhangunderstryks att besöksförbudet bör anpassas så att det med störresäkerhet kan tillämpas beträffande den som utsatts för förföljelse mendär de enskilda händelserna inte är så allvarliga att de var för sigutgör brott. En utvidgning av de nuvarande gränserna för brottet ofredandeföreslås liksom att införa en grov form av detta brott.Flera remissinstanser anser alltså att det finns utrymme för nylagstiftning på detta område. anser dock att utanen närmare definition av vad som eftersträvas med en särskild lagstiftningmot systematisk förföljelse samt utan en empirisk och rättsvetenskapligstudie av förekomsten i och av hur sådant beteende lagförs , är det inte möjligt att uttala sig närmare om behovet av ytterligarelagstiftning. och Åklagarkammaren i anserinte att problematiken är så stor att den motiverar lagstiftning.Utskottet konstaterar att remissvaren inte ger något säkert underlagför att bedöma omfattningen av systematisk förföljelse. Utskottetvälkomnar därför det uppdrag till att ta framett kunskapsunderlag vad avser vissa typer av förföljelsebrott (s.k.stalking) som, enligt vad utskottet inhämtat, förbereds inomJustitiedepartementet. Uppdraget utgör ett viktigt led i strävan efter ennärmare definition och en kartläggning av fenomenet och dess omfattning.Ett sådant underlag behövs för kommande ställningstaganden om eventuelllagstiftning. Arbetet har hög prioritet. Med det uppdrag som aviseratsfår motionsönskemålet anses vara tillgodosett. Utskottet föreslår attmotion Ju412 i denna del avslås av riksdagen.ReservationerLagstiftningsbehov mot förföljelsesyndrom eller s.k. stalking (m, fp,kd, c)av (), (), (), JeppeJohnsson (m), (), () och CeciliaMagnusson (m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om lagstiftningsbehov mot stalking. Därmedbifaller motion 2004/05:Ju412 yrkande 16.StällningstagandeVi anser att det är hög tid att även inför en straffbestämmelsesom täcker den typ av förföljelsebeteenden som är straffsanktioneradei ett flertal anglosaxiska länder. Det behövs också bättre och merverkningsfulla åtgärder mot förföljelse, övervakning och trakasserier.Polisen måste på ett tidigt stadium kunna förhindra fortsatta förföljelser.Polisens möjligheter att i samarbete med psykiatrin genomföra kartläggningoch uppföljning av personer som visat dessa tendenser måste också stärkas.Vi anser att remissvaren talar för att det finns ett lagstiftningsbehov.Det aviserade uppdraget till behöver inteavvaktas. Regeringen bör ges i uppdrag att skyndsamt återkomma tillriksdagen med ett lagförslag som tillgodoser det nu anförda.BilagaFörteckning över behandlade förslagMotion från allmänna motionstiden /05:Ju412 av m.fl. (fp):16. tillkännager för regeringen som sin mening vad imotionen anförs om ett nytt lagrum mot förföljelsesyndrom samt omrättsväsendets och polisens möjligheter att arbeta mot denna typ avbeteende.