bet · GS01LU15 · 2005-03-08 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet elva motionsyrkanden från den allmännamotionstiden som huvudsakligen gäller olika frågor påinsolvensrättens område. Därutöver behandlas ett motionsyrkande som gäller2003 års reform av förmånsrättslagstiftningen. Motionen är väckt enligt3 kap. 13 § riksdagsordningen med anledning av en händelse av störrevikt.Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden, ihuvudsak med hänvisning till tidigare ställningstaganden från riksdagenssida och pågående beredningsarbete.I betänkandet finns tre reservationer.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. KonkursRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L244, 2004/05:L335 och 2004/05:L371yrkande 1.Reservation 1 (c)2. SkuldsaneringRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L267, 2004/05:L355 och 2004/05:L384.Reservation 2 (v)3. FörmånsrättslagstiftningenRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L337 yrkande 5, 2004/05:L339 och2004/05:MJ5 yrkande 29.Reservation 3 (fp)4. ÅtertagandeförbehållRiksdagen avslår motion 2004/05:L330.5. Skydd av skeppsvrakRiksdagen avslår motion 2004/05:Kr217 yrkandena 2 och 3.Stockholm den 8 mars 2005På lagutskottets vägnarInger RenéFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), MarianneCarlström (s), (), (), (), (), (), (), RezeneTesfazion (s), (), (), (), (), (), (), EwaThalén Finné (m) och ().Utskottets övervägandenKonkursUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden som gäller konkursinstitutet. Jämförreservation 1 (c).BakgrundKonkursinstitutet, som i huvudsak regleras i konkurslagen (1987:672),har karaktär av generalexekution där i princip alla borgenärer deltaroch all gäldenärens egendom tas i anspråk. En konkurs förutsätter attgäldenären är på obestånd. Härmed avses att gäldenären inte rätteligenkan betala sina skulder och att denna oförmåga inte endast är tillfällig.Beslut om försättande i konkurs fattas av tingsrätt på ansökan avgäldenären själv eller någon borgenär. En fysisk person som försatts ikonkurs får inte under konkursen driva näringsverksamhet som medförbokföringsskyldighet enligt bokföringslagen. Genom konkursbeslutetförlorar gäldenären vidare rådigheten över den egendom som ingår ikonkursboet. Rådigheten tillkommer i stället den förvaltare som utses avrätten. Förvaltarens uppgift är att realisera tillgångarna i boet ochdela ut influtna medel till borgenärerna. Vid förvaltningen skallförvaltaren ta till vara borgenärernas gemensamma rätt och bästa samtvidta alla de åtgärder som kan främja en förmånlig och snabb avvecklingav boet. En konkurs kan avslutas på olika sätt, genom avskrivning pågrund av otillräckliga tillgångar, genom utdelning och genom ackord.Ett ackord innebär att borgenärerna efterger sina fordringar i den månde inte får någon utdelning för dem. Efter en konkurs, som inte avslutasmed ackord, svarar gäldenären om denne är fysisk person för hela detbelopp av skulderna som inte betalats under konkursen, den s.k.restskuldprincipen. Om ett bolag är försatt i konkurs och denna avslutasutan överskott är bolaget upplöst.MotionernaI motion L244 av () tas frågan upp om konkursgäldenärensansvar för skulder som kvarstår obetalda efter det att konkursen avslutats.Motionären påpekar att det i flera anglosaxiska länder finns bestämmelserom s.k. discharge, dvs. skuldbefrielse, efter avslutad konkurs. Imotionen förespråkas att en sådan ordning skall införas även i ifråga om fysiska personer som driver enskild firma. En borgenär sominte erhållit utdelning i en sådan persons konkurs skall således inte,menar motionären, kunna utsätta gäldenären för ytterligare indrivningsåtgärdernär det gäller kvarstående skulder. I motionen begärs ett tillkännagivandeom att regeringen skall se över konkurslagstiftningen med denna inriktning.Viviann () anför i motion L335 att konkursförvaltaren kansälja fast egendom som ingår i ett konkursbo utan att egendomen bjudsut på den öppna marknaden. Detta leder, anser motionären, till fleranegativa effekter, bl.a. att antalet spekulanter begränsas och attgäldenären kan känna en osäkerhet huruvida egendomen blir korrekt värderad.Fast egendom som ingår i ett konkursbo bör således säljas på den öppnamarknaden av fastighetsmäklare. I motionen begärs ett tillkännagivandeom att konkurslagstiftningen skall ses över.I motion L371 av och (båda c)framhålls vikten av ett enklare regelverk vid start och drift av företag.Motionärerna anför att en konkurs kan drabba en näringsidkare utandennes egen förskyllan och att tidigare konkurser i vissa branscher kanleda till ett reellt näringsförbud . Näringsidkaren kansåledes inte verka inom sitt yrke, vilket äventyrar dennes möjlighetatt försörja sig. Detta är, menar motionärerna, i många fall inte rimligtoch hämmar nyföretagandet. I motionen begärs ett tillkännagivande omatt lagar och regeltillämpningar som bestraffar seriösa näringsidkaresom gått i konkurs skall utmönstras (yrkande 1).Utskottets ställningstagandeVad först gäller frågan om införande av s.k. discharge i konkurs somtas upp i motion L244 kan konstateras att ett bifall till motionen skulleinnebära ett avsteg från en grundläggande konkursrättslig princip, somutskottet inte kan ställa sig bakom. Därtill kommer att det, som närmareframgår av följande avsnitt, i viss mån är möjligt även för näringsidkareatt erhålla skuldbefrielse inom ramen för ett skuldsaneringsförfarande.Mot bakgrund av vad som har anförts bör motion L244 inte föranledanågon åtgärd från sida.När det så gäller frågan om försäljning av fast egendom under konkurspåminner utskottet om att en sådan försäljning enligt gällande rätt kanske på en rad olika sätt, bl.a. med hjälp av fastighetsmäklare. Att,som föreslås i motion L335, i konkurslagstiftningen införa en skyldighetför konkursförvaltaren att anlita fastighetsmäklare vid försäljning avfast egendom, bör inte komma i fråga, och utskottet föreslår att motionenavslås.Utskottet erinrar slutligen om att den grundläggande principen förnäringsverksamhet i är den fria etableringsrätten. Inom vissayrkesgrupper förekommer dock lagstadgade krav på auktorisation. I endel fall krävs vidare tillstånd från myndighet för att bedriva vissverksamhet, bl.a. inkassoverksamhet samt tillverkning och servering avalkohol. Utskottet är från sina utgångspunkter inte berett att förordanågot uttalande från sida med anledning av vad som anförtsi motion L371 yrkande 1. Som framhållits av näringsutskottet i tidigaresammanhang bör i stället behovet och den närmare utformningen avförekommande system för etableringskontroll prövas på varje enskilt sakområdeför sig (jfr bet. NU 1987/88:25 och 1989/90:NU7). föreslårdärför att avslår motion L371 yrkande 1.SkuldsaneringUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden som gäller skuldsanering ochöverskuldsättning. Utskottet hänvisar i huvudsak till tidigareställningstagandenoch pågående beredningsarbete. Jämför reservation 2 (v).BakgrundGenom skuldsaneringslagen (1994:334) har det införts möjligheter förfysiska personer att under vissa förutsättningar helt eller delvisbefrias från en övermäktig skuldbörda. Som allmänna villkor för skuldsaneringgäller, enligt 4 § skuldsaneringslagen, att gäldenären är på obeståndoch så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betalasina skulder inom överskådlig tid. Vidare krävs att det vid en allmänbedömning framstår som skäligt att bevilja gäldenären skuldsanering.Vid denna skälighetsbedömning skall särskilt beaktas skuldernas ålder,omständigheterna vid deras tillkomst, de ansträngningar gäldenären hargjort för att fullgöra sina förpliktelser och att själv nå en uppgörelsemed borgenärerna samt hur gäldenären har medverkat under handläggningenav skuldsaneringsärendet.Skuldsaneringsförfarandet innehåller tre steg. I det första steget, somi huvudsak lämnats utanför det lagreglerade området, skall gäldenärensjälv försöka träffa en uppgörelse med samtliga sina borgenärer. Gäldenärenskall därvid kunna få råd och anvisningar av kommunen. Om detta intelyckas, skall gäldenären hos kronofogdemyndigheten i ett andra stegkunna ansöka om frivillig skuldsanering. Med sådan frivillig skuldsaneringavses att gäldenären tillsammans med kronofogdemyndigheten upprättarett förslag till skuldsanering som godtas av samtliga borgenärer. Omnågon borgenär motsätter sig förslaget, skall kronofogdemyndighetenöverlämna ärendet till allmän domstol som i ett tredje steg kan beslutaom tvingande skuldsanering.Vid en skuldsanering skall, enligt 8 §, bestämmas en betalningsplan somvisar när och hur kvarstående belopp av varje borgenärs fordran skallbetalas. Betalningsplanen skall löpa , om det inte finnssärskilda skäl att bestämma en längre eller . Av 27 § följeratt ett beslut om skuldsanering under vissa förutsättningar kan upphävaseller ändras på ansökan av en borgenär. Så kan ske bl.a. om gäldenärensekonomiska förutsättningar väsentligt förbättrats.Ursprungligen föreskrevs i 4 § att skuldsanering endast fick beviljasunder förutsättning att gäldenären inte var näringsidkare. Sedan den 1september 1996 är det dock möjligt att i viss begränsad utsträckningbevilja även fysiska personer som är näringsidkare skuldsanering. Sålundagäller beträffande näringsidkare, utöver de allmänna villkoren, enligt4 a § att skuldsanering får beviljas endast om det finns särskilda skälmed hänsyn till näringsverksamhetens ringa omfattning och enklabeskaffenhet. De näringsidkare som avses är de som driver rörelse som fysiskapersoner i eget namn och därför inte har privatekonomi och rörelseekonomiåtskilda, dvs. de näringsidkare vars verksamhet är av mycket blygsamomfattning och av praktiska och kostnadsmässiga skäl därför inte kankomma i fråga för företagsrekonstruktion. Vad gäller aktiva näringsidkareanfördes i den proposition som låg till grund lagändringbl.a. att gäldenärens ekonomiska förhållanden inte får vara föranleddaav den bedrivna näringsverksamheten. Tvärtom bör den bedrivna verksamheten,anfördes det vidare, i regel vara sådan att den i stället för attbelasta gäldenärens ekonomi ger ett tillskott till den. Om verksamhetenbelastar ekonomin bör den normalt avvecklas innan skuldsanering kankomma i fråga. hade ingen annan uppfattning (prop. 1995/96:5s. 166, bet. LU11, rskr. 279).Pågående arbeteI tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdragatt utvärdera och göra en översyn av skuldsaneringslagen (dir. 2002:139),. Utvärderingen skulle i första hand avseförfarandet i skuldsaneringsärenden. Med utgångspunkt i utvärderingenskulle utredaren bedöma om det nuvarande systemet för skuldsanering ärändamålsenligt utifrån lagens syften eller om systemet borde ändras igrunden. I uppdraget låg att lämna förslag till åtgärder som förbättrardet nuvarande systemet eller lämna förslag till ett nytt system förskuldsanering, om utvärderingen skulle visa att det finns skäl för det.Uppdraget redovisades i betänkandet (SOU 2004:81) Ettsteg mot ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande. I betänkandetfinns förslag som gäller bl.a. förfarandet i skuldsaneringsärenden,förutsättningarna för beviljande av skuldsanering, myndigheters ochdomstolars roll på området, betalningsplanen och omprövning av skuldsanering.Betänkandet har remissbehandlats och bereds inomRegeringskansliet.MotionernaAnne-Marie () anför i motion L384 att det i ett dynamisktnäringsliv är angeläget att synen på misslyckande ändras så att den sommisslyckas ges möjlighet att starta på nytt utan att tyngas avöverskuldsättning . Motionären är kritisk till nuvaranderestriktiva inställning vad gäller möjligheterna för näringsidkare atterhålla skuldsanering och förespråkar en lagändring som innebär attfysiska personer som bedriver näringsverksamhet skall kunna beviljasskuldsanering utan att tvingas att upphöra med verksamheten. I motionenbegärs ett tillkännagivande om att skuldsaneringslagens tillämpningsområdeskall utsträckas till att omfatta även aktiva näringsidkare.I motion L267 av () framhålls att inga metoderfår lämnas oprövade när det gäller att underlätta för intagna påfängelseanstalter att återvända till ett normalt liv efter avtjänatfängelsestraff. En sådan åtgärd skulle, menar motionären, kunna vara attge de personer som efter frigivning bevisligen valt att förändra sittliv och som har stora skulder en avbetalningsplan . Enfrysning av skulderna skulle kunna vara en alternativlösning. I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet med det anförda.Tasso Stafilidis (v) framhåller i motion L355 vikten av attåterbetalningsplaner för långtidsarbetslösa utformas på ett sådant sätt att detlönar sig att ta ett arbete trots skuldbördan. Motionären påpekar attSkuldsaneringsutredningen i sitt betänkande inte har tagit upp fråganom hur utformningen av betalningsplanen under ett skuldsaneringsförfarandeskulle kunna förändras så att långtidsarbetslösa personer ges motivationatt arbeta som skuldsaneringen normalt pågår. Imotionen begärs ett tillkännagivande som går ut på att regeringen skallta initiativ till att motionsspörsmålet övervägs närmare.Utskottets ställningstagandeUtskottet har avstyrkt motioner med kravpå införande av utökade möjligheter för näringsidkare att erhållaskuldsanering, i det av godkända betänkandet2003/04:LU23. Utskottet har därvid inte funnit skäl för attfrångå de ställningstaganden som gjordes i fråga om skuldsaneringför näringsidkare. Inte heller nu har det framkommit några sådana skäl.Riksdagen bör således avslå motion L384.När det sedan gäller motion L267 vill utskottet först peka på denmöjlighet som finns att genom skuldsanering få en ordnad ekonomi, och attdärvid i första hand försöka få till stånd en avbetalningsplan efteröverenskommelse med borgenärerna. Som utskottet fann vidbehandlingen av en motion med samma inriktning som den nu aktuella, bördet inte komma i fråga att införa särskilda regler för personer somvarit intagna på fängelser (se bet. 2003/04:LU23). Mot bakgrund av vadsom nu har sagts bör motion L267 inte föranleda någon åtgärd frånriksdagens sida.Utskottet konstaterar slutligen att den frågeställning som tas upp imotion L355 knyter nära an till pågående beredningsarbete inomRegeringskansliet med anledning av betänkande. Ilikhet med vad utskottet funnit tidigare vid behandlingen av liknandemotioner (se bl.a. bet. 2003/04:LU8) bör detta arbete inte föregripasgenom något uttalande från sida. Motionen bör därför avslås.FörmånsrättslagstiftningenUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden som gäller dels reform avförmånsrättslagstiftningen, dels lönegarantins omfattning. Utskottethänvisar i huvudsak till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation3 (fp).BakgrundDen ordning i vilken betalningsanspråk skall tillgodoses vid konkursoch utmätning regleras i förmånsrättslagen (1970:979) och i utsökningsbalken.Utgångspunkten är att alla fordringar har samma rätt. I förmånsrättslagenfinns dock en uppräkning av vissa fordringar som har bättre rätt änandra, dvs. förmånsrätt, och vilken ordning som gäller mellan dessa s.k. prioriterade fordringar. I lagen görs skillnad mellan dels särskildaförmånsrätter, som avser enbart viss egendom och som gäller både ikonkurs och vid utmätning, dels allmänna förmånsrätter, som avser allgäldenärens egendom och som gäller enbart i konkurs.Med företagshypotek avses en särskild säkerhetsrätt som utvecklats föratt näringsidkares rörelseegendom skall kunna utnyttjas som kreditsäkerhetutan att näringsidkaren behöver avstå från besittningen till egendomen.Bestämmelser om företagshypotek fanns tidigare i den numera upphävdalagen (1984:649) om företagshypotek. Lagen innebar att en näringsidkaregenom inskrivning i ett särskilt register kunde beviljas företagsinteckningi sin näringsverksamhet. Som bevis för inskrivningen utfärdades ettföretagshypoteksbrev att överlämnas till en borgenär som säkerhet fören fordran. Borgenären hade därmed säkerhet i form av företagshypotekoch förmånsrätt till betalning ur den egendom som utgjorde underlag förinteckningen. Företagshypoteket gällde i den lösa egendom som tillhördenäringsidkaren och verksamheten. Underlaget kunde således skifta fråntid till annan. Företagshypoteket gav, enligt 5 § förmånsrättslagen,särskild förmånsrätt och gällde således både vid konkurs och vid utmätning.Statens fordringar på skatt och allmänna avgifter hade, före den 1januari 2004, allmän förmånsrätt enligt 11 § förmånsrättslagen.Skatteförmånsrätten gällde efter de särskilda förmånsrätterna och den allmännaförmånsrätten för nya fordringar under rekonstruktionsförsök. Efterskatteförmånsrätten följde, enligt 12 § förmånsrättslagen, allmänförmånsrätt för fordringar avseende löntagares lön och annan ersättningpå grund av anställning. Eftersom det var fråga om en allmän förmånsrättkrävdes att arbetsgivaren försatts i konkurs för att fordringen skullekunna göras gällande. I likhet med vad som gäller svarade staten,enligt lönegarantilagen, för förmånsberättigade lönefordringar i konkurs.I det insolvensrättsliga regelsystemet ingår även lönegarantilagen(1992:497) som en väsentlig del. Lagen innebär att staten under vissaförutsättningar garanterar prioriterade fordringar på lön och pensionsamt att staten övertar fordringarna - med motsvarande förmånsrätt -och inträder i konkursen som borgenär på respektive löntagaresplats.Enligt vad som närmare framgår av lagen (1984:404) om stämpelskatt vidinskrivningsmyndigheter utgår stämpelskatt vid beviljande av ansökan omföretagsinteckning.2003 års reform av förmånsrättslagstiftningenI fattade beslut om en genomgripande reform avförmånsrättslagstiftningen (prop. 2002/03:49, bet. LU17, rskr. 222).Genom den nya lagstiftningen har företagshypoteket omvandlats till enföretagsinteckning med allmän förmånsrätt i av värdet av allgäldenärens egendom sedan borgenärer med bättre förmånsrätt fått betalt.Lagen om företagshypotek har ersatts av en ny lag (2003:528) omföretagsinteckning. Reformen har bl.a. medfört att den s.k. förföljelserätteni lagen om företagshypotek tagits bort. Detta innebär att det inte längreär möjligt att bevilja avräkning av stämpelskatt i samband med överlåtelseav verksamhet (se prop. 2003/04:165 s. 8 f.).Vad gäller löneskyddet har den tidigare förmånsrätten för fordringarsom förfallit högst före konkursansökan ersatts med enförmånsrätt för fordringar som belöper högst föreen konkursansökan. Sådana lönefordringar är också berättigade tilllönegaranti. Vidare har maximibeloppet för lönegarantin höjts från 100 000kr till fyra prisbasbelopp. Den tid under vilken lönegarantin maximaltkan lämnas har också förlängts från . Därtill hardet införts ett maximibelopp för löneförmånsrätten om tio prisbasbelopp.Den nya lagstiftningen trädde i kraft . Om enföretagsinteckning beviljats före gäller dock, enligtvissa övergångsbestämmelser, lagen (1984:649) om företagshypotek framtill . Därefter skall inteckningen anses som enföretagsinteckning enligt den nya lagen och företagshypoteksbrevet somett företagsinteckningsbrev på samma belopp.MotionernaI motion MJ5 av m.fl. (fp), som väckts enligt 3 kap. 13§ riksdagsordningen med anledning av händelse av större vikt, anförsatt många av de företag som drabbats av produktionsfall på grund av denstorm som passerade också kan kommaatt åsamkas likviditetsförluster. För att lösa dessa problem kortsiktigtär det, menar motionärerna, angeläget att bankerna intar en generöshållning. Det är vidare angeläget att de förmånsrättsregler som gällerfullt ut omprövas. Enligt vad som anförs imotionen kommer den nya lagstiftningen ofta att slå hårt mot små företagi glesbygd. Såväl nya som gamla krediter kan således vara helt nödvändigaför att företag som drabbats av produktionsbortfall skall klara av delikviditetsproblem som kan uppkomma. I motionen begärs ett tillkännagivandei enlighet med vad som anförts om företagens förmånsrättsregler (yrkande29).Jan Ertsborn m.fl. (fp) anför i motion L337 att det vid överlåtelse avegendom som ingår i ett konkursbo i vissa fall är oklart huruvida detföreligger rätt till skattebefrielse eller skattenedsättning vid samtidignyteckning och dödning av företagsinteckningar. I motionen begärs etttillkännagivande om att det behövs ett klargörande av rättsläget (yrkande5).I motion L339 anför () att tidsfristen iförmånsrättslagen för att en lönefordran skall ha förmånsrätt i en konkursbör tas bort eller i vart fall förlängas. Motionären förespråkar vidareatt maximibeloppet i lönegarantilagen höjs så att beloppet harmoniserarmed en vanlig metallarbetares lönefordran. I motionen begärs etttillkännagivande härom.Utskottets ställningstagandeUtskottet erinrar om att så sent som i slutet av november2004 avslagit ett stort antal motionsyrkanden med krav på dels ettuppskjutande av det slutliga ikraftträdandet av förmånsrättsreform,dels ändringar vad gäller företagsinteckningens värde (se bet.2004/05:FiU1 och yttr. 2004/05:LU1y). Vad som anförts i motion MJ5 utgör,enligt utskottets mening, inte skäl att i något avseende ompröva riksdagenstidigare ställningstaganden. Motionen bör således avslås.När det så gäller motion L337 yrkande 5 kan utskottet inte finna annatän att det problem som tas upp i motionen inte längre torde vara aktuelltsedan den förföljelserätten vid överlåtelse av en rörelse avskaffats.Någon åtgärd år således inte påkallad med anledning av motionL337 yrkande 5.Avslutningsvis påminner utskottet om att de spörsmål som tas upp i motionL339 var föremål för överväganden i samband med att beslutadeom reform. Utskottet är från sina utgångspunkter inte berettatt i detta sammanhang ställa sig bakom de av motionären föreslagnaförändringarna av löneförmånsrätten och lönegarantin, och föreslår attriksdagen avslår motionen.ÅtertagandeförbehållUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår ett motionsyrkande som gäller återtagandeförbehåll vidförsäljning av fordon.MotionenI motion L330 av och (båda s) anförsatt det vid köp av fordon inte är möjligt att använda begagnade bilarsom säkerhet, trots att bilen kan ha ett högt och stabilt värde. Störremöjligheter att pantsätta fordon, oavsett om de är nya eller begagnade,skulle medföra en ökad konkurrens bland finansieringsbolagen. Motionärernaanser vidare att fordonsregistret bör anpassas så att det kan tillhandahållainformation om eventuella panthavare. Sådan information skulle göra detlättare för en köpare att få veta om ett fordon är pantsatt eller ej.På så sätt undgår köparen att behöva betala för fordonet två gånger. Imotionen begärs ett tillkännagivande i enlighet med det anförda.Utskottets ställningstagandeUtskottet påminner om att det vid ett ägarbyte, enligt 10 kap. 7 §förordningen (2001:650) om vägtrafikregister, i vissa fall skall anmälastill registret om ett fordon är sålt av en näringsidkare på kredit medförbehåll om återtaganderätt. Om ett fordon har förvärvats genom kreditköpmed ett sådant förbehåll skall den som enligt registret har förbehållitsig rätt att återta fordonet vidare ges möjlighet att yttra sig över enanmälan om ägarbyte. Mot bakgrund av vad som har redovisats kanutskottet inte finna annat än att motionärerna vad gäller frågan omanteckning av återtagandeförbehåll i huvudsak får anses tillgodoseddagenom gällande rätt. Vad som i övrigt anförts i motion L330 utgör, enligtutskottets mening, inte skäl för att vidta någon åtgärd.Riksdagen bör därför avslå motionen.Skydd av skeppsvrakUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår två motionsyrkanden som gäller skyddet av skeppsvrak.Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden.BakgrundLagen (1988:950) om kulturminnen m.m. innehåller i 2 kap. bestämmelserom fasta fornlämningar och fornfynd samt bestämmelser om skydd, vårdoch undersökning av fornlämning och plats där fornfynd påträffats. Fastafornlämningar är skyddade enligt lagen. Som fast fornlämning räknas bl.a. ett varaktigt övergivet skeppsvrak, om kan antasha gått sedan skeppet blev vrak.I lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning föreskrivs att den somvill bärga sjunket gods som har övergetts av ägaren efter ansökan hoslänsstyrelsen kan få ensamrätt till bärgning enligt lagen.