bet · GT01SfU1 · 2005-11-29 00:00:00 — När vi talar om avtalsförsäkringar menar vi också ofta avtalsbestämda förmåner. Arbetsgivaren betalar ut, men det är bestämt i avtal hur mycket arbetsgivaren ska betala ut. Ofta är det dessa två former som tillsammans räknas som avtalsförsäkringar. Det finns också andra typer av tillägg. Det kan finnas individuella arbetsgivarutfästelser där man går vidare och höjer pensionen eller ger bättre föräldraledighetsersättning. Men det finns också medlemsförsäkringar. Alla som är medlemmar i till exempel ett visst fackförbund omfattas av ett tillägg till arbetslöshetsförsäkringen. Det finns också gruppförsäkringar. Alla som är medlemmar i ett visst fackförbund kan teckna en viss försäkring som är kollektiv i den meningen att fackförbundet har ett avtal med ett försäkringsbolag. Sedan kan man välja att vara med eller inte om man är medlem i en fackförening. Vi har också privata försäkringar. Det innebär att många och i princip alla på svensk arbetsmarknad täcks av mer än en försäkring på i varje fall något område, och många är täckta på många olika områden av kompletterande försäkringar. Och för en hel del personer väger dessa försäkringar väl så tungt som socialförsäkringarna. För dem som har höga inkomster väger avtalspensionerna faktiskt tyngre än socialförsäkringspensionerna. Det är inte alltid som alla är medvetna om det. De vet inte om vilka försäkringar som de är täckta av. Nästa fråga handlar om vilka områden dessa kompletterande försäkringar täcker. Det första området jag skall behandla är tilläggsersättningar vid arbetslöshet. Här finns det en mängd olika typer av tillägg. Det handlar om avtalsersättning till exempel på det statliga området och det kommunala området. Det handlar om avtalsförsäkringar, , på det privata området. Det finns medlemsförsäkringar för förbund inom och , och det finns gruppförsäkringar som förändrar ersättningen på olika sätt. När det gäller sjukdom, som är det andra området, har vi olika typer av arbetsgivarinträde när det gäller försäkringen. Likadant är det vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga. Det är alltså tillägg till förtidspension. Vi har tillägg vid arbetsskada. Vi har tillägg vid föräldraledighet, i regel i form av avtalstillägg, som täcker i stort sett hela arbetsmarknaden, men som är ganska olika på olika områden. Och vi har tillägg vid ålderspensionering, och vi har ersättning vid dödsfall som vi inte har inom socialförsäkringen. Sammantaget har vi avtalsersättningar eller liknande ersättningar inom en mängd olika områden. Man kan fråga sig hur detta stöd är konstruerat. Det är konstruerat på lite olika sätt. Den första typen av princip är att det är tillägg till socialförsäkringen under taket i ersättningen. Det kanske handlar om extra tillägg upp till taket. Den andra typen är ersättning för inkomstförluster över taket i socialförsäkringen. Den tredje typen av stöd är att man förlänger ersättningsperioden. Den fjärde typen av stöd är ersättning av andra skadefall än de som täcks av socialförsäkringen. Det är det minst vanliga efterhand som socialförsäkringarna har kommit att täcka mer och mer. Jag ska nämna några exempel. Förlängning av ersättningsperioden är något som är ganska typiskt för ersättning vid arbetslöshet inom vissa områden. Frågan är hur mycket man förlänger . Hur mycket längre kan man få ersättning? Svaret är då att det skiljer mycket mellan olika områden. På det kommunala området kan man som exempel ta en person som är och som har varit anställd på det kommunala området. Hur länge kan man då få ersättning? Är extra eller extra? Enligt gällande avtal på det kommunala området är det fram till . Det håller i och för sig på att omförhandlas och få har i praktiken långa ersättningsperioder. På det statliga området är det inte . Men där finns det ett förlängt skydd som kan utgå upp till för de statligt anställda. Det är viktigt att veta att vi har den här typen av ersättning. Man kan fråga sig vilka effekter som detta system har. Den första effekten är den avsedda effekten, det vill säga att inkomstbortfallet blir mindre. Man förlorar inte lika mycket som man skulle göra om bara socialförsäkringssystemet fanns. Det gäller framför allt personer som har inkomster över taket i ersättningssystemet. Den andra effekten som vi berörde tidigare i diskussionen är att det kan påverka rörligheten. Ett typiskt sådant exempel är avtalspensionerna. De konstruktioner som finns när man är över taket är att man ska vara kvar i samma område. I annat fall kan pensionen bli betydligt mindre. Det bygger också på att man arbetar bara inom ett område. Om man i stället för att arbeta heltid inom ett avtalsområde skulle arbeta halvtid inom två och ha exakt samma lön händer följande. Om man är över taket på varje område skulle man, för att ha en relativt hög lön, ha 15 basbelopp som inkomst med 7 ½ på varje område, och då skulle man inte få någon ersättning över taket. Detta skulle göra en skillnad på ungefär 20 000 . Det gör att man hindrar den här typen av kombinationer mellan olika avtalsområden. Man hindrar rörlighet mellan olika avtalsområden. Man kan också se det på tillägg till föräldraförsäkringen. Här har man ofta en karensperiod innan man får full ersättning som kan uppgå till . Det innebär att om man vill ha dessa tillägg - och vem vill inte ha det om man ska vara ledig - ska man akta sig för att flytta så att det inte har hunnit gått innan man skaffar barn. Och vem har denna säkerhet i planeringen? Och det gör att man kanske ska undvika att röra sig mellan olika avtalsområden på arbetsmarknaden. Jag nämnde också att det kan påverka ersättningsperioderna, till exempel arbetslöshetsperioderna. Om man får ersättning är det klart att incitamenten att söka arbete kan bli svagare. På det kommunala området gäller också att man inte har något krav på sig att söka arbete efter . Man behöver inte stå till arbetsmarknadens förfogande för att kunna få ersättning. Självklart kan dessa konstruktioner också påverka vem som tar ut ersättning, till exempel föräldraledighetsersättningen. Och hur kan de göra det? Om vi ser hur den kompletterande föräldraledighetsersättningen är konstruerad så är den högre på det kommunala och det statliga området. Detta är områden där framför allt kvinnor arbetar. I många familjer jobbar mannen i privat sektor och kvinnan i offentlig sektor, och kvinnan har denna högre ersättning. Det ger då incitament som styr i riktning mot en mindre jämn fördelning av föräldraledigheten mellan män och kvinnor. En annan fråga som man kanske ska ta upp är avtalsförsäkringar jämfört med avtalsöverenskommelser. I vissa fall betalar arbetsgivarna in till en försäkring som betalas ut vid skadefallet. I andra fall är det arbetsgivaren själv som betalar ut det hela. Detta är någonting som man diskuterar när det är viktigt att få ned skadefrekvensen till exempel när det gäller arbetsskador, alltså att man har ett arbetsgivarinträde. Det innebär att man vill minska antalet fall genom att arbetsgivaren i större utsträckning förebygger sjukdomsfall och arbetsskadefall. Då kan man fråga sig hur systemen i praktiken är konstruerade. Jag ska ta två exempel, nämligen konstruktionen vid arbetsskada och konstruktionen vid föräldraledighetsersättning. Där skulle man vilja ha incitament att minska arbetsskadorna. Det skulle då vara fråga om arbetsgivarinträde. Men däremot när det gäller föräldraledighetsersättningen skulle man inte vilja ha incitament att minska föräldraledigheten eller fertiliteten i samhället. Då skulle man ha en konstruktion i form av en försäkring. Men hur har man det? Man har precis tvärtom. När det gäller föräldraledigheten är det i form av arbetsgivarinträde på avtalssidan, och när det gäller arbetsskador är det försäkring. Man kan därför ibland diskutera just konstruktionen på dessa olika områden. Jag ska säga något om slutsatserna. Den första slutsatsen är ganska självklar, nämligen att man måste beakta hela systemet. Man kan inte bara diskutera socialförsäkringssystemet. Man måste också beakta att systemen ser mycket olika ut på olika områden. Man måste göra jämförelser mellan de olika områdena. Därav följer egentligen en tredje och den viktigaste punkten, nämligen att man måste ha information om de olika systemen. Som sade är det svårt till och med om man är utredare eller verksam vid någon av de organisationer som arbetar med avtalsförsäkringar och socialförsäkringar att hålla rätt på dem och se hur de är. Det gör också att personer som ska inrätta sitt handlande har ännu svårare att göra det. De vet inte hur de olika systemen ser ut. De flyttar mellan systemen och förlorar stora belopp. De gör kombinationer som inte är ekonomiskt fördelaktiga. gör de ekonomiskt fördelaktiga val utan att veta om det och får då ett gynnsamt utfall, men de har inte denna information. Det gör att det är ganska viktigt att få ett fungerande informationssystem. Jag skulle också vilja säga att det kommer mer om detta system i en rapport som kommer att läggas fram senare i vår och som jag tillsammans med har gjort vid vårt institut och där vi försöker täcka in de olika systemen och också försöker diskutera effekterna av de olika systemen tillsammans med socialförsäkringssystemet. Ordföranden: , ! Jag är övertygad om att rapporten kommer att bli väldigt väl läst efter denna inledning. Det finns möjlighet till kortare frågor med anledning av det som här nämnt om. (): Tack så mycket för informationen! I ett tidigt skede nämnde du avtalspensionerna, pensionsfrågorna, som en rätt så stor och viktig del. Jag skulle vilja ställa några frågor i den delen. I många av systemen har vi ju gått över till avgiftsbaserade system, som också förmånsbaserade system finns kvar. Kan du nämna några ord om hur stora de här storheterna är? Hur mycket av förmånsbaserade system finns det kvar? Jag har en känsla av att mycket har utvecklats sedan det nya pensionssystemet kom till och skulle gärna se att du kommenterade hur mycket engagemang, insatser och resurser som satts av för avtalspensionerna efter det att det nya pensionssystemet kom till. Ser du hur stora skillnaderna börjar bli mellan olika grupper på grund av kompletteringarna när det gäller avtalspensionerna? : Det har skett förändringar i tre av systemen efter det att det nya pensionssystemet tillkom. Det system som ännu inte har förändrats är det för tjänstemännen inom den privata sektorn. Där pågår fortfarande förhandlingar, och de har pågått . De förändringar som åstadkommits har gått i riktning mot mer av avgiftsbaserade system, framför allt upp till taket. Sedan finns det även över taket en strimma som är avgiftsbaserad. Men över taket är det fortfarande förmånsbaserat, då baserat i karriären. Det är lite olika på olika avtalsområden. Det innebär att det egentligen är oerhört viktigt vilken lön man har av sin karriär. Det kan kanske hindra en rörlighet; man vågar inte trappa ned eftersom pensionen då blir mycket lägre. I så fall kan det vara ett incitament för att lämna arbetsmarknaden helt. Då baseras det ju på inkomsten innan man lämnar arbetsmarknaden helt via till exempel förtidspension eller sjukersättningssystem. (): Hur ser du på självrisken och kombinationen avtalsförsäkring och socialförsäkring? Du har talat om arbetsgivarinträde. Men kan du se någon annan effekt när det gäller förändringen i självrisk genom avtalsförsäkringarna? Det är ju på något sätt där som förändringen kommer. : Man kan säga att det finns en självrisk så fort ersättningarna inte är . Egentligen är väl ersättningarna inte på något område fullt ut , men det blir betydligt högre när ersättningarna från avtalsförsäkringarna läggs till socialförsäkringarna. Hur självrisken sedan ser ut för individen varierar mellan olika områden. Det finns också en självrisk för arbetsgivaren. Också den varierar mellan olika typer av försäkringar. är den liten, ibland ganska stor. , : När det gäller arbetsskador har man i de nordiska länderna valt privata lösningar. Har man valt privata lösningar ger det möjlighet till premiedifferentiering. En premiedifferentiering är ofta ett incitament när det gäller skadeförebyggande åtgärder. Det har man inom den privata försäkringen. Jag undrar hur man har övervägt och hur du tänker i de delarna, ifall du kan se att arbetsskadeförsäkringen möjligtvis genom de privata försäkringsprinciperna skulle kunna leda till någonting där det kan vara intressant att se om en privat försäkringslösning kan skapas. : Man kan säga att finns det ingen differentiering på arbetsskadeområdet, inte heller inom socialförsäkringen. Skillnader finns bara mellan avtalsområdena på arbetsskadeområdet, inte inom avtalsområdena. Det finns två effekter som man kan tänka sig få av en differentiering. Den ena effekten är att branscher eller sektorer som är mer skadedrabbade får en lite dyrare verksamhet och därför kommer att få en lite mindre omfattning jämfört med dem som är mindre skadedrabbade. Detta talar för olika nivåer på premierna. Sedan kan man fråga sig hur pass stora skillnader det kan bli fråga om. För det andra kan det också finnas skillnader inom en bransch, att vissa företag vidtar mer åtgärder för att förebygga arbetsskador än andra företag och att vissa arbetsgivare, även på den kommunala och statliga sidan, vidtar mer åtgärder än andra arbetsgivare. Detta talar för ett arbetsgivarinträde, i varje fall till någon del. Här finns det alltså argument dels för en differentiering av nivåer, dels för en differentiering mellan arbetsgivare. Sedan kan man fråga sig vad det kostar att införa den här typen av system, hur mycket dyrare det blir att administrera dem. Ordföranden: ska vi blicka utanför . som sysslar med internationella jämförelser är varmt välkommen hit. : Jag har förberett en presentation som egentligen tar lite än den talartid jag fått, men det är kanske vanligt i sådana här sammanhang. Det finns ett utmärkt avsnitt om regionala skillnader för den intresserade, men det kommer jag helt att hoppa över här. I stället ska jag gå in på det ämne som jag har blivit ombedd att tala om, nämligen internationella iakttagelser. I utgångsläget får vi nog lite grann titta på vad jag kallar för problemställning. har redan visat på detta. Det är en hög och stigande utveckling för ersättningar för sjukpenning och förtidspensionering tillsammans. Även om sjukpenningkostnaderna, sjukfrånvaron, har en viss tendens att åka upp eller ned i takt med konjunkturen i är det på det viset att helheten är på väg uppåt. Det finns ingenting som tyder på en vändning. Jag skulle gärna vilja höra om det finns något som tyder på det. Detta är rätt så oroväckande. När man räknar ut vad den här utvecklingen kostar, alltså förtidspension plus sjukpenning per person , är det brutto ca per person som arbetar, inte per person i arbetskraften. Tar man bort de arbetslösa som inte arbetar och inte har möjlighet att betala är det, brutto och avrundat, per person som betalas . Det är en ganska stor summa, i synnerhet för den som kanske har ganska låg lön. Jag tycker att det är viktigt att ha med detta i bakgrunden. Jag har varit med i en grupp som på uppdrag av har studerat den svenska sjukfrånvaron, också i förhållande till andra länder i . Detta kommer jag här att tala om. Utredningen har publicerats. Efter detta har det även kommit en utredning där vi i större utsträckning har försökt förstå varför det finns skillnader mellan länder. Inte minst har vi tittat på skillnader i administrationen, vilket jag också kommer att säga några ord om. (Bild 4) Det är många som har sett det här diagrammet eftersom det är det mest populära diagram som jag varit med om att göra. Diagrammet är ganska talande. Här gäller det anställda, inte till exempel arbetslösa och studenter. Sjukfrånvaron bland anställda i tre länder ligger långt över nivån i alla andra länder i diagrammet. Längst ned i diagrammet finns det en linje för EU, för de första tolv länderna. , och är bäst i ligan, om jag får uttrycka det så. har dessutom varit bäst , så det här är inget nytt. Det är alltså gamla kunskaper. Nytt är att någon för, såvitt vi förstår, första gången har tagit uppgifter från arbetskraftsundersökningar som ett annat sätt att mäta sjukfrånvaron. I det här fallet har frågan varit om man just den aktuella dagen varit helt frånvarande. Det finns ju många i som är delvis sjukskrivna. De finns inte med här utan arbetar enligt denna definition. Vad vi mäter är om man har varit helt sjukfrånvarande i . Det är där är bäst i "ligan". Vi har tidigare sett att sjukfrånvaron har en viss tendens att vara flat i , men den har alltid varit hög och alltid högre än i andra länder. Vi kan titta på , och i diagrammet. Vi ser då länder med en mycket lägre sjukfrånvaro. frågar man sig. (Bild 5) När det gäller genomsnittet för alla länder ser vi att ligger på . Exempelvis kan nämnas. Vi har tagit bort i det här diagrammet - vi gick nämligen tillbaka i tiden. ligger nästan högre än och väl mer än högre än , för att ta ett par exempel och sett som ett genomsnitt över tiden. Med hjälp av vanlig statistisk analys försökte vi förklara skillnaderna. Det som vi i just den här databasen hade tillgång till är demografiska faktorer och arbetsmarknadsfaktorer. Vi har alltså inte tillgång till precis allting. I alla länder är de som är äldre mer sjukfrånvarande än de som är yngre. Så är det genomgående, och det är säkert ingen överraskning för någon av er här. I alla länder är talen dessutom lite högre för kvinnor än för män men med ett undantag, nämligen . Också detta kan man genomgående se. Ett land som har äldre arbetskraft och som har fler kvinnor i arbetskraften kommer nog att tendera att ha en högre sjukfrånvaro givet detta. Det blir en signifikant förklaring till en del av skillnaden mellan och resten, men långt ifrån hela förklaringen. Poängen är just att detta är en liten del av förklaringen. Det är mycket som återstår när det gäller att försöka förstå det här. I databasen kunde vi också titta på tidsbegränsade anställningar, något som är vanligt till exempel i . De finns också i viss utsträckning i . Det gäller också lite annat som hör till arbetsmarknaden. Vi tittade på en aggregering av offentlig sektor kontra privat sektor etcetera. Med hjälp av allt detta har vi ändå kvar att förklara en stor del av skillnaden mellan och EU-genomsnittet. Vad kan det bero på? frågar man sig. Vi har också den konjunktursvängning som vi sett för , och , alltså tre länder som har detta gemensamt. Ett antal undersökningar, inte minst någon som gjordes på av , visar att tidigare hypotes - att konjunkturmönstret beror på något slags konjunktureffekt, alltså att de svaga åker ut under en dålig konjunktur och är med i arbetskraften under en bra konjunktur - inte riktigt håller. Den håller bara lite grann, och kanske mest för de äldre. Det är de äldre som möjligtvis åker ut under en lågkonjunktur och som lättare hamnar i förtidspensionssystemen. Så är det nog. Men i stort håller inte den hypotesen. Det är nu statistiskt bevisat. Av den anledningen måste man komma fram till att det är en sorts disciplinerande effekt som ligger bakom och förmodligen också och konjunkturmönster i sjukfrånvaron. Det betyder alltså att man när det är svårt att få jobb etcetera och arbetsmarknaden är lite svårare är lite mer noga än annars med att vara på jobbet. Detta är en hypotes - ingen har kunnat vare sig bevisa eller motbevisa detta - och denna hypotes kvarstår. Det finns också andra hypoteser som kunde tas upp kring detta med en sämre hälsa i , något som ni säkert har funderat på. Det finns inget som tyder på att man har sämre hälsa i än man har i resten av . Snarare är det tvärtom. Alla objektiva indikatorer visar att vi har en bättre hälsa, inte minst jämfört med som har en lägre sjukfrånvaro. Det ligger alltså inte där. Sedan har vi också arbetsmiljöindikatorerna. Arbetsmiljöindikatorerna, arbetsmiljön, har varit en viktig förklaringsfaktor för många i när vi har försökt förklara den sjukfrånvaro som finns här. Det finns mycket som tyder på att folk uppfattar sin arbetsmiljö som ett psykosocialt problem, att tider kanske är pressande etcetera. Frågan är om det är värre i än det är i , , , och . Det finns ett antal mätningar som görs av i de här frågorna. De mätningarna visar inte detta, så det är svårt att tro att arbetsmiljön i är så mycket sämre än arbetsmiljön i resten av så att vi får nämnda effekt. Man får fundera lite grann också kring den saken. När man har kommit så långt att man inte tror att det är fråga om hälsa eller arbetsmiljö som skiljer länderna åt och att demografiska faktorer, arbetsmarknadsfaktorer och så vidare långt ifrån förklarar tillräckligt mycket börjar man tänka på försäkringssystemet som sådant. Det är det som jag har gjort i en andra studie. Man kan tänka sig ersättningsnivåer. Visst finns det exempel på länder med mycket sämre ersättning. De tre länder som ligger högst - , och - har alla bra ersättning. Sedan finns det två länder till med rätt så bra ersättning, i synnerhet i början av försäkringsperioden, och det är och - i inklusive avtalsförmåner, men ändå. Vi har sett att och ligger väldigt bra till, men inte och inte heller och . Detta är lite av food for thought. Det kan alltså inte vara fråga om enbart ersättningsnivåer. Det skulle kunna vara på det sättet att den låga ersättningen i till exempel och delvis förklarar att de har lägre sjukfrånvaro än , allt annat lika. Det finns studier gjorda i av och på och även av i som visar att ekonomiska incitament spelar en roll, vilket kanske inte är någon överraskning - i det här sammanhanget för individer. Det finns således bevis för att detta är viktigt. Internationellt är det nog på det sättet att sänks ersättningsnivån får man säkert färre sjukskrivna. Det är inte, som vi tidigare hört, alla som har råd att vara sjukskrivna. Då tänker man kanske till två gånger i sammanhanget. För att behålla en bra socialförsäkring i den bemärkelse som har talat om vill man kanske ha en bra ersättning också. Då får man fundera på om det kan åstadkommas på ett annat sätt. Kanske kan man lära något av och . För att fatta mig mycket kort kan jag säga följande. Vi har i en grupp studerat och . Vi har varit på besök och pratat med många. Vi har också tittat på data etcetera. Det gäller också . känner vi ju själva till. Jag tror att vi kommer fram till en ganska enkel slutsats, nämligen att försäkringen just som försäkring fungerar mycket bättre i och . Det är för oss förklaringen. Det innebär i så fall att det finns en bra skadereglering i sjukförsäkringen. Vad innebär då det i praktiken? Ja, det innebär att i båda dessa länder på olika sätt och med lite olika uppbyggnad kring vem som finansierar etcetera - men det tror jag inte spelar någon roll - är det försäkringsdelen som är viktig. Redan i början av ett fall, alltså utan karensdagar och dylikt, har man kontakt - i med företagshälsovården som man anmäler sig sjuk till och som har en direkt koppling till arbetsplatsen. Likaså finns det i en koppling mellan läkare, arbetsplats och försäkring. Det har den effekten att redan i början av ett fall sorteras de bort som är förkylda. De får gärna vara hemma och vara förkylda. Men det finns också, som vi vet, många problem. Mesta procenten av sjukfrånvaron handlar om ryggont och mentala problem, alltså depressioner eller problem som man enligt statistiken i alla fall till stor del anser har åstadkommits av arbetsplatsen. Om det spåret följs ett tag till förstår man att vederbörande kanske har kommit i konflikt med chefen eller med en arbetskamrat. Kanske trivs man inte med sin arbetsuppgift på arbetet. Kanske borde man byta arbetsuppgift etcetera. Mycket av sådant här som tydligen bidrar till den höga sjukfrånvaron i kan man mycket lättare bli av med om man har ett samtal eller kanske andra eller tredje dagen med en läkare som har en koppling till arbetsplatsen och som kan sätta i gång ett samtal med arbetsgivaren eller med representanter för arbetsgivaren för att försöka lösa problemet meddetsamma.