bet · GT01UU2 · 2005-11-24 00:00:00 — När det gäller röstningsregler i IMF och vill motionärerna enligt yrkande 3 att dessa skall ändras så att man inte tar hänsyn bara till landets ekonomiska styrka utan också till andra principer, såsom befolkningsstorlek. Röstningsreglerna bör enligt yrkande 4 ändras så att utvecklingsländerna får såväl ökad röststyrka som fler representanter i IMF:s och exekutivstyrelser. Protokollen från IMF och bör ändras så att allmänhet, parlament, medier och organisationer kan ta del av diskussioner, förslag och omröstningar (yrkande 5). Motionärerna begär att i IMF och verkar för att ordförandevalet föregås av en öppen nomineringsprocess där kompetensen är avgörande (yrkande 6) och att institutionerna inte påtvingar enskilda länder en viss form av ekonomisk politik utan att dessa själva får välja vägen till minskad fattigdom (yrkande 7). I samma motion - U249 (v) -föreslås i yrkande 8 att skall driva krav på att resultatet av de biståndsmottagande ländernas strategier för fattigdomsbekämpning, PRS (Poverty Reduction Strategy) i första hand skall mätas mot PSIA (Poverty Social Impact Analysis) och inte, som ofta gör, mot dokumentet CPIA (Country Policy and Institutional Assessment). IMF:s och program bör enligt yrkande 9 samordnas bättre i tiden så att de inte motverkar varandra. I motionens yrkande 10anförs att bör driva krav på att avskriva skulderna till samtliga HIPC-länder utan att kräva motprestation i form av detaljerade makroekonomiska krav som inte bygger på nationella fattigdomsstrategier. En skriftlig svensk position bör enligt yrkande 11 utformas i fråga om konditionaliteten i IMF och med ett ställningstagande mot krav som inte bygger på nationella fattigdomsstrategier och full parlamentarisk insyn. I sin årliga skrivelse till om IMF och bör regeringen redovisa hur den förhållit sig till olika förslag om finansiering av avskrivning av multilaterala skulder till fattiga och skuldtyngda länder (yrkande 12). bör, enligt yrkande 13, ta initiativ till att och undersöker hur man kan finna former för mer rättvis återbetalning av s.k. illegitima skulder. I partimotion U311 (v) yrkande 22 begärs att skall verka för att FN får ett starkare inflytande över och . Enligt kommittémotion U310 (v) yrkande 3 bör inom EU och i andra internationella sammanhang verka för att skuldavskrivningarna för fattigaste land, , inte förbinds med villkor om privatisering av landets naturtillgångar. I partimotion U332 (mp, -) yrkande 1 föreslås att i alla relevanta internationella sammanhang skall verka för att rika länder och internationella finansieringsinstitutioner kommer överens om att helt skriva av samtliga bilaterala, multilaterala och kommersiella skulder för de länder som inte förefaller klara FN:s millenniemål. Enligt yrkande 2 skall hållning i fråga om skuldavskrivningar vara att och andelsägare skall genomföra G8-ländernas förslag om en hundraprocentig skuldavskrivning för alla länder inom HIPC-initiativet, utan vidare dröjsmål eller nya krav. Så kallade illegitima skulder bör enligt yrkande 3 avskrivas. Enligt yrkande 4 skall verka för att fattiga länder befrias från de ekonomiska och politiska krav som är förbundna med HIPC:s skuldsanering. I yrkande 5 föreslås utarbetande av ett nytt, internationellt, oberoende, rättvist och öppet skuldsaneringsförfarande som kan ge en långsiktig lösning av skuldkrisen så att millenniemålen nås 2015. I motion U307 (s) begärs att skall verka dels för att och protokoll offentliggörs, dels för att röstetal och styrelseposter i de båda organen omfördelas så att syds ställnings stärks. I motion U341 (mp) yrkande 1 krävs att verkar för att av energiutlåning skall gå till hushållning och projekt baserade på förnybara energikällor och därefter successivt öka till . I yrkande 2 efterfrågas en årlig rapportering till om vilka andelar av energiutlåning som gått till hushållning och projekt baserade på förnybar energi. Regeringen bör informera om i vilka fall man haft en annan uppfattning än majoriteten i när det gäller beviljande av medel till fossilenergiprojekt (yrkande 3). I motion K453 (mp) yrkande 2 begärs en årlig rapport om röstningen i principiellt viktiga frågor i den valkrets inom där ingår. Enligt yrkande 5bör regeringen utreda om principen om rösträtt i relation till ekonomisk styrka är förenlig med och . har beslutat (betänkande 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112) att regeringen, med regelbundna intervall, i en särskild skrivelse till skall redovisa hur arbetet inom (), och de regionala utvecklingsbankerna har bedrivits samt regeringens prioriteringar i arbetet med dessa institutioner. Utskottet har i betänkande 2004/05:UU8 behandlat den första regeringsskrivelsen med denna inriktning (skr. 2004/05:54). Därvid tog utskottet ställning till flera motionsförslag om verksamheten i och andra internationella finansieringsinstitutioner med samma eller likartad inriktning som motionsförslag som behandlas i detta betänkande. Det gäller bl.a. motionsförslag om villkor för lån eller avskrivning av skulder, insyn, inflytande och röstningsregler samt tillsättning av chefspositioner. Inför vårmötena i IMF och har regeringen i en promemoria som delgivits finans- och utrikesutskott redovisat särskilda prioriteringar inför dessa möten och de båda utskotten har även erhållit en föredragning av finansminister och biståndsminister . Även inför årsmötena i och erhöll finans- och utrikesutskotten en föredragning av de båda statsråden. värdesätter den öppenhet och vilja till meningsutbyte som kommer till uttryck genom regeringens redovisning av verksamhet och prioriteringar i IMF, och de regionala utvecklingsfonderna i form av skrivelser till , liksom de föredragningar i berörda utskott som äger rum inför viktiga möten i IMF och . Med hänvisning till beslut (bet. 2004/05:UU8, rskr. 2004/05:220) samt vad som anförts ovan avstyrker utskottet motionerna K453 (mp) yrkandena 2 och 5, U249 (v) yrkandena 1-7 och 11-13 och U307 (s).MotionU341 (mp) yrkandena 1-3avstyrks med hänvisning till utskottets förra budgetbetänkande 2004/05:UU2 där likalydande motionsförslag behandlades.Utskottets förslag tillstyrktes av (rskr. 2004/05:92). Regeringen framhåller, i linje med den svenska politiken för global utveckling, i och vikten av att institutionernas insatser och utlåning utgår från ländernas nationellt ägda fattigdomsstrategier (PRS, Poverty Reduction Strategies). Strategierna på landnivå bör tas fram med ett brett deltagande av det civila samhället och parlamenten. Det är av vikt att samarbetsländerna känner ett starkt ägarskap i fråga om PRS-processen och att resultatuppföljning av strategierna i högre utsträckning genomförs av landet självt. Metoden PSIA(Poverty Social Impact Analysis) - vilken behandlas i en motion - används för att mäta effekterna, särskilt för fattiga länder, av olika åtgärder. Det är ett relativt nytt och potentiellt viktigt instrument som är under utveckling. deltar i metodutvecklingsarbetet och framhåller i sammanhanget att det är viktigt att samarbetslandet känner ett starkt ägarskap i utformadet av PSIA och att det sker en god förankring i det civila samhället. PSIA tillämpas endast i ett urval länder och används vid studier av fattigdomsaspekter och sociala aspekter inom specifika sektorer där reformer eller större investeringar planeras. Analyser med PSIA är kostsamma och tidskrävande att genomföra även i de fall de endast avser enskilda sektorer. Att göra det för ländernas hela fattigdomsstrategier är kanske inte realistiskt. Nationella fattigdomsstrategier omfattar dessutom insatser inom en mängd olika områden som inte alltid täcks in av PSIA-analyser. För att kunna följa upp insatser inom alla de områden som en nationell fattigdomsstrategi innefattar är det därför lämpligt att utgå från strategin. driver både på landnivå och i institutionernas styrelser, bl.a. inom ramen för den s.k. Parisagendan, arbetet med att förstärka fattigdomsstrategierna för att bedöma effekterna på de fattiga och framför allt se till att de fattigaste grupperna kommer till tals i processerna. Utskottet anser, i likhet med vad som framförs i en motion, att det är av vikt att IMF:s och policyarbete står i överensstämmelse med varandra och att institutionerna samverkar på ett nära och effektivt sätt. Detta är också regeringens uppfattning. Utgångspunkten för institutionernas verksamhet skall vara samarbetsländernas nationella fattigdomsstrategier samt att antalet krav bör begränsas och att dessa bör koordineras mellan institutionerna. Villkoren inom institutionernas verksamhet har vid olika tillfällen setts över i dessa syften. Vad gäller motionsförslaget om att skall verka för ett starkare inflytande från FN på och konstaterar utskottet följande. De båda sistnämnda institutionernas arbete utgår från egna stadgar och mandat som framförhandlades vid Bretton och som reviderats en del . Att institutionerna formellt skulle rapportera till FN kräver stadgeändringar. Vidare är såväl FN som IMF och ansvariga gentemot medlemsländerna, och det övergripande inflytandet över och ansvaret för verksamheten i dessa såväl som andra multilaterala organisationer bör framför allt utgå från och utkrävas av medlemskretsen. Det finns emellertid en väl fungerande dialog mellan Bretton Woodsinstitutionerna och Ecosoc, FN:s ekonomiska och sociala råd, vilken äger rum vid återkommande möten. Även den informella operationella dialogen i fält och på högkvartersnivå har förbättrats . och respekterar sanktionsbeslut från . Regeringen förespråkar en förbättrad harmonisering av de multilaterala institutionernas arbete, även på landnivå, liksom att arbetsfördelningen mellan dem tydliggörs. När varje institution agerar utifrån sin komparativa fördel ökas effektiviteten som transaktionskostnaderna i utvecklingssamarbetet minskar. Millennieutvecklingsmålen är exempel på övergripande gemensamma mål för institutionernas verksamhet. En tydlig arbetsfördelning har utarbetats om hur institutionerna skall verka för att uppnå dessa mål. Flera motioner avser skuldavskrivning. Ett viktigt beslut om skuldavskrivning togs vid och årsmöten . hade G 8-gruppen föreslagit en 100-procentig avskrivning av de fattigaste och mest skuldtyngda låginkomstländernas skulder till de multilaterala institutionerna (, IMF och Afrikanska ). G 8-länderna hade också gjort bindande åtaganden om att stå för den kostnad som avskrivningarna innebär, vilket medför att förmåga att ge framtida stöd till länder inte urholkas. Utskottet välkomnar IMF:s och beslut om fullständig skuldavskrivning för vissa fattiga och högt skuldsatta länder fr.o.m. . Det krav som ställs på länderna är att de har gått igenom det program för skuldavskrivning som driver, HIPC, och som syftar till att möjliggöra för de fattigaste länderna att återfå en hållbar skuldsituation. Genom skuldavskrivningen frigörs medel för fattigdomsbekämpning. Förutsättningarna att nå millenniemålen förbättras i och med att avbetalningarna på utlandslånen blir mindre. Följden blir att ökade möjligheter till investeringar i sjukvård, utbildning, infrastruktur, uppbyggnad av rättssystem, förstärkning av kvinnors rättigheter m.m. måste man konstatera att skuldavskrivningen självfallet inte löser alla problem - på många håll kvarstår grundläggande strukturproblem, svårigheter på grund av ett outvecklat näringsliv, handelsregler som missgynnar , korruption, risk för ny upplåning m.m. För att få till stånd en långsiktigt gynnsam utveckling är det angeläget att inhemska och utländska investeringar kommer till stånd och att de fattiga människorna får arbete och en ekonomisk grundtrygghet. Biståndsinsatserna kan bidra till att skapa en grund för detta genom att medverka till exempelvis el- och vattenförsörjning, förbättrade sanitära förhållanden och effektivare jordbruk. Skuldavskrivningen kan emellertid endast bli ett effektivt medel i kampen mot fattigdom om den ingår som en del i en utvecklingsstrategi. Detta framhöll utskottet i betänkande 2004/05:UU8. Utskottet betonade där att för att skuldtyngda länder skall undvika att åter hamna i ohållbara skuldsituationer krävs en tydlig, rättvis, hållbar och utvecklingsfrämjande inhemsk politik. Skuldavskrivningar bör kombineras med demokratiska och ekonomiska reformer och andra insatser i kampen mot korruption. Utskottet underströk också att en effektiv utvecklingspolitik endast kan komma till stånd om ansvaret för dess genomförande delas mellan mottagarlandet och givarländerna. Det måste finnas en vilja och beredskap till förändringar och översyn av politiken i såväl mottagarlandet som givarlandet. Den skuldavskrivning som beslutats av och omfattar endast ett begränsat antal fattiga och skuldtyngda stater samt endast de skulder som dessa stater har till de ovan nämnda multilaterala finansiella institutionerna, vilket utskottet erinrade om i betänkande 2005/06:UU5. Den skuldbörda som utgörs av privata långivares krediter till de aktuella staterna består. Utskottet betonade i betänkande UU5 att arbetet med skuldavskrivning måste fortgå, liksom ansträngningarna att fastställa betydelsen av "hållbar skuld". Vidare bör frågan om vilka krav som kan ställas på låntagarländerna analyseras ytterligare. Vad gäller HIPC-länderna som ingår i G 8:s skuldavskrivningsinitiativ ställs inga ytterligare villkor i samband med långivningen utöver krav på en stabil makroekonomi och god finansiell styrning som utgår från en befintlig fattigdomsstrategi, vilken även den är ett krav för skuldavskrivningen. Det bör framhållas att detta redan är en del av HIPC-initiativet och inte frågan om nya villkor. driver, som nämnts, generellt att och villkor skall utgå från nationella fattigdomsstrategier. Detta gäller även de makroekonomiska målen. Enligt vad utskottet erfarit från sker detta också i allt större utsträckning. Skuldavskrivningar för och andra länder som nått den s.k. slutpunkten under HIPC-initiativet medför inte några ytterligare villkor utöver vad som redan ingått under HIPC-initiativet, dvs. en stabil makroekonomi och god finansiell styrning som utgår från en befintlig fattigdomsstrategi. Detta ligger i linje med svenska prioriteringar. I anslutning till att nådde slutpunkten i HIPC-initiativet följde och upp frågor såsom makroekonomisk stabilitet, fiskala reformer (skatte-/budgetreformer) och strategier för fattigdomsbekämpning. Privatiseringar av naturtillgångar har inte ingått som villkor i detta sammanhang. Vad gäller naturtillgångar har IMF fört diskussioner med inom ramen för landets nuvarande samarbetsavtal med IMF. I sammanhanget har den nya lagstiftningen kring kolväten (naturgas) diskuterats. skatteintäkter från naturgasvinster har tidigare ansetts otillfredsställande låga men uttrycker IMF oro för skattenivåerna, även om de på kort sikt innebär positiva effekter avseende budgetintäkter. Även osäkerheten kring det juridiska ramverket för hanteringen av nya kontrakt för energibolag i landet ses som ett problem. Diskussionen behandlar inte privatisering av naturtillgångar utan hur kan dra nytta av privata bolags verksamhet inom sektorn, och därmed skapa förutsättningar för en långsiktigt hållbar ekonomisk utveckling. I sammanhanget har bl.a. understrukit vikten av att denna typ av policy överensstämmer med egna prioriteringar och önskemål. Med vad som anförts avstyrker utskottet motionerna Sk496 (m) yrkande 17, U249 (v)yrkandena 8-10, U289 (m) yrkande 31,U310 (v) yrkande 3, U311 (v) yrkande 22,U313 (m) yrkande 23, U332 (mp, -) yrkandena 1-5, U336 (fp) yrkande 22 och U349 (kd) yrkandena 7 och 20. har varit starkt pådrivande för att fler länder skall leva upp till FN:s rekommendation om att avsätta av BNI till internationellt utvecklingssamarbete. Därutöver har lämnat stöd till inrättandet av en internationell finansieringsmekanism som genom upplåning på kapitalmarknaderna, med garantier om framtida biståndsökningar som säkerhet, skall bidra till snabbt ökande biståndsflöden. Mekanismen är avsedd för länder som ännu inte uppnått 0,7-procentmålet. I partimotion U276 (mp) yrkande 8 anförs att bör verka för att alternativa möjligheter att finansiera ett genomförande av millenniemålen utreds. I partimotion U332 (mp, -) yrkande 6 föreslås en utredning om vilka alternativa finansieringslösningar som är mest realistiska och effektiva för att millenniemålen skall kunna nås. Det är enligt yrkande 7 angeläget att verka för att alternativa finansieringslösningar blir reella tillskott och går utöver de finansiella åtaganden som redan gjorts. I motion U221 (mp) framhålls att det är angeläget att hitta nya finansieringslösningar för utveckling av läkemedel mot försummade sjukdomar. Även om stora insatser har gjorts för att nå FN:s millennieutvecklingsmål om att halvera världsfattigdomen till 2015 kan det konstateras att dessa, med nuvarande biståndsvolymer respektive tillväxttakt i de fattigaste länderna, inte kommer att nås. Med anledning av detta har flera förslag om innovativa finansieringsmekanismer lanserats . I slutsatserna från slås fast att sådana källor har ett värde, förutsatt att de inte för med sig onödiga bördor för utvecklingsländerna. Toppmötesdeltagarna noterade med intresse de internationella ansträngningar, bidrag och diskussioner, som exempelvis initiativet Action Against Hunger and Poverty, som syftar till att identifiera innovativa och tilläggskällor för finansiering för utveckling. Sådana källor kan bygga på offentlig, privat, inhemsk eller extern finansiering för att öka eller utgöra tillskott till traditionella finansieringskällor. har tillsammans med lanserat förslaget om en ny internationell finansieringsmekanism för bistånd (Facility, IFF), liksom ett delförslag inom området vaccination, IFFIm, (se nedan). IFF syftar till att tidigarelägga framtida biståndsinsatser och fördubbla biståndsvolymerna från dagens ca 50 miljarder USD till 2015. Ökningen skall ske genom att man skapar en internationell "facilitet" till vilken givare utlovar framtida bidrag. Faciliteten skall, med garantier om framtida bidrag i ryggen, låna upp pengar på internationella finansmarknader genom obligationsförsäljningar. Dessa resurser kommer sedan att göras tillgängliga för att hjälpa de fattigaste länderna av nå millennieutvecklingsmålen. IFF skall kanalisera resurserna genom befintliga bi- och multilaterala givarorganisationer och avsikten är att faciliteten skall betala ut pengar i ungefär . Initiativet om att skapa en IFF vänder sig främst till de länder som ännu inte når upp till FN:s biståndsmål. Tanken är att de med hjälp av faciliteten skall kunna tidigarelägga sina utlovade ökningar. Av budgetpropositionens finansplan framgår attSverige stöder inrättandet av en internationell finansieringsmekanism som genom upplåning på kapitalmarknaderna, med garantier om framtida biståndsökningar som säkerhet, skall bidra till snabbt ökande biståndsflöden. Utskottet anser för sin del att det är viktigt att snabbt få till kraftigt ökade långsiktiga och stabila biståndsflöden till de fattigaste länderna och har i betänkande 2005/06:UU5 förklarat att innovativa finansieringskällor kan förtjäna en närmare granskning. Detta är önskvärt, inte minst mot bakgrund av att FN och bedömer att det krävs närmare en fördubbling av de globala biståndsflödena för att millenniemålen skall nås. Insatser måste också göras för att effektivisera biståndet. Utskottets syn på utveckling av nya finansieringslösningar innefattar också läkemedelsutveckling, vilket tas upp i en motion. har tillsammans med och UNDP upprättat en s.k. task force som arbetar med frågan om globala nyttigheter. Där övervägs bl.a. olika finansieringsmöjligheter inklusive frågor om hur man skall skapa bättre förutsättningar för fattiga länder att få tillgång till frukten av de gemensamma nyttigheter som kan komma från FoU. En särskild utredare har till regeringen överlämnat sitt förslag till en strategisk handlingsplan (2006-2008) för bidrag till den globala bekämpningen av smittsamma sjukdomar (dir. 2005:30). Förslaget bereds nu i . IFFIm (International Facility for Immunisation), som nämnts ovan och som avser finansiering av vaccinationer, är ett pilotprojekt för en ny finansieringsmekanism för bistånd. Avsikten är att genom IFFIm stödja storskaliga vaccinationsprogram i utvecklingsländerna. Initiativet kommer att kunna bidra till en betydande resursökning . Ökningen skall komma till stånd genom att en internationell s.k. facilitet skapas, till vilken givarländerna utlovat årliga bidrag . Faciliteten kommer, med garantier om dessa framtida bidrag från givarländerna, att låna upp pengar på internationella finansmarknader genom försäljning av obligationer. De medel som försäljningen inbringar kommer att användas för att stödja de fattiga ländernas vaccinationsprogram med stöd av den globala vaccinationsalliansen () och VF () som förts samman under gemensam ledning och sekretariat. har ställt ett s.k. katalytiskt finansiellt bidrag i utsikt för att stimulera och möjliggöra skapandet av IFFIm. har fattat beslut om att de första program som skall finansieras genom IFFIm är lagerhållning av poliovaccin efter att polion utrotats, vaccinering mot mässling och stelkrampsvaccinering av mödrar och barn. Som framgått tidigare i betänkandet anges i budgetpropositionen att internationella utvecklingsinsatser mot smittsamma sjukdomar inklusive hiv/aids kommer att öka med 2006. Frågan om nya finansieringskällor är också aktuell inom EU. Vid Europeiska rådets möte uppmanades rådet att fortsätta sin granskning av de mest lovande alternativen för innovativa källor för finansiering av utveckling. Interparlamentariska unionen (IPU) antog vid sitt möte i , , en resolution om parlamentens roll i skapandet av innovativa finansierings- och handelsmekanismer för att möta skuldproblemet och för att nå millennieutvecklingsmålen. I resolutionen uttrycker IPU sitt stöd för fortsatt utveckling av kreativa internationella finansieringsmekanismer för att få fram ytterligare medel för utvecklingsinsatser. Med vad som anförts avstyrker utskottet motionerna U221 (mp), U276 (mp) yrkande 8 och U332 (mp, -) yrkandena 6och 7. I finansplanen slår regeringen fast att ökad internationell handel på rättvisa villkor är avgörande för att lyfta människor ur fattigdom. Regeringen driver på för att EU:s handels- och jordbrukspolitik skall bli mer utvecklingsfrämjande och för att ministermöte i skall resultera i konkreta steg mot ett mer öppet och rättvist handelspolitiskt regelverk. Att stödja utvecklingsländernas deltagande i det multilaterala handelssystemet är en prioriterad fråga för , anför regeringen i budgetpropositionen. Insikten om den nära kopplingen mellan handel och utveckling har ökat . Många utvecklingsländer har inte, trots ökat formellt tillträde till de industrialiserade ländernas marknader, förmått dra fördel av den ökande världshandeln genom produktion och försäljning av varor och tjänster. Därför är det viktigt med insatser för att stärka utvecklingsländernas förutsättningar att attrahera investeringar, åstadkomma god samhällsstyrning och bekämpa korruption samt producera och dra fördel av internationell handel. Multilaterala och regionala handelsavtal skapar förbättrade möjligheter men ställer också högre krav på utvecklingsländerna att genomföra avtalen och följa reglerna. Detta ökar behovet av tekniskt bistånd och kapacitetsuppbyggnad för att stärka utvecklingsländernas förhandlingskapacitet och möjligheterna till ökat marknadstillträde. prioriterar program som ger stöd till de fattigaste länderna utifrån industriländernas åtagande om handelsrelaterat stöd inom ramen för de pågående förhandlingarna i (). lämnar multilateralt stöd till åtgärder för att utvecklingsländerna skall kunna dra fördel av regional och global ekonomisk integration och för att de skall ha kapacitet att bevaka sina intressen och delta i multilaterala handelsförhandlingar.