bet · GS01KU32 · 2005-03-22 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlas tio motionsyrkanden från den allmännamotionstiden som gäller begravningsverksamheten m.m., lagen omtrossamfund, religionsombudsman och åtgärder mot islamofobi.Utskottet anser att bör avslå samtliga motioner. Till betänkandethar fogats tre reservationer.I ett särskilt betänkande (bet. 2004/05:KU19 Trossamfund m.m. - förenkladordning) behandlas ett antal motionsyrkanden som rör förslag som utskottethar tagit ställning till och avstyrkt i tidigare motionsbetänkandenunder mandatperioden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Begravningsverksamheten m.m.Riksdagen avslår motionerna 2004/05:K292 yrkandena 1-3, 2004/05:K325och 2004/05:K436.Reservation 1 (v)2. Lagen om trossamfundRiksdagen avslår motion 2004/05:K312 yrkande 1.Reservation 2 (v, mp)3. ReligionsombudsmanRiksdagen avslår motion 2004/05:K316.4. Åtgärder mot islamofobiRiksdagen avslår motion 2004/05:K460 yrkandena 1, 2 och 4.Reservation 3 (mp)den 22 mars 2005På vägnarGöran LennmarkerFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (),(), (), (),(), (), (), HenrikS Järrel (m), (), (), (), (), (), (), (), () och ().Redogörelse för ärendetI detta betänkande behandlas tio motionsyrkanden från den allmännamotionstiden som gäller begravningsverksamheten m.m., lagen omtrossamfund, religionsombudsman och åtgärder mot islamofobi.I ett särskilt betänkande (bet. 2004/05:KU19 Trossamfund m.m. - förenkladordning) behandlas ett antal motionsyrkanden som rör förslag beträffandebegravningsverksamheten, förhållandet mellan staten och trossamfundensamt statlig hjälp med uppbörden av avgifter till registrerade trossamfundsom utskottet har tagit ställning till och avstyrkt i tidigaremotionsbetänkanden under mandatperioden.Utskottets övervägandenBegravningsverksamheten m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet föreslår med hänvisning till tidigare ställningstagande attriksdagen avslår en motion rörande hantering av aska efter en avliden.Vidare avstyrker utskottet bifall till motioner om att det skall utsesborgerlig begravningsförrättare i varje kommun samt om att avskaffabegreppet "borgerlig" i samband med vigsel och begravning.Jämför reservation 1 (v).BakgrundBegravningslagen (1990:1144) reglerar bara kremering och gravsättning.Begravningsakten - den ceremoni under vilken de efterlevande och andraskiljs från den döde - är inte rättsligen reglerad genom lagen. Denavlidnes önskan skall dock vara vägledande i fråga om kremering ochgravsättning (5 kap. 1 §).Enligt 5 kap. 5 § begravningslagen får stoft eller aska gravsättas barapå allmän eller enskild begravningsplats. Regeringen får dock meddelaföreskrifter om att med askan får förfaras på något annat sätt. Besluti sådana ärenden meddelas av . Askan efter en avliden får,enligt 30 § begravningsförordningen (1990:1147), strös ut på någonannan plats än begravningsplats, om i det län där det ärmeningen att askan skall strös ut ger tillstånd till det. Tillstånd fårmeddelas bara om den plats där askan skall strös ut är lämplig förändamålet och om det är uppenbart att man kommer att hantera askan påett pietetsfullt sätt. Enligt 31 § samma förordning får askan efter enavliden delas, om i det län där kremeringen har skett gertillstånd till det. Tillstånd får meddelas bara om1. det finns synnerliga skäl för det,2. en del av askan skall gravsättas utomlands och3. det är uppenbart att man kommer att hantera askan på ett pietetsfulltsätt.Enligt 22 § förvaltningslagen får ett beslut överklagas av den sombeslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas.Länsstyrelsens beslut i frågor om utströende eller delning av aska fårenligt 11 kap. 7 § begravningslagen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Om enenskild överklagar beslut skall enligt 7 a §förvaltningsprocesslagen (1971:291) vara den enskildes motpartsedan handlingarna i ärendet överlämnats till domstolen.Behörig att förrätta vigsel är enligt 4 kap. 3 § prästi , sådan präst eller annan befattningshavare i ett annattrossamfund som har förordnande enligt bestämmelserna i lagen (1993:305)om rätt att förrätta vigsel inom annat trossamfund än ,lagfaren domare i tingsrätt, eller den som förordnat tillvigselförrättare. I 4 kap. ges även vissa föreskrifterom själva vigselförfarandet. Vigselakten skall äga rum i närvaro avsläktingar eller andra vittnen (1 §). Vid vigseln skall kvinnan ochmannen vara närvarande. De skall var för sig på fråga avvigselförrättaren ge till känna att de samtycker till äktenskapet.Vigselförrättaren skall därefter förklara att de är makar (2 §). Vid vigselgäller enligt 6 § i övrigt1. föreskrifterna i kyrkohandboken eller andra föreskrifter för , om vigseln förrättas av en präst i den kyrkan,2. den ordning som gäller inom annat trossamfund, om vigseln förrättasav en präst eller någon annan i ett sådant samfund,3. föreskrifter som meddelas av regeringen för andra fall.Regeringen har meddelat föreskrifter i ämnet i förordningen (1987:1019)med närmare föreskrifter om vigsel som förrättas av domare eller särskiltförordnad vigselförrättare. Begreppet borgerlig vigsel förekommer intei förordningens text.Regeringen beslutade (dir. 2005:6) att tillkalla ensärskild utredare, biträdd av två referensgrupper, med uppgift att bl.a. ta ställning till formerna för ingående av äktenskap. Utredaren skallöverväga om behörigheten för trossamfund att företräda det allmänna vidingående av äktenskap bör finnas kvar eller om äktenskap endast bör fåingås civilt. Om utredaren anser att äktenskap även i fortsättningenbör kunna ingås hos trossamfund, skall det övervägas om några förändringarbör göras när det gäller denna behörighet. Utredaren skall, oavsettsina ställningstaganden när det gäller trossamfunden, utreda formernaför ingående av äktenskap civilt. En fråga för ingående av äktenskap icivil ordning är, enligt direktiven, om det finns anledning att knytauppkomsten av ett äktenskap till något annat än en vigsel, t.ex. enregistrering. En annan fråga är vem som bör vara behörig att företrädadet allmänna. Vidare anförs att en möjlighet som skall prövas särskiltär att uppgiften att företräda det allmänna ges till , somredan i dag ansvarar för hindersprövningen före ingående av äktenskapoch som finns representerat i hela landet. Om utredaren anser attlänsstyrelsen liksom bör förordna personer som företräder detallmänna vid ingående av äktenskap, skall det utredas vad som bör gällabeträffande dessa förordnanden, t.ex. när det gäller förutsättningarnaför ett förordnande, överklagande av beslut och ersättningtill vigselförrättare.Utredaren skall föreslå de författningsändringar som bedöms vara behövligaoch redovisa uppdraget senast den 30 mars 2007.MotionernaI motion 2004/05:K292 av () föreslås att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att enavlidens önskan i samband med en kremering och efterföljande askspridningoch anhörigas rätt att tillgodose en sådan önskan skall stärkas (yrkande1), att endast anhöriga skall kunna överklaga beslut omhur askan efter en avliden skall hanteras efter kremering (yrkande 2)samt att 31 § begravningsförordningen förtydligas, så att anhörigasönskan om att hantera askan vid gravsättning och spridning för vindenfår enhetlig tillämpning över landet (yrkande 3). Motionären anför bl.a. att bestämmelserna om utströende och delning av aska tolkas olikaberoende på vilken länsstyrelse det gäller och hur kyrkan via krematoriethanterar sin rätt att överklaga beslutet.I motion 2004/05:K325 av m.fl. (s) föreslåsatt tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en lagändring för att utse borgerligabegravningsförrättare.Motionärerna menar att lagstiftningen bör ändras så att krav ställs påatt det i varje kommun utses minst en borgerlig begravningsförrättare.I motion 2004/05:K436 av och (båda s)föreslås att tillkännager för regeringen som sin mening vadi motionen anförs om att ersätta ordet borgerlig med civil i sambandmed vigsel och begravning. I motionen anförs att ordet borgerlig underde i det allmänna språkbruket har blivit alltmer intimtförknippat med en politisk inriktning. Därför bör enligt motionen ordetborgerlig ersättas med civil i samband med vigsel och begravning.Tidigare behandlingVid /02 avstyrkte utskottet (bet. 2001/02:KU9) en motionom möjlighet att sprida askan efter en avliden betydligt friare än vadsom är möjligt enligt gällande regler. Utskottet uttalade att det ärviktigt att begravningar kan ske under former som uppfattas som värdiga.I anslutning härtill anförde utskottet vidare bl.a. att svensklagstiftning möjliggör att begravningar och dithörande ceremonier kangenomföras på sätt som uppfyller olika religioners och personers önskemåli dessa hänseenden.Utskottets ställningstagandeNär det gäller frågor om hantering av aska efter en avliden vidhållerutskottet sitt tidigare ställningstagande och avstyrker därmed bifalltill motion 2004/05:K292 (v) yrkandena 1-3.I motion 2004/05:K325 (s) begärs att det skall utses borgerligbegravningsförrättare i varje kommun. Vidare föreslås i motion 2004/05:K436(s) att begreppet borgerlig avskaffas i samband med vigsel och begravning.Beträffande vigselritualen konstaterar utskottet att begreppet borgerliginte förekommer i lag eller annan författning på området. Begravningsaktenär över huvud taget inte reglerad i lag eller annan författning. Utskottet,som noterar att frågan om formerna för ingående av äktenskap förnärvarande utreds, anser därför att något initiativ från sidainte framstår som erforderligt med anledning av dessa motioner. Motbakgrund av vad som har anförts avstyrker utskottet således bifalltill motionerna.Lagen om trossamfundUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker ett motionsyrkande om en översyn av lagen omtrossamfund.Jämför reservation 2 (v, mp).BakgrundLagen (1998:1593) om trossamfund, som trädde i kraft ,har tillkommit som ett led i reformen med ändrade relationer mellanstaten och . Lagen reglerar trossamfundens rättsligaförhållanden. Genom lagen införs en ny associationsform, registrerattrossamfund. Förutom föreskrifter som reglerar denna nya associationsforminnehåller lagen vissa allmänna bestämmelser som gäller alla trossamfund.Med trossamfund avses i lagen en gemenskap för religiös verksamhet, ivilken det ingår att anordna gudstjänst (2 §). Begreppet gudstjänstinnefattar också sammankomster för gemensam bön och meditation.Kammarkollegiet är den myndighet som prövar frågor om registrering avtrossamfund. Ett beslut t.ex. om att vägra registrering kan överklagastill allmän förvaltningsdomstol (se 17 §). För att kunna registrerasskall ett trossamfund ha antagit stadgar eller något motsvarandegrunddokument, varav trossamfundets ändamål framgår liksom hur det fattasbeslut i trossamfundets angelägenheter. Vidare skall trossamfundet haen styrelse eller något motsvarande organ. Trossamfundets namn måste haen viss särskiljningsförmåga, framför allt i förhållande till andratrossamfund (se 7 §). Den s.k. hinderskatalogen i 10 § firmalagen(1974:156) innebär bl.a. att ett trossamfund inte skall registreras omnamnet strider mot goda seder eller allmän ordning eller annars ärvilseledande. Att ett trossamfund består av olika delar som var för sighar rättskapacitet hindrar inte att trossamfundet registreras. Ävensjälvständiga organisatoriska delar av ett trossamfund får under vissaförutsättningar registreras (se 13 §).I proposition 1997/98:116, som legat till grund för lagen, anförderegeringen som sin mening bl.a. att skäl saknades att befara att någraanmärkningsvärda eller oönskade effekter skulle uppstå på grund avförslaget om att införa den nya associationsformen registrerat trossamfund.I anslutning därtill uttalades vidare följande (s. 26).Det är dock nödvändigt att starkt betona och klargöra att den verksamhetsom bedrivs av ett registrerat trossamfund inte genom registreringenhar sanktionerats av staten. Registreringen i sig innebär inte någonkvalitetsstämpel på verksamheten. Det skall också erinras om att derättigheter som trossamfund har enligt förslaget inte skall varaknutna till den nya associationsformen (se avsnitt 5.1). Inte hellernågra andra rättigheter är direkt kopplade till registreringen. En effektav registreringen är visserligen att det skall vara möjligt att fåstatlig hjälp med att beräkna, debitera, redovisa och ta in avgifterfrån dem som tillhör trossamfundet (se avsnitt 5.5). Regeringen skallemellertid göra en prövning i varje enskilt fall innan ett registrerattrossamfund beviljas sådan hjälp.MotionenI motion 2004/05:K312 av m.fl. (v) föreslås att riksdagenbegär att regeringen tillsätter en utredning med uppdrag att göra enöversyn av lagen om trossamfund (yrkande 1). Motionärerna menar bl.a.att registrering enligt lagen felaktigt kan uppfattas som ett godkännandeav presumtiva medlemmar på liknande sätt som legitimation inom hälso-och sjukvården. En utvärdering och översyn av lagen skall enligt motionenvisa om den nu gällande ordningen för registrering medför så storafördelar för samhället och trossamfunden att det uppväger den eventuellanackdelen med en vilseledande registrering av rörelser som marknadsförsig under en religiös täckmantel.Utskottets ställningstagandeI enlighet med vad som har anförts vid tillkomsten av lagen om trossamfundvill utskottet understryka att den verksamhet som bedrivs av ettregistrerat trossamfund inte genom registreringen har sanktionerats avstaten. Registreringen innebär således inte i sig någon kvalitetsstämpelpå verksamheten. Utskottet kan inte se att skäl har framkommit attifrågasätta lagens konstruktion på denna punkt. Mot bakgrund av vad somnu har anförts avstyrker utskottet bifall till motion 2004/05:K312 (v)yrkande 1.ReligionsfrihetenUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår med hänvisning till tidigare ställningstagande attriksdagen avslår en motion om inrättandet av en religionsombudsman.Vidare föreslår utskottet att avslår en motion om åtgärdermot islamofobi.Jämför reservation 3 (mp).MotionernaI motion 2004/05:K316 av Skånberg och (båda kd)föreslås att tillkännager för regeringen som sin mening vadsom i motionen anförs om inrättandet av en religionsombudsman. Motionärernaanser att det finns tecken på att religionsfriheten återigen begränsas.Enligt motionen bedöms allmänt vara världens mestsekulariserade land. Religiösa människor och grupper riskerar därför, ihögre grad än någon annan grupp, att mötas av oförståelse och diskriminering.Kunskap om och förståelse för religiösa grupper riskerar att bli enblind fläck såväl hos allmänhet som i offentlig maktutövning.I motion 2004/05:K460 av och (båda mp)föreslås att begär att regeringen skall arbeta för att synliggöraislamofobi och islamofobiska handlingar (yrkande 1). Motionärerna anseratt det bör upprättas system för att samla in information om religiösoch etnisk tillhörighet vid anmälningar om diskriminering. Insatser föratt förbättra det statistiska underlaget och forskningen gällandemuslimers situation i samhället bör också öka. Vidare föreslås att riksdagenbegär att regeringen skall försvara rättssäkerheten i "kriget motterrorism" (yrkande 2). Enligt motionen skall arbeta för attterrorstämpling av organisationer och människor skall kunna överklagastill och att grunderna för terrorstämplingenskall redovisas. Vidare bör enligt motionen förbättringar ske i denparlamentariska kontrollen och insynen i Säkerhetspolisens arbete.Slutligen föreslås att tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om möjligheten för muslimska föreningaratt delta i samhälle och beslutsfattande (yrkande 4). Motionärerna anseratt det bör införas möjligheter att ta en högskoleexamen som imam iSverige. Vidare bör enligt motionen stödet till de muslimska församlingarnaöka så att församlingarna har möjlighet att fylla en roll som brobyggaremellan samhället och församlingsmedlemmarna.Gällande regler m.m.Bestämmelser om religionsfrihetEnligt artikel 18 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheternahar envar rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet.Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och att ensameller i gemenskap med andra offentligt eller enskilt utöva sin religioneller tro genom undervisning, andaktsutövningar, gudstjänst och iakttagandeav religiösa sedvänjor. Religionsfriheten skyddas även genom artikel 18i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter samt genomartikel 9 i Europakonventionen.Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är varje medborgare gentemot detallmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, informationsfrihet, mötesfrihet,demonstrationsfrihet, föreningsfrihet och religionsfrihet. Dessafriheter kan gemensamt betecknas som de positiva opinionsfriheterna.Av dessa friheter är det endast religionsfriheten som inte kan begränsasgenom lag. Enligt 2 kap. 12 § regeringsformen får övriga positivaopinionsfriheter begränsas i lag endast för att tillgodose ett ändamålsom är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldriggå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet och inte hellersträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen.Begränsningar får ej göras enbart på grund av politisk, religiös,kulturell eller annan sådan åskådning.Som negativa opinionsfriheter betecknas det skydd som ges i bestämmelsernai 2 kap. 2 § regeringsformen. Enligt denna paragraf är varje medborgaregentemot det allmänna skyddad mot tvång att ge till känna åskådning ipolitiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. Han ärdärjämte gentemot det allmänna skyddad mot tvång att delta i sammankomstför opinionsbildning eller i demonstration eller annan meningsyttringeller att tillhöra politisk sammanslutning, trossamfund eller annansammanslutning för åskådning som avses i första meningen. Bestämmelsernai 2 kap. 2 § fick sin nuvarande lydelse genom reform dågrundlagsskyddet blev absolut. I den utredning som låg till grund förpropositionen, Medborgerliga fri- och rättigheter (SOU 1975:75), framhöllsatt det inte torde behövas något stadgande som medger inskränkning ireligionsfriheten. I fråga om yttranden, mötesverksamhet ochföreningsverksamhet i religiöst hänseende avses reglerna om yttrande-, mötes-och föreningsfriheten gälla. I vad begreppet religionsutövning gårhärutöver avsågs definitionsmässigt gälla att de regler som eljest finnsför mänskligt handlande eller mänsklig underlåtenhet också gäller förreligiöst handlande etc. Något ingrepp enbart mot det senare får däremotinte ske. Självfallet skulle det inte föreligga hinder mot att medlemmarav vissa trossamfund befrias från värnplikt.Internationella brottmålsdomstolenGenom Romstadgan för , som antogs den17 , har inrättats en permanent internationell domstol förutredning och lagföring av folkmord, brott mot mänskligheten ochkrigsförbrytelser. Enligt stadgan skall domstolen vara behörig att utredaoch lagföra folkmord och brott mot mänskligheten såväl vid väpnadekonflikter som i fredstid. Domstolen skall också vara behörig vidkrigsförbrytelser i både internationella och icke-internationella konflikter.Insyn i Säkerhetspolisens verksamhetEnligt 5 § polisdatalagen (1998:622) får uppgifter om en person intebehandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras elleretniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiskaövertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexuella läggning. Omuppgifter om en person behandlas på annan grund får uppgifternakompletteras med sådana uppgifter av det nämnda slaget, om det äroundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen.Registernämnden skall granska Säkerhetspolisens behandling av uppgifterenligt polisdatalagen, särskilt med avseende på 5 §. Detta följer av 1§ tredje stycket förordningen (1996:730) med instruktion för Registernämnden.Enligt 6 § i förordningen skall nämnden före lämnaen berättelse till regeringen om sin verksamhet under det senastekalenderåret. Ledamöter utses enligt 13 § av regeringen för en bestämdtid. Regeringen utser ordförande och vice ordförande. Förordnandena gesför en bestämd tid.Enligt 10 kap. 6 § andra stycket regeringsformen skall regeringenfortlöpande hålla underrättad om de utrikespolitiskaförhållanden som kan få betydelse för riket och överlägga med nämnden omdessa så ofta det erfordras. I alla utrikesärenden av större vikt skallregeringen före avgörandet överlägga med nämnden, om det kan ske.Utrikesnämnden består av talmannen samt nio andra ledamöter, som riksdagenväljer inom sig; ordförande är kungen. Ledamöter och tjänstemän skall"visa varsamhet" i fråga om vad de erfarit under mötena. Ordförandenkan besluta om ovillkorlig tystnadsplikt. Företrädare för riksdagspartiersom är representerade i samråder sålunda i nämnden medregeringen, som utfärdar riktlinjer för Säkerhetspolisens verksamhet.Rikspolisstyrelsens styrelse har till uppgift att tillse att dessariktlinjer följs och att redovisa detta till regeringen, se 22§ förordningen (1989:773) med instruktion för Rikspolisstyrelsen.Stöd till trossamfundStatens stöd till trossamfunden regleras i två lagar och en förordning- lagen (1998:1953) om trossamfund, lagen (1999:932) om stöd tilltrossamfund samt förordningen (1999:974) om statsbidrag till trossamfund.Stöd kan lämnas som statsbidrag och som statlig hjälp med avgifter tillregistrerade trossamfund. Stödet skall bidra till att skapa förutsättningarför trossamfunden att bedriva en aktiv och långsiktigt inriktad religiösverksamhet i form av gudstjänst, själavård, undervisning och omsorg.Statsbidrag får lämnas endast till ett trossamfund som1. bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingarsom samhället vilar på och2. är stabilt och har egen livskraft.Regeringen bestämmer vilka trossamfund som kan få statsbidrag. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifterom fördelning av statsbidrag. Vid fördelning av statsbidrag skall detbeaktas om trossamfundet får statlig hjälp med uppbörd av avgifter.Bidrag till trossamfund lämnas i form av1. organisationsbidrag,2. projektbidrag.Organisationsbidrag lämnas till trossamfund och församlingar för att deskall kunna bedriva en aktiv och långsiktigt inriktad religiös verksamhet.Organisationsbidrag får lämnas till lokal och central verksamhet. Bidragtill lokal verksamhet får lämnas till församlingar för att de skallkunna hålla gudstjänster, ge själavård samt bedriva undervisning ochomsorg.Verksamhetsbidrag får lämnas till andlig vård inom sjukvården och tillsådan teologisk utbildning som anordnas vid1. teologiska högskola,2. och ,3. Nordiska Teologiska Seminarium,4. i katolska stift,5. Teologiska Högskolan, och6. missionsskola.Projektbidrag får lämnas till församlingar som behöver bidraget för attkunna hålla lokaler för religiös verksamhet (lokalbidrag). Projektbidragfår också lämnas under högst till ett trossamfund eller enförsamling som huvudsakligen betjänar till landet invandrade trosbekännareför att bygga upp en central eller lokal verksamhet. Vidare fårprojektbidrag lämnas för utbildning och fortbildning av funktionärer itrossamfund som saknar egna utbildningsinstitutioner i Sverige.Det statliga stödet fördelas av tilltrossamfund. Av nämndens tillämpningsföreskrifter framgår att projektbidragfår lämnas för utbildning av t.ex. präster, diakoner, imamer och rabbiner.Bidraget förutsätter tjänst i efter utbildningen. Utbildningenskall vara i nivå med utbildningen vid de teologiska högskolorna/seminarierna.Bidrag utgår för att täcka del av kostnaderna för utbildningen.Trossamfundet och/eller ifrågavarande student förutsätts bekosta en del avutbildningen.För närvarande omfattas 21 trossamfund och två samverkansorgan avstatsbidragssystemet och 7 trossamfund har beviljats avgiftshjälp. Blandbidragsberättigade samverkansorgan återfinns Islamiska samarbetsrådet.Detta framgår av uppgifter på för statsbidrag tilltrossamfund hemsida ().Tidigare riksdagsbehandlingVid /02 avstyrkte utskottet (bet.