bet · GS01MJU7 · 2005-02-15 00:00:00 — I motion 2004/05:MJ364 (c) framhålls att principen om attden som åsamkar annan skada skall ersätta skadan måste fastslås (yrkande 1),och att staten skall ersätta de markägare som lidit ekonomisk skada pågrund av en växande rovdjursstam (yrkande 2). Ytterligare insatser föratt förebygga rovdjursangrepp och bidrag när skador uppstått efterlysesi motion 2004/05:MJ369 (fp). Informationen om förebyggande åtgärder börförbättras och åtgärder inledas så snart tecken finns på kommandeexpansion i nya områden. skall ha det övergripandeansvaret när det gäller beslut i skyddsjaktsfrågor, och staten skall gebidrag och ersättning för skador förorsakade av vilt (yrkande 31). Enligtmotion 2004/05:MJ397 (fp) skall staten fullt ut ersätta drabbadetamdjursägare eller andra för vargens skadegörelser. Några schablonersättningarskall inte förekomma (yrkande 3). Eftersom det enligt motionärerna imotion 2004/05:MJ410 (c) inte är rimligt att den enskilde djurägarenskall behöva teckna särskilda försäkringar, skall full ekonomisk ersättningutgå både för djur som ingår i näringsverksamhet och för husdjur(yrkande 2).I motion 2003/04:MJ355 (c) begärs att ersättningsreglerna utvidgas tillatt även omfatta kostnader för instängsling av hästar i områden medvarg (yrkande 4). De djurägare som, för att skydda sina tamdjur motrovdjur, måste sätta upp särskilda viltstängsel skall enligt motion2004/05:MJ410 (c) hållas skadeslösa för den merkostnad som detta förorsakar(yrkande 3).I syfte att underlätta fäbodbruket efterlyses i motion 2003/04:Bo202(c) ett förenklat och mer ändamålsenligt regelsystem och förbättradeersättningar för t.ex. rovdjursstängsel (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeInledningsvis vill utskottet erinra om den grundläggande principen attskador av vilt i första hand skall förebyggas och att detta huvudsakligenskall ske genom jakt (jfr bet. 2001/02:MJU18 s. 17). I fråga om ersättningför personskador orsakade av varg och andra rovdjur vill utskottet ävenerinra om att det enligt 12 § viltskadeförordningen numera är möjligtatt erhålla ersättning för personskada av björn om det är uppenbartoskäligt att den skadelidande själv skall svara för de kostnader somskadan föranleder. Bakgrunden till bestämmelsen är ett tillkännagivandetill regeringen vid riksdagsbehandlingen av regeringens proposition2000/01:57 Sammanhållen rovdjurspolitik (bet. 2000/01:MJU9 s. 39, rskr.2000/01:174). Utskottet anförde då att även om skador på människortill följd av rovdjursangrepp är ovanliga kan det inte uteslutas attett rovdjur, främst björn, under olyckliga omständigheter angriper ochskadar eller dödar en människa. För att minska risken för sådana olyckorbör informationsinsatserna om lämpligt beteende vid möte med björn utökas.Dessutom bör etablering av rovdjur i områden där risken för sådanaolyckor är som störst förhindras eller i varje fall bör antalet individeri dessa områden minskas. Det ligger även ett ansvar på ,berörda länsstyrelser och det eller de rovdjurscentrum som kommer attinrättas att ge allmänheten information om hur man skall uppträda vidett möte med björn och andra rovdjur, som alla måste behandlas medstörsta respekt. Trots ett väl utbyggt allmänt försäkringsskyddoch goda möjligheter till kompletterande privat försäkringsskydd kandet inte bortses från att skador av rovdjur på människan kan leda tillsvåra ekonomiska påfrestningar för den som drabbas. Sådana konsekvenserav rovdjursförekomsten kan dessutom enligt utskottets mening leda tillminskat förtroende för den statliga rovdjurspolitiken.Som utskottet konstaterade (bet. 2000/01:MJU9) är bidrag föratt förebygga skador ett viktigt led i rovdjurspolitiken, och bidragtill rovdjurssäkra elstängsel i områden med fast vargförekomst har haften avgörande betydelse för tamdjursägarnas syn på främst förekomsten avvarg och björn. Genom den ökande inventeringsverksamhet som förordadesi proposition 2000/01:57 Sammanhållen rovdjurspolitik kommer störrekunskap att erhållas om antalet rovdjur i länen. Inventeringarna kommeratt göra det möjligt att på ett betydligt bättre sätt än närmareförutsäga var tamdjuren kan förväntas bli dödade om inte skadeförebyggandeåtgärder vidtas. Utskottet delade regeringens uppfattning att, liksomhittills, ett fast belopp bör anvisas för fördelning mellan länen ochatt ersättning bör kunna lämnas för skador på tamdjur. Utskottet ansågäven att systemet med bidrag till förebyggande åtgärder i princip intebör förändras. Detta ställningstagande kvarstår.Beslut om bidrag för förebyggande åtgärder och ersättning för viltskadorpå annat än ren får enligt 11 § viltskadeförordningen (2001:724) lämnasav . Bidrag och ersättningar får lämnas i mån av tillgångpå medel, dvs. någon rättighet för enskilda att få vare sig bidrag ellerersättning är inte föreskriven. anvisades under anslagetErsättningar för viltskador m.m. för att förebyggaskada av vilt och ersätta sådan skada i den mån den avser annat än renar.Beloppet var högre än vad som anvisades för budgetåret2001. På tilläggsbudget (prop. 2001/02:100 s. 157, bet. 2001/02:FiU27)anslogs ytterligare på viltskadeanslaget för år2002. anslogs motsvarande belopp (prop. 2002/03:1 utg.omr.23 s. 40, bet. 2002/03:MJU2 s. 24), vilket innebar att anslaget utökadesmed utöver regeringens förslag. Av budgetpropositionenför (utg.omr. 23 s. 47) framgår att inventeringar avjärv, lo och varg visar att antalet lodjur minskat något i renskötselområdeti förhållande till föregående år. I övrigt är rovdjursantalet i stortsett oförändrat. I propositionen anförde regeringen att den anser detmycket viktigt att en strategisk satsning görs för att introducerarovdjursstängsel i rovdjurens naturliga utbredningsområde, så att denkonflikt som annars kan bli mellan rovdjursetablering och betesdriftundviks. Därför kommer en omfördelning att ske inom anslaget för attstärka insatserna utanför renbetesområdet då det gäller att förebyggaskador på tamdjur. I regleringsbrevet för , anslaget 42:5 Ersättningför viltskador m.m., överförs därför från bidrag tillersättning för rovdjursrivna renar till bidrag till ersättning för skadorpå annat vilt än ren.Det bör i sammanhanget framhållas att arbetar med attskapa en databas över rovdjursstammarna samt med frågor hur inventeringenskall organiseras. Allmänhetens informationsbehov skall också tillgodosesbättre än tidigare, och utskottet har inhämtat att påsin hemsida informerar om möten med björn vid jakt. Utskottet vill ävenhänvisa till nationella råd för rovdjursfrågor tillstöd för verkets arbete med att genomföra rovdjurspolitiken och tillvad utskottet uttalar längre fram i detta betänkande om det nationellarovdjursrådet, de regionala rovdjursgrupperna och Svenska Rovdjursföreningen.Sammanfattningsvis innebär det ovan anförda att utskottet inte har ändratuppfattning i denna fråga och avstyrker därmed motionerna 2003/04:MJ290(m, fp, kd, c) yrkande 2, 2003/04:MJ306 (fp) yrkande 3, 2003/04:MJ355(c) yrkandena 3 och 4, 2003/04:MJ391 (kd) yrkande 3, 2003/04:MJ399 (kd)yrkandena 42 och 43, 2003/04:MJ412 (c) yrkande 11, 2004/05:MJ305 (kd)yrkande 3, 2004/04:MJ364 (c) yrkandena 1 och 2, 2004/05:MJ369 (fp)yrkande 31, 2004/05:MJ397 (fp) yrkande 3 och 2004/05:MJ410 (c) yrkandena2 och 3 i den mån de inte kan anses tillgodosedda.I samband med behandlingen av en sammanhållen rovdjurspolitik (bet.2000/01:MJU9 s. 38) anförde utskottet att det bör finnas samma möjlighetför länsstyrelserna att lämna bidrag till förebyggande åtgärder fördjur på löst skogsbete som för andra tamdjur om djuren ingår inäringsverksamhet. Utskottet förutsatte också (s. 29) att regeringen ägnarfrågan om ersättning för djur som hålls på fritt bete i skogen vederbörliguppmärksamhet och vid behov vidtar de åtgärder som kan anses påkallade(jfr bet. 2001/02:MJU18 s. 18). gäller enligt 11 § viltskadeförordningen(2001:724) att får lämna bidrag till åtgärder för attförebygga skada av vilt på annat än ren. Ersättning för skada av viltpå annat än ren får lämnas om det är uppenbart oskäligt att denskadelidande själv skall svara för de kostnader som skadan föranleder. Detgäller sålunda inga särskilda regler för ersättning vid fäbodbruk, utanersättning utgår som för andra tamdjur om djuren ingår i näringsverksamhet.Som utskottet tidigare och (bet. 2003/04:MJU9) harredovisat har riksdag och regering dock i flera sammanhang uttalat sinvilja att bevara och utveckla fäbodbruket, vilket förutom att vara bärareav kulturhistoriska värden också hyser utrotningshotade lantraser. Isammanhanget vill utskottet erinra om att det i Viltskadecenters regipågår försök med förebyggande åtgärder mot viltskador vid fäbodar. Meddet anförda och med vad utskottet i tillämpliga delar anfört ovan finnerutskottet att syftet med motion 2003/04:Bo202 (c) yrkande 2 till stordel kan anses tillgodosett.VildsvinUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker tio motionsyrkanden (s, kd, c) om åtgärder motvildsvinen. Utskottet hänvisar till tidigare uttalanden i frågan ochtill pågående åtgärder på området. Jämför reservation 9 (kd).MotionernaI några motioner tas frågan om vildsvinens skadegörelser upp. Enligtmotion 2003/04:MJ213 (c) behövs jaktvårdsinsatser på bred front, ochnya och mer effektiva jaktmetoder måste få tillämpas. Medel bör avsättasså att drabbade lantbrukare och skogsbrukare som lider ekonomiskt avvildsvinens skadegörelse kan få ersättning. Även i motion 2004/05:MJ390(c) efterlyses jaktinsatser på bred front och mer effektiva jaktmetoder(yrkande 1). I motion 2003/04:MJ283 (kd) begärs en översyn av lagstiftningeni syfte att hålla vildsvinsstammen på en acceptabel nivå. Enligt motion2003/04:MJ321 (s) bör regeringen utforma en vildsvinspolicy med syfteatt begränsa vildsvinsstammens storlek, och i motionerna 2003/04:MJ356(kd) och 2004/05:MJ475 (kd) yrkande 1 begärs att vildsvinets ökningstakti begränsas med kraftfulla åtgärder. En kartläggning av problemenmed vildsvinen efterlyses i motionens yrkande 2. Behovet av envildsvinspolicy och om typgodkända burfällor påtalas i motion 2004/05:MJ484(s). På samma sätt som för andra djurarter med problem med populationsstorlekenbör en statlig vildsvinspolicy utformas, och bör få iuppdrag att typgodkänna en nätfälla som jägarna kan använda.Vikten av att stärka jordbruksarrendatorernas rätt vid viltskadororsakade av vildsvin betonas i motion 2004/05:MJ390 (c). Markägarensersättningsansvar för allvarligare viltskador bör förtydligas och skärpas,och ansvarsfördelningen bör framgå av arrendekontraktet. Det bör blilättare för arrendator att vid allvarliga vildsvinsskador kunna skjutanågra djur (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeEfter förslag av regeringen i proposition 1986/87:58 om jaktlag, m.m.beslöt att vildsvin skall få finnas frilevande i landeti begränsad omfattning (1986/87:JoU15, rskr. 1986/87:190). Det förutsattesatt jakträttshavarna genom en lång allmän jakttid skulle bedriva enjakt av sådan omfattning att allvarligare skador kan undvikas. I enlighetmed intentioner har regeringen beslutat om en lång allmänjakttid på vildsvin i hela landet. Vildsvin, utom sugga som åtföljs avårsungar, får jagas till medanårsunge av vildsvin får jagas hela året.Det är enligt jaktlagen (1987:259) markägaren och jakträttshavaren somhar ansvaret för viltvården. Detta innebär bl.a. att viltet skall vårdasi syfte att främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressenlämplig utveckling av viltstammarna.Utskottet har inhämtat att framställningar från olika intressenter omolika åtgärder för att komma till rätta med de problem vildsvinen orsakarbereds i . Enligt departementet kan möjlighetenövervägas att ge ett uppdrag vad gäller förvaltningenav vildsvinsstammen. Utskottet har vidare inhämtat att Naturvårdsverkethar givit tillstånd i enskilda fall (dispenser) om att under vissavillkor få använda vissa fällor för vildsvin. Enligt verket kommer dessadispenser att kunna utgöra underlag för ett eventuellt beslut omtypgodkännande av fällor för vildsvin. Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna /04:MJ213 (c), 2003/04:MJ283 (kd), 2003/04:MJ321 (s),2003/04:MJ356 (kd), 2004/05:MJ390 (c) yrkandena 1 och 2, 2004/05:MJ475(kd) yrkandena 1 och 2 och 2004/05:MJ484 (s) i den mån de inte kan ansestillgodosedda.Jakt på älgUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker fyra motionsyrkanden (m, kd) om dubbelregistreringvid älgjakt och hänvisar till tidigare uttalanden och pågående utredningpå området. Med hänvisning till det arbete i frågan som pågår iRegeringskansliet avstyrker utskottet även två motionsyrkanden (s, kd) omny förvaltning av älgstammen. Jämför reservationerna 10 (m, c) och 11(kd).MotionernaI motion 2003/04:MJ404 (m) yrkande 14 anförs att dubbelregistrering avälgjaktslicenser orsakar stora problem i vissa områden i norra delen avlandet och bör upphöra. Dubbelregistrering av älgjaktsrätten innebärenligt motion 2003/04:MJ447 (kd) en källa till konflikter mellanortsbojaktlag och samebyns jägare. Den medför ökad olycksrisk och reserockså frågan om markägares rätt till sin egen mark. I de fall anspråkpå kompensation framförs har staten att i görligaste mån finna lösningarför detta (yrkande 1). Enligt motion 2004/05:MJ215 (m) orsakardubbelregistrering vid älgjakt besvärande och onödiga konflikter mellanbefolkningsgrupper ovanför odlingsgränsen. Den är olycklig och måsteavskaffas. Även enligt motion 2004/05:MJ266 (m) skapar dubbelregistreringvid älgjakt stora och onödiga konflikter mellan renägande samer ochortsbefolkning i vissa områden. Medlemmarna i sameby måste tillförsäkrasden jakträtt de har i enlighet med renskötselrätten. Dubbelregistreringenmåste avskaffas, och registreringen av älgjaktsområdet förbehållasmarkägaren eller den till vilken markägaren upplåtit sin jakträtt.Enligt motion 2003/04:MJ390 (s) minskar skogsbolagens sätt att bedrivaälgjakt de boendes möjligheter till jakt. Det är därför nödvändigt attse över regelsystemet för älgjakten för att garantera bevarandet avälgstammen i liksom rätten till jakt på lika villkor. förvaltning av älgstammen efterlyses i motion 2004/05:MJ503 (kd).Den bör inkludera möjligheten att bygga viltbroar över trafikleder ochbör i enlighet med subsidiaritetsprincipen medföra ökat ansvarstagandefrån de av jakt- och viltvården närmast berörda. Älgstammen bör förvaltasutifrån en avvägning av olika faktorer som ekologi, skogsbruk, jakt ochrekreation, och regeringen bör behandla organisationernas gemensammaförslag i positiv anda (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeDet finns i lagstiftningen inga bestämmelser som anger hur samebymedlemmarnasrätt att jaga och fiska förhåller sig till markägarens jakt- och fiskerätteller hur rättigheterna skall utövas där det råder dubbel jakt- ochfiskerätt. I betänkandet Samerna - ett ursprungsfolk i (SOU1999:25) föreslås att omfattningen av samernas jakt- och fiskerätt inomden mark de traditionellt innehar klarläggs. Rennäringspolitiska kommitténkonstaterar i betänkandet En ny rennäringspolitik (SOU 2001:101) att deoklarheter som finns om jakt- och fiskerätten inom renskötselområdethar lett till olika uppfattningar om hur regler om rätt till jakt ochfiske skall tolkas och tillämpas. I betänkandet finns en redogörelseför bakgrunden till nuvarande bestämmelser. Kommittén föreslår att ensärskild utredare tillsätts med uppdrag att så långt det är möjligtklarlägga hur omfattande samebymedlemmars och markägares rätt till jaktoch fiske är inom olika delar av renskötselområdet. Särskild uppmärksamhetskall enligt kommittén ägnas åt förhållandena inom den mark som i 1886års renbeteslag betecknades som avsatt för samernas bruk.Den 3 april 2003 tillkallade regeringen en särskild utredare för att sålångt det är möjligt klarlägga grunderna för och omfattningen avsamebymedlemmars och markägares rätt till jakt och fiske inom lappmarkernaoch renbetesfjällen. Utredaren skall även utvärdera hur bestämmelsernaom den s.k. dubbelregistreringen av älgjaktsområden inom lappmarkernaoch på renbetesfjällen har tillämpats och vid behov föreslå ändringarsom är ägnade att medföra att olika jägargruppers möjligheter att bedrivaälgjakt kan tillgodoses på ett bättre sätt än och som främjarsäkerhet och samverkan när det gäller älgjakten. Vidare skall övervägasvilka åtgärder som kan behöva vidtas för att samarbetet om jakten ochfisket mellan markägare, samebymedlemmar och nyttjanderättshavare skallkunna förbättras och analys göras av vilka hinder som kan behöva undanröjasför att kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skallkunna omfattas av lagstiftningen om viltvårdsområden och fiskevårdsområden.Slutligen skall utredaren överväga behovet av åtgärder som även i övrigtkan underlätta en samförvaltning av jakt- och fiskeresurserna inomrenskötselområdet. Uppdraget skall redovisas (dir. 2003:45). Med det anförda finner utskottet syftet med motionerna2003/04:MJ404 (m) yrkande 14, 2003/04:MJ447 (kd) yrkande 1, 2004/05:MJ215(m) och 2004/05:MJ266 (m) i allt väsentligt tillgodosett. Något särskiltriksdagens uttalande med anledning av motionerna finner utskottet intepåkallat.Med anledning av de motioner som efterlyser en ny förvaltning av älgstammenhar utskottet inhämtat att bereder framställningarom en ny förvaltningsmodell från ett stort antal organisationer ochföretag. I avvaktan på resultatet av detta arbete föreslår utskottetatt motionerna 2003/04:MJ390 (s) och 2004/05:MJ503 (kd) yrkande 2 lämnasutan vidare åtgärd från sida.Småviltsjakt ovanför odlingsgränsenUtskottets förslag i korthetMed hänvisning till det arbete som pågår i och äveni övrigt på området avstyrker utskottet tre motionsyrkanden (fp, kd) omsmåviltsjakt ovanför odlingsgränsen. Utskottet avstyrker även tvåmotionsyrkanden (m) om svenska och utländska jägares möjligheter tillsådan jakt och hänvisar till gällande regler och pågående arbete påområdet. Jämför reservationerna 12 (fp) och 13 (kd).MotionernaI motionerna 2003/04:MJ275 (fp) och 2004/05:MJ303 (fp) begärs enutvärdering av småviltsjakten och av handredskapsfisket ovan odlingsgränsenoch på renbetesfjället. Målet med utvärderingen skall bl.a. vara attutröna i vilken mån lagstiftningen har främjat samernas möjlighetertill ett eget kultur-, samfunds- och näringsliv. Enligt motion 2003/04:MJ447(kd) bör beslut om avlysning av renbetesområden, storlek på området,tidpunkter för samt prissättning av jakten fattas på lokal nivå medlokala företrädare för turistföretagare och renägande företag i förening.På så sätt bör de motsättningar som finns mellan intressegruppernakunna biläggas och jakten som turistföreteelse utvecklas positivt ochtill nytta för inlandet i stort (yrkande 3).När det gäller svenska jägares möjligheter till småviltsjakt i fjällvärldenbör det enligt motion 2004/05:MJ264 (m) göras klart för berördalänsstyrelser att svenska medborgare skall ges möjlighet att jaga i enlighetmed beslut. Detta innebär att småviltsjakt skall upplåtas tillsvenska medborgare och får upplåtas till utländska medborgare (yrkande 1).Enligt motion 2004/05:MJ264 (m) bör utländska jägare ha möjlighet attdelta i småviltsjakt i den svenska fjällvärlden endast i den mån jakteninte går ut över svenska jägares jaktmöjligheter. Jakten bör bedrivasantingen som gästjakt eller genom auktoriserad jaktarrangörs försorg(yrkande 2).Utskottets ställningstagandeI betänkandet En ny rennäringspolitik (SOU 2001:101 s. 307) föreslården rennäringspolitiska kommittén bl.a. att en särskild utredare tillsättsmed uppdrag att så långt det är möjligt klarlägga hur omfattandesamebymedlemmars, markägarens och statens rätt till jakt och fiske är inomolika delar av renskötselområdet. Särskild uppmärksamhet skall ägnas åtförhållandena inom den mark som renbeteslag betecknades somavsatt för samernas bruk. När frågorna om jakt- och fiskerätten ärklarlagda genom utredningen bör enligt kommittén övervägas om de reglersom finns om viltvårdsområden kan anpassas och utvidgas till att ocksåomfatta en samförvaltning av viltvården och fiskevården mellansamebymedlemmar och andra innehavare av jakt- och fiskerätt inomrenskötselområdet.Kommittén framhåller som angeläget att samebyarna så snart som möjligtfår delta i förvaltningen av vilt- och fiskeresurserna inom den markdär deras medlemmar har jakt- och fiskerätt. Det framhålls också somangeläget att åstadkomma ett bättre samarbete lokaltmellan samtliga som har jakt- och fiskerätt som en del av renskötselrätteneller på grund av äganderätt till mark. I avvaktan på att frågan omomfattningen av samebymedlemmars, markägares och statens jakt- ochfiskerätt utreds bör därför olika försök med samförvaltning av vilt- ochfiskeresurserna uppmuntras och utvärderas. Kommittén konstaterar attinitiativ till sådana försök finns . Som exempel nämns attSvenska samernas riksförbund har beviljats ekonomiskt stöd frånJordbruksverket för ett projekt som bl.a. innefattar upplåtelser av jaktoch fiske i samebyarnas regi. Projektet innebär att samebyarna på försökoch inom ramen för samiska jakt- och fiskeföreningar skall utarbeta ens.k. Jämtlandsmodell för upplåtelse av småviltsjakt i renbetesfjällenför att bygga upp ett professionellt entreprenörskap inom jakt-,fiske- och kulturturism. Sådana projekt bör enligt kommittén uppmuntrasoch utvärderas för att kunna användas som underlag för vidare åtgärder.Om privata markägare och samebymedlemmar så önskar bör det också skapasmöjligheter för dem att pröva samförvaltning av vilt- och fiskeresursernainom viltvårds- och fiskevårdsområdesföreningar där såväl samebymedlemmarsom privata markägare kan ingå. Kommittén anför att sådana projektexempelvis skulle kunna komma till stånd inom ramen för den lokalasamverkan som kommittén föreslår skall stödjas för att förbättra samarbetetom markanvändningen mellan markägare och samebyar i renskötselområdet.Betänkandet bereds i Regeringskansliet.Som utskottet redogjort för tidigare i betänkandet tillkallade regeringeni en särskild utredare för att så långt det är möjligtklarlägga grunderna för och omfattningen av samebymedlemmars och markägaresrätt till jakt och fiske inom lappmarkerna och renbetesfjällen (dir.2003:45). Utredaren skall även utvärdera hur bestämmelserna om den s.k.dubbelregistreringen av älgjaktsområden inom lappmarkerna och pårenbetesfjällen tillämpats och vid behov föreslå ändringar som är ägnadeatt medföra att olika jägargruppers möjligheter att bedriva älgjakt kantillgodoses på ett bättre sätt än och som främjar säkerhet ochsamverkan när det gäller älgjakten. Vidare skall övervägas vilka åtgärdersom kan behöva vidtas för att samarbetet om jakten och fisket mellanmarkägare, samebymedlemmar och nyttjanderättshavare skall kunna förbättras.Slutligen skall utredaren analysera vilka hinder som kan behöva undanröjasför att kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skallkunna omfattas av lagstiftningen om viltvårdsområden och fiskevårdsområdensamt överväga behovet av åtgärder som även i övrigt kan underlätta ensamförvaltning av jakt- och fiskeresurserna inom renskötselområdet.Uppdraget skall redovisas . De frågor som tasupp i motionerna 2003/04:MJ275 (fp), 2003/04:MJ447 (kd) yrkande 3 och2004/05:MJ303 (fp) kommer således att få sin belysning inom ramen förutredarens uppdrag. Med hänvisning härtill och till det arbete som iövrigt pågår i med anledning av betänkande finner utskottet syftet med motionsyrkandena iallt väsentligt tillgodosett. Något särskilt uttalande från riksdagenmed anledning av motionsyrkandena finner utskottet inte påkallat.Enligt 3 § rennäringsförordningen (1993:384) är i principskyldig att upplåta rätt till bl.a. småviltsjakt som inte bedrivsyrkesmässigt till den som är fast bosatt i . Det föreligger såledesinte någon skyldighet att bevilja utländska medborgare icke bosatta iSverige sådan jakträtt. har således möjlighet att reglerajakten med avseende på jakttider, jaktområden och jakttryck. Även frågorom olika typer av jaktkort, anlitande av jaktguider m.m. ankommer pålänsstyrelsen.