bet · GS01JUU16 · 2005-02-15 00:00:00 — Irättsfallet NJA 2004 s. 231 har slagit fast att bristenpå samtycke är det grundläggande kriteriet när frågan om våldtäkt ochsexuellt tvång prövas. I praxis och förarbeten har också uttalats attkravet på tvång i våldtäktsbestämmelsen är uppfyllt om gärningsmannenbetvingar offrets kroppsrörelser, t.ex. tvingar isär benen, eller omgärningsmannen håller fast offrets armar (se rättsfallen NJA 1988 s. 40och 1993 s. 310). Vidare bör det framhållas att frågan om offret gjortmotstånd saknar betydelse för tillämpningen av den svenskavåldtäktsbestämmelsen.Med dessa utgångspunkter finns det enligt regeringens bedömning inteheller i övrigt skäl att ifrågasätta den föreslagna våldtäktsbestämmelsensöverensstämmelse med vad uttalat i Bulgariendomen.Sammanfattningsvis innebär detta sålunda att den s.k. Bulgariendomeninte kan anses medföra någon förpliktelse enligt förSverige att införa en våldtäktsbestämmelse av visst specifikt innehåll,t.ex. en som enbart är baserad på frågan om bristande samtycke. Detfinns dessutom flera skäl som med styrka talar emot att införa ensamtyckesreglering.Regeringen anför som skäl mot en sådan reglering bl.a. följande. Medutgångspunkt i att samtycket i en tänkt våldtäktsbestämmelse också skullekunna avse tyst samtycke är det sannolikt att den misstänkte till sittfredande ofta skulle åberopa att det förelegat ett sådant tyst samtyckefrån offrets sida. Under utredningen av en sådan invändning kommer detatt bli av särskilt intresse hur offret handlat och betett sig i övrigti samband med gärningen. I sådana fall finns det en uppenbar risk attutredningen till stora delar kommer att koncentreras på offret. ÄvenLagrådet har pekat på en sådan risk. Frågor som rör hur offret markeradeatt hon eller han inte var intresserad av ett sexuellt umgänge blir dåav avgörande betydelse. Vad som skett vid gärningen och vilket förhållandeparterna hade eller hade haft skulle få en större betydelse än i dagför att bringa klarhet i om det förelegat ett samtycke. Redan i dagkritiseras ofta från olika håll den fokusering på offret som kan förekommai ett våldtäktsmål, när det centrala för bedömningen i stället bordevara vad den misstänkte har gjort. Det enligt regeringens mening viktigasteargumentet emot införande av en våldtäktsbestämmelse baserad på bristandesamtycke är just denna fokusering på offret. Vid en sammanvägning av deskäl som talar för och emot en ändring så att våldtäktsbestämmelsenbaseras på endast ett bristande samtycke finner regeringen att någonsådan ändring inte bör komma till stånd. Kommittén har gjort sammabedömning och i princip alla remissinstanser har delat den bedömningen.Av sexualbrottskommitténs redogörelse för engelsk rätt, som innehålleren bestämmelse om våldtäkt som baseras på bristande samtycke, framgårbl.a. att statistiken vad gäller polisanmälningar och åtal som avsermisstanke om våldtäkt inte är bättre än i . Enligt kommittén gerdet engelska exemplet också stöd för farhågor om de följder en regleringbaserad endast på bristande samtycke kan få, nämligen den att offrethamnar i centrum för brottsutredningen (SOU 2001:14 s. 135 f.).Utskottet delar regeringens uppfattning att den s.k. Bulgariendomeninte medför någon förpliktelse för att utformasexualbrottslagstiftningenpå något speciellt angivet sätt. Utskottet ansluter sig också i övrigttill de överväganden som regeringen gjort när det gäller lämplighetenav att uttryckligen bygga straffansvaret för våldtäkt enbart på fråganom bristande samtycke. Frågan övervägdes ingående av ,som inte fann skäl för en sådan reglering. Den övervägande andelenremissinstanser motsatte sig också en våldtäktsbestämmelse enbart baseradpå bristande samtycke. I sammanhanget bör nämnas att regeringen ipropositionen aviserar en översyn av den föreslagna sexualbrottslagstiftningen.Regeringen anför i denna del bl.a. att en uppföljning särskilt börfokusera på våldtäktsbrottet och hur tillämpningen i det avseendet harfallit ut samt det särskilda skyddet för barn mot sexuella kränkningar.Men också andra frågor kan komma i fråga för en sådan uppföljning (prop.s. 24 f.). Mot bakgrund härav föreslår utskottet att avslårmotionerna Ju22, Ju23, Ju24, Ju26 och Ju271 i här behandlade delar.En ny bestämmelse om våldtäktUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlar utskottet regeringens förslag till ny lydelseav våldtäktsparagrafen. Utskottet behandlar vidare motionsyrkanden medinnebörd att ytterligare fall skall bli bedömda som s.k. utnyttjandefall.Slutligen behandlar utskottet motionsyrkanden med innebörd att möjlighetenatt bedöma en våldtäktsgärning som mindre grov avskaffas respektive attden frågan utreds samt att uttrycket "mindre grovt" ersätts med uttrycket"mindre allvarligt". Utskottet tillstyrker regeringens förslag ochavstyrker samtliga motionsyrkanden.Jämför reservationerna 2-6 (m, fp, kd, c).Normalfallet av våldtäktVåldtäktsbrottet föreslås i propositionen utvidgas så att det förstraffansvar skall vara tillräckligt att gärningsmannen framtvingat densexuella handlingen genom misshandel eller annars med våld eller genomhot om brottslig gärning. Vad gäller kravet på våld sänks det jämförtmed nuvarande reglering. Enligt den föreslagna bestämmelsen räcker detmed sådant våld som betecknas som våld mot person. När det gäller gradenav hot innebär regeringens förslag att hot om brottslig gärning skallkunna leda till ansvar för våldtäkt, om övriga förutsättningar äruppfyllda. Detta innebär att det inte längre behöver vara frågan om hotav det slag som utgör ett s.k. råntvång, dvs. hot om föreståendevåld mot liv eller hälsa eller annat mer betydelsefullt intresse. Ävenandra lindrigare former av hot kommer att kunna anses som tillräckligaför ansvar för våldtäkt. Som exempel på det senare kan nämnas att någontvingar en annan person till samlag genom att börja slå sönder den andrestillhörigheter. Agerandet verkar här tvingande genom att det innefattarett hot om fortsatt skadegörelse. Uttrycket "sexuellt umgänge" ersättsmed uttrycket "sexuell handling". Straffansvaret för våldtäkt skallliksom , förutom samlag, omfatta varje annan sexuell handling sommed hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt ärjämförlig med samlag (1 § första stycket).Utskottet välkomnar de förändringar av våldtäktsbestämmelsen somregeringens förslag innebär. Utskottet tillstyrker propositionen i dennadel.Hjälplöst tillståndI propositionen föreslås att tillämpningsområdet för våldtäkt utvidgastill att också omfatta fall där någon med en person genomför ett samlageller en sexuell handling som är jämförlig med samlag genom attotillbörligt utnyttja att personen på grund av medvetslöshet, sömn, berusningeller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada eller psykisk störningeller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i ett hjälplösttillstånd. Begreppet vanmakt utmönstras ur lagtexten (1 § andra stycket).I några motioner berörs rekvisitet "hjälplöst tillstånd" i 1 § andrastycket.Sålunda begärs i motion Ju24 (kd) att rekvisitet "hjälplöst tillstånd"skall ersättas med "särskilt utsatt situation". I motion Ju26 (c) begärsatt det sist i stycket skall läggas till "eller i en särskilt utsattsituation". Slutligen begärs i motion Ju25 (fp) en utredning om enutvidgning av rekvisitet "hjälplöst tillstånd". Motionärerna pekar påLagrådets yttrande i denna del och anför att regeringens förslag riskeraratt medföra att vissa straffvärda situationer kommer att falla utanförvåldtäktsbestämmelsens tillämpningsområde.Sexualbrottskommittén föreslog att våldtäktsbestämmelsen borde utvidgastill att omfatta även sådana sexuella övergrepp där gärningsmannenutnyttjar att ett brottsoffer, på grund av berusning eller ett liknandetillstånd, inte har förmåga att värja sig. Förslaget innebär att enviss del av den nuvarande bestämmelsen i 3 § om sexuellt utnyttjandeflyttas till 1 §. Kommittén har motiverat denna utvidgning med att detfinns brister i den nuvarande regleringen, då den i praktiken, oavsettgärningsmannens handlande, tycks leda till att offrets berusning får enavgörande betydelse för den rättsliga rubriceringen. Kommittén menarockså att den sexuella kränkning som ett offer i en sådan situationutsätts för är jämförbar med den som ett offer för våldtäkt utsätts för,varför straffvärdet bör vara lika högt i båda fallen. Mot en sådanordning har riktats kritik av flera remissinstanser som menar att såvälsystematiska som semantiska skäl talar för att de aktuella fallen, liksomi dag, bör hänföras till bestämmelsen om sexuellt utnyttjande.Regeringen anför i propositionen att den i och för sig har förståelseför remissinstansernas synpunkter och kan instämma i att den av kommitténföreslagna ordningen innebär att den systematik som våldtäktsparagrafenär uppbyggd med delvis rubbas. Frågan är emellertid om det ändå kanfinnas skäl att låta de nu aktuella fallen omfattas av våldtäktsbrottet,som avser de allvarligaste sexuella kränkningarna. För dessa fall avsexuellt utnyttjande gäller visserligen som regel att gärningsmanneninte behöver använda sig av något våld eller hot utan i stället kan drafördel av och utnyttja att brottsoffret, på grund av berusning ellerandra omständigheter, befinner sig i en så hjälplös eller utsatt situationatt något våld eller hot inte är nödvändigt. I den senare situationenkan offret t.ex. vara helt ur stånd att försvara sig eller kanske ensuttrycka en vilja. Oavsett att något våld eller tvång i formell meninginte har förekommit i dessa sammanhang anser emellertid regeringen, ilikhet med kommittén, att den sexuella kränkning som offret i en sådansituation utsätts för är lika allvarlig som kränkningen vid en våldtäkt.Det kan därför i många fall framstå som stötande att ett sexuelltövergrepp mot en person som är så hjälplös eller befinner sig i en såutsatt situation att något våld i våldtäktsparagrafens mening inte behövsför att utföra gärningen inte kan betecknas som våldtäkt, utan tvärtomi stället i praktiken leder till att gärningsmannen döms för ett mindreallvarligt brott. Regeringen ansluter sig därför, i likhet med flertaletremissinstanser, till kommitténs förslag att de nu aktuella fallen ärså klandervärda att de också bör omfattas av våldtäktsbegreppet.Lagrådet uttalade, bl.a. mot bakgrund av Bulgariendomen, att det kanövervägas att mjuka upp kravet på "hjälplöst tillstånd" och låtabestämmelsen omfatta även det fallet att en person befinner sig i ensärskilt utsatt situation.Regeringen anför att kravet på att ett offer befinner sig i ett hjälplösttillstånd kan vara uppfyllt utan att fysisk oförmåga eller en förlustav kroppskontrollen förelegat. Även att offret på grund av omständigheternapsykiskt upplever en oförmåga att värja sig kan konstituera ett hjälplösttillstånd (jfr rättsfallet NJA 1997 s. 538). har vidarei NJA 2004 s. 231 som ytterligare exempel på en situation som kan utgöraett hjälplöst tillstånd anfört någon som till följd av berusning ellerdrogpåverkan saknar hämningar. Att låta bestämmelsen omfatta även falldå en person befunnit sig i en särskilt utsatt situation kan leda tillsvårigheter att avgränsa tillämpningsområdet. Här nämner regeringen atti straffbestämmelsen om människohandel i 4 kap. 1 a § brottsbalkenanvänds redan ett snarlikt rekvisit, nämligen "med utnyttjande av någonsutsatta belägenhet" (se prop. 2003/04:11). Rekvisitet används där i enhelt annan kontext och avser ett flertal situationer, t.ex. att någonbefinner sig i vanmakt, lider av förståndshandikapp, är beroende av densom tillhandahåller honom eller henne narkotika eller befinner sig iett ekonomiskt skuldförhållande. Den betydelse rekvisitet fått i detsammanhanget är inte lämplig i det nu angivna avseendet. Dessutom kanvissa utsatta situationer omfattas av begreppet hjälplösttillstånd. Det valda begreppet hjälplöst tillstånd ger också utrymmeför ytterligare förtydliganden och tolkning i praxis. Regeringen anserdärför att övervägande skäl talar emot att i lagtexten föra in begreppetsärskilt utsatt situation.Utskottet välkomnar den av regeringen föreslagna utvidgningen avvåldtäktsbestämmelsens tillämpningsområde till de s.k. utnyttjandefallen.Det bör påpekas att i den nu behandlade delen av våldtäktsbestämmelsen,som avser de s.k. utnyttjandefallen, befriar inte samtycke från ansvar.Utskottet delar regeringens bedömning att vissa avgränsningsproblemkan uppstå om begreppet särskilt utsatt situation skulle ingå somrekvisit i våldtäktsbrottet. Mot bakgrund härav tillstyrker utskottetregeringens förslag i denna del och avstyrker motionerna Ju24 och Ju26i här behandlade delar. Enligt utskottets mening föreligger det idagsläget inte skäl att initiera någon utredning rörande denna fråga, bl.a. mot bakgrund av den av regeringen aviserade utvärderingen av den nyasexualbrottslagstiftningen. Utskottet föreslår att avslårmotion Ju25 i här behandlad del.Mindre grov våldtäktDet föreslås i propositionen inga förändringar i våldtäktsbrottetsstraffskalor. Minimistraffet är och maximistraffet . Ärbrottet, med hänsyn till omständigheterna vid brottet, att anse sommindre grovt skall straffet bestämmas till fängelse i högst (1§ tredje stycket). Regeringens förslag innebär bl.a. att det nuvarandeuttrycket "mindre allvarligt" ersätts med uttrycket "mindre grovt".Några motioner berör förslaget i 1 § tredje stycket om möjligheten attbedöma en våldtäktsgärning som mindre grov. En motsvarande bestämmelsefinns i 1 § andra stycket. Sålunda begärs i motion Ju26 (c) attdet inte skall finnas någon straffskala för mindre grova fall utan dessaskall bedömas vara av normalgraden. Motionärerna framhåller att envåldtäkt alltid är en mycket allvarlig kränkning av brottsoffret och attdet därför inte bör finnas något utrymme för att bedöma en sådan gärningsom mindre grov. I motion Ju23 (m) begärs att uttrycket mindre grovtskall ersättas med uttrycket mindre allvarligt. Motionärerna pekar påden inkonsekvens som kommer att uppstå mellan regleringarna av våldtäktmot vuxna respektive mot barn och det bristande förtroende för lagstiftningensom detta kan komma att medföra. I motion Ju22 (v) begärs en utredningom slopande av möjligheten att döma någon för mindre grov våldtäkt.Motionärerna framhåller bl.a. att bestämmelsen riskerar att påverkaanmälningsbenägenheten.Regeringen anför i propositionen att den nu föreslagna utvidgningen avvåldtäktsbestämmelsen innebär att ett jämfört med tämligen stortantal gärningar kommer att kunna bedömas som våldtäkt. Förflyttningenav utnyttjandefallen från nuvarande 3 § om sexuellt utnyttjande till 1§ om våldtäkt innebär en straffskärpning för dessa fall. Även omutgångspunkten givetvis är att de gärningar som flyttas in ivåldtäktsbestämmelsen, och som omfattar många vitt skilda situationer, somhuvudregel har ett mycket högt straffvärde kan det inte uteslutas attdet även kan förekomma fall som i och för sig är straffvärda och välbör omfattas av benämningen våldtäkt, men för vilka ett minsta straffom fängelse är alltför ingripande. Som exempel kan nämnas falldär en gärningsman otillbörligt utnyttjar det förhållandet att brottsoffretsover och genomför en sexuell handling som inskränker sig till attkönsdelarna kommer i beröring med varandra. Utöver den kränkning somövergreppet i sig innebär förekommer inte några förödmjukande ellerförnedrande inslag. Gärningen avbryts av att brottsoffret vaknar ochgör klart att han eller hon inte är intresserad av något sexuellt umgängeoch gärningsmannen upphör med sina närmanden. Enligt regeringens bedömningbör det mot bakgrund av det anförda även i fortsättningen finnas enmöjlighet att döma för våldtäkt enligt en mindre sträng straffskala.Regeringen vill i detta sammanhang understryka att den aktuellabestämmelsen även fortsättningsvis bör tillämpas med restriktivitet. Förlagstiftaren finns det emellertid inte någon möjlighet att förutse allade situationer som kan komma att omfattas av bestämmelsen. För attundvika orimliga resultat i rättstillämpningen bör därför möjlighetenatt döma enligt en lägre straffskala finnas kvar även i en reformeradlagstiftning. Avsikten är dock inte att få till stånd någon mildarestraffvärdebedömning än den som förekommer för våldtäktsbrott.Lagrådet har anfört att inte heller uttrycket "mindre grovt" går frittfrån kritik, eftersom uttrycket kan föra tanken till brott som är mindregrova än brott som enligt fjärde stycket skall bedömas som grov våldtäkt,dvs. brott av normalgraden. Lagrådet har också påpekat att uttrycket"mindre allvarligt" förekommer i den föreslagna 5 §, även om de ringafallen där har getts en särskild brottsrubrik, sexuellt utnyttjande avbarn. Av dessa skäl föreslår Lagrådet att man använder uttrycket "mindreallvarligt" i 1 § tredje stycket. Regeringen har i och för sig förståelseför Lagrådets bedömning men anser trots detta att uttrycket mindre grovtspråkligt sett är att föredra framför mindre allvarligt, som kan ledatankarna fel. Dessutom framstår, enligt regeringens mening, risken förfeltolkning som mycket liten med tanke på de straffskalor som föreskrivsi våldtäktsbestämmelsen och hänvisningen i tredje stycket till förstaoch andra styckena. Enligt regeringen talar alltså övervägande skäl föratt uttrycket "mindre allvarligt" ersätts med "mindre grovt". För attdet inte skall råda något tvivel om vilken brottsrubriceringen är förde nu aktuella fallen bör emellertid rubriceringen "våldtäkt" kommatill direkt uttryck i lagtexten.Sammanfattningsvis anser regeringen sålunda att våldtäktsparagrafenäven i fortsättningen bör innehålla en bestämmelse med möjlighet attdöma för våldtäkt enligt en lindrigare straffskala. Med hänsyn till denföreslagna utvidgningen av våldtäktsbestämmelsen bör enligt regeringensmening våldets eller hotets art inte längre lyftas fram som en omständighetsom skall beaktas särskilt vid bedömningen. Den bedömningen bör i ställetgöras utifrån en objektiv prövning av samtliga omständigheter vidgärningstillfället. Liksom enligt den nuvarande lagstiftningen skallförhållandet mellan offret och gärningsmannen sakna självständig betydelseför frågan om ett brott skall hänföras till den nu aktuella bestämmelsen.Utskottet delar regeringens bedömning att det även bör finnasen möjlighet att döma för våldtäkt enligt en lindrigare straffskala,särskilt mot bakgrund av den föreslagna utvidgningen av våldtäktsbestämmelsenstillämpningsområde. Som regeringen anfört talar övervägande skäl föratt ersätta rekvisitet "mindre allvarligt" med begreppet "mindre grovt".Det bör understrykas att bestämmelsen även bör tillämpasrestriktivt. Det föreligger inte tillräckliga skäl att nu initiera enutredning om ett eventuellt borttagande av det föreslagna tredje stycket.Regeringen har som framgått ovan aviserat en utvärdering av den nyasexualbrottslagstiftningen och anger i propositionen att den särskiltskall fokusera på våldtäktsbrottet. Mot bakgrund härav tillstyrkerutskottet regeringens förslag i dessa delar och avstyrker motionernaJu22, Ju23 och Ju26 i här behandlade delar.Grov våldtäktTillämpningsområdet för när en våldtäkt kan bedömas som grov utvidgasenligt regeringens förslag genom att det nuvarande kravet på "livsfarligtvåld" ersätts med det lägre kravet "om våldet eller hotet varit avsärskilt allvarlig art". Vid bedömningen av om ett våldtäktsbrott ärgrovt skall också särskilt beaktas om fler än en förgripit sig på offreteller på annat sätt deltagit i övergreppet (1 § fjärde stycket). Regeringenanför i propositionen att den, i likhet med flera remissinstanser, delarkommitténs bedömning att det nu finns behov av att något utvidgatillämpningsområdet för grov våldtäkt. En sådan ordning får också ansesöverensstämma väl med den allmänt sett strängare syn på sexualbrottensom gjort sig gällande under senare år.Utskottet välkomnar den något utvidgade möjligheten att bedöma envåldtäktsgärning som grov, som regeringens förslag innebär. Utskottettillstyrker propositionen i denna del.Lagförslagen i övrigt och ikraftträdandeUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag om ikraftträdande och övrigalagförslag, dock med ett förtydligande i den av regeringen föreslagnabestämmelsen om ansvarsfrihet i vissa fall.Jämför särskilda yttrandet 2 (mp).Vad gäller förslagen i övrigt i propositionen syftar även de till attöka skyddet mot sexuella kränkningar och att ytterligare förstärka densexuella integriteten och självbestämmanderätten.I syfte att ytterligare förstärka skyddet för barn och ungdomar mot attutnyttjas i sexuella sammanhang och för att särskilt markera allvareti sexualbrott som riktar sig mot barn införs det särskilda straffbestämmelserom bl.a. våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn. Straffansvaretutvidgas genom att kravet på tvång tas bort.Förbudet mot köp av sexuella handlingar av barn skärps bl.a. genom atttillämpningsområdet utvidgas till att omfatta köp av sexuella handlingarav barn som sker under andra förhållanden än sådana som utgör renaprostitutionsförhållanden. Det införs en särskild straffbestämmelse medavseende på utnyttjande av barn för sexuell posering, vilken innebäratt skyddet för barn och ungdomar mot att utnyttjas för sådant ändamålförstärks ytterligare. Det straffbara området utvidgas. Straffet ärböter eller fängelse i högst och för grova brott fängelse och högst sex år.Sexköpslagen arbetas in i 6 kap. och tillämpningsområdetutvidgas till att omfatta även den som nyttjar en sexuell tjänst somnågon annan betalar för.Därutöver höjs straffmaximum för bl.a. brotten grovt sexuellt tvång,grovt koppleri och för grovt barnpornografibrott.Dessutom föreslås förändringar i de svenska domsrättsreglerna ochpreskriptionsreglerna när det gäller sexuella övergrepp mot barn.Kravet på dubbel straffbarhet för att i kunna döma för allvarligai utlandet begångna sexualbrott mot barn tas bort.Det föreslås att preskriptionstiden för vissa sexualbrott mot barnförlängs på så sätt att preskriptionstiden börjar löpa först från dendag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Bestämmelsen skall ocksåomfatta det nya brottet om grovt utnyttjande av barn för sexuell poseringsamt straffbestämmelsen om koppleri.Regeringen föreslår i 14 § en ansvarsfrihetsregel som delvis motsvararden nuvarande åtalsbegränsningsregeln i 13 §. I författningskommentarenanför regeringen bl.a. att bestämmelsen är tillämplig vid följande brott,när de riktar sig mot barn , nämligen sexuellt utnyttjandeav barn, sexuellt övergrepp mot barn, utnyttjande av barn för sexuellposering och sexuellt ofredande. Om det vid dessa brott är uppenbartatt gärningen inte inneburit något övergrepp mot barnet skall inte dömastill ansvar. Vid bedömningen skall enligt bestämmelsen hänsyn tas tillden ringa skillnaden i ålder och utveckling mellan den som har begåttgärningen och barnet samt omständigheterna i övrigt. Avsikten är attbestämmelsen skall tillämpas med stor restriktivitet. För att någotövergrepp inte skall ha skett erfordras att barnet i ålder befinner signära gränsen för den sexuella självbestämmanderätten, dvs. Densom har begått gärningen bör endast vara obetydligt äldre och kommitobetydligt längre i sin mognad. Vidare bör hänsyn tas till omständigheternai övrigt, i första hand parternas relation till varandra och omständigheternaunder vilka den sexuella handlingen företogs. Det krävs naturligtvisatt barnet deltagit i den sexuella handlingen helt frivilligt, dvs.utan att tvång eller någon annan form av otillbörlig påverkan har använts.Gärningar begångna mot någon som står under fostran av eller har ettliknande förhållande till gärningsmannen eller gärningar mot en personför vars vård eller tillsyn gärningsmannen skall svara på grund av enmyndighets beslut torde inte kunna omfattas av ansvarsfrihetsregeln(prop.