bet · GT01NU1 · 2005-11-29 00:00:00 — Anslaget disponeras för avgifter och bidrag för deltagande i vissa internationella näringspolitiska organ. Utgiftsstyrande faktorer är medlemsavgifternas utveckling i aktuell valuta samt fluktuationer i valutakurser. Deltagandet bedöms av regeringen som nödvändigt för att möjliggöra svensk påverkan på den internationella utvecklingen och för ett aktivt svenskt deltagande i internationellt samarbete samt för informationsinhämtning på för viktiga områden. Regeringen föreslår att överförs till anslaget Energiforskning inom utgiftsområde 21 Energi för kostnader för energistadgekonferensen. Anslaget föreslås minska med som en del av en generell reduktion av företrädesvis anslag avsedda för förvaltnings- eller investeringsändamål. Regeringen beräknar anslaget för till . Inga motioner har väckts på detta område. Finansiering av rättegångskostnader (38:22) Anslaget, som är nytt, skall finansiera kostnader med anledning av mål och ärenden som avser överklagande av beslut eller vari för talan. Regeringen beräknar anslaget för till . Inga motioner har väckts på detta område. Utvecklingsprogram för ökad konkurrenskraft (38:23) Anslaget, som är nytt, skall användas för åtgärder som främjar ökad konkurrenskraft. En bärande idé i den innovationsstrategi som lades fram i den tidigare nämnda - en strategi för tillväxt genom förnyelse (Ds 2004:36) är att genomförandet i stora delar avses bygga på ett samspel mellan det offentliga och privata. Ett exempel på detta är de pågående överläggningarna mellan regeringen, näringsliv, fack och myndigheter om utvecklingen inom några nyckelområden där konkurrenskraft och ledande positioner skall bevaras och utvecklas. De aktuella branscherna är fordonsindustrin, skog och trä, metallurgi, IT/telekommunikations-, bioteknik- och läkemedelsindustrierna. Därutöver arbetar regeringens strategigrupp för flyg- och rymdindustri med genomförandet av en handlingsplan för den sektorn. De sju nämnda områdena bidrar till av det svenska näringslivets satsningar på FoU, skapar i exportinkomster och ger ca 600 000 arbetstillfällen i . Dessutom finns ett stort antal människor vars arbete indirekt är starkt beroende av dessa branscher. Dessa fakta visar tydligt hur avgörande det är att konkurrenskraft inom dessa nyckelområden kontinuerligt utvecklas, i samspel med näringslivet - regeringen betecknar detta som en modern industripolitik. Överläggningarna innefattar en bred agenda som berör många politikområden, departement och myndigheter. I samråd med näringslivet utvecklas konkurrenskraftsfrämjande åtgärder i gemensamma handlingsprogram för starkaste och mest strategiska branscher. Åtgärderna får också betydelse för näringslivet i ett bredare perspektiv. Regeringen avser att satsa under förutsättning att näringslivet investerar minst lika mycket. Insatserna skall vara framåtsyftande och främja en ökad och uthållig konkurrenskraft. Ansatsen i arbetet ansluter väl till de ansträngningar för en ökad konkurrenskraft som görs på EU-nivå inom ramen för Lissabonprocessen. Regeringen beräknar anslaget för till . I motion 2005/06:N477 (m) avvisas det föreslagna, nya anslaget, som anses visa på en föråldrad syn på ekonomins utveckling. Ett gott näringslivsklimat skapas inte genom att staten försöker peka ut strategiska branscher, utan genom att hinder undanröjs, menar motionärerna. Ingen vet vilka branscher som kommer att visa sig vara strategiska, och erfarenheten visar att statliga strategier för att hitta vinnare ofta slutat med att endast förlorare hittats, anför motionärerna. Även i motion 2005/06:N437 (fp) avvisas det föreslagna nya anslaget. I motion 2005/06:N480 (kd) avvisas också förslaget. Regeringen är otydlig i sina beskrivningar av anslaget, anser motionärerna. De konstaterar att det dock står klart att satsningen är tidsbegränsad. Motionärerna är mycket kritiska till vad de betecknar som regeringens ryckighet i politiken och dess förkärlek för olika tidsbegränsade satsningar som är svåra att utvärdera värdet av, och de anser att satsningar i stället bör göras på generellt förbättrade villkor för näringslivet. I motion 2005/06:N467 (c) föreslås en minskning av anslaget med . Motionärerna anser att den föreslagna nya verksamheten bör kunna samordnas på ett effektivt sätt med befintliga regionala organ. verksamhet är helt avgiftsfinansierad. Intäkterna uppgick till , varav årsavgifter utgjorde ca . Nämndens kostnader uppgick till , varav personalkostnader utgjorde ca . Vid utgången av hade ett positivt myndighetskapital om . beräknas ett positivt resultat om . Inga motioner har väckts på detta område. Utrikeshandel, export- och investeringsfrämjande Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll: Myndighetsverksamhet (39:1) Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) är central förvaltningsmyndighet för teknisk kontroll och nationellt ackrediteringsorgan för laboratorier och för certifierings-, provnings- och besiktningsorgan. Myndighetsverksamheten omfattar samordningsansvar för den totala marknadskontrollen i (ett tjugotal myndigheters tillsyn på marknaden av att produkter uppfyller väsentliga säkerhets-, miljö- och hälsokrav). Härutöver har SWEDAC ett sektorsansvar för legal mätteknik, dvs. att varor håller mått och vikt, och ädelmetallkontrollen. Ackrediteringsverksamheten svarar för av SWEDAC:s omsättning. Som ackrediteringsorgan åligger det SWEDAC att i internt och externt arbete uppfylla högt ställda kvalitetskrav och genomgå internationella kvalitetsrevisioner. uppgick intäkterna från uppdragsverksamheten till , vilket innebar ett bättre resultat jämfört med föregående år. Kostnaderna understeg intäkterna med , vilket sammantaget innebär ett bättre resultat än föregående år, då ett överskott på redovisades. Kvaliteten i verksamheten är fortsatt hög. Regeringen föreslår att anslaget tillförs för täckande av SWEDAC:s kostnader för införlivande av EG-direktivet om mätinstrument (2004/22/EG). Anslaget föreslås minska med som en del av en generell reduktion av företrädelsevis anslag avsedda för förvaltnings- eller investeringsändamål. Regeringen beräknar anslaget för till . Inga motioner har väckts på detta område. är central förvaltningsmyndighet för utrikeshandel och handelspolitik. Anslaget finansierar verksamhet exklusive Open Trade . Anslaget föreslås minska med som en del av en generell reduktion av företrädelsevis anslag avsedda för förvaltnings- eller investeringsändamål. Regeringen beräknar anslaget för till . Inga motioner har väckts på detta område. Exportfrämjande verksamhet (39:3) Anslaget finansierar det statliga uppdraget till exportråd (), exportfrämjande insatser, särskilda handelsfrämjande och handelspolitiska insatser samt Sverigeprofilering till stöd för främjande. verksamhet grundar sig på ett avtal mellan staten och . Regeringen finner det angeläget att strategiska satsningar görs inom exportfrämjandet. Satsningarna inriktas bl.a. på exportinformation, exportutvecklingsprogram och internationell marknadsföring av särskilda branscher och svenskt spjutspetskunnande, förstärkt svensk närvaro i ekonomiskt dynamiska regioner, importfrämjande samt särskilda handelsfrämjande och handelspolitiska insatser. Satsningarna innefattar ett aktivt samarbete mellan främjandets olika aktörer, inklusive i utlandet. Den extra satsningen på exportfrämjande som inleddes fortsätter . Anslaget föreslås minska med som en del av en generell reduktion av företrädelsevis anslag avsedda för förvaltnings- eller investeringsändamål. Regeringen beräknar anslaget för till . I motion 2005/06:N477 (m) sägs att anslaget för exportfrämjande verksamhet bör kunna minskas snabbare än vad regeringen föreslagit. Motionärerna föreslår en minskning av anslaget med , mot bakgrund av det mycket betydande handelsbalansöverskott som har . problem består knappast i att exporten går dåligt, anför motionärerna. Även i motion 2005/06:N480 (kd) föreslås en minskning av anslaget med . Många indikatorer pekar på att står inför en stundande högkonjunktur, säger motionärerna. De anser att liknande satsningar som de här aktuella kan vara motiverade i en lågkonjunktur, men med hänsyn till den starka konjunkturutvecklingen och den förväntat positiva bytesbalansen avvisar de den föreslagna ökningen av anslaget. Investeringsfrämjande (39:4) Anslaget finansierar verksamheten vid Myndigheten för utländska investeringar i , Invest in (), som är den centrala myndigheten för investeringsfrämjande åtgärder i . Verksamheten finansieras dels med anslagsmedel, dels med bidrag från regeringen avseende bl.a. regionalpolitiska medel och från partner i projektverksamheten. Regeringen finner det angeläget att satsningar genomförs inom investeringsfrämjandet. Den extra satsning på investeringsfrämjandet som inleddes fortsätter . Anslaget föreslås minska med som en del av en generell reduktion av företrädelsevis anslag avsedda för förvaltnings- eller investeringsändamål. Regeringen beräknar anslaget för till . Inga motioner har väckts på detta område. Avgifter till internationella handelsorganisationer (39:5) Anslaget disponeras för avgifter och bidrag för deltagande i vissa internationella närings- och handelspolitiska organ. Utgiftsstyrande faktorer är medlemsavgifternas utveckling i aktuell valuta och valutakursernas utveckling. Anslaget disponeras av regeringen och belastas främst för avgifter och bidrag till följande organ: (), Internationella rådet för samarbete på tullområdet, och Internationella Byrån för Utställningar i . Deltagandet bedöms av regeringen som nödvändigt för att möjliggöra svensk påverkan på den internationella utvecklingen, för ett aktivt svenskt deltagande i internationellt samarbete samt för informationshämtning på för viktiga områden. Anslaget föreslås minska med som en del av en generell reduktion av företrädelsevis anslag avsedda för förvaltnings- eller investeringsändamål. Regeringen beräknar anslaget för till . Inga motioner har väckts på detta område. Bidrag till standardiseringen (39:6) Anslaget, som är nytt, finansierar statsbidraget till standardiseringsråd som huvudman för standardiseringen i . Dessa medel ingick tidigare i anslaget Bidrag till standardisering och FoU inom experimentell teknik m.m. under politikområde Näringspolitik. Den svenska standardiseringsorganisationen har med framgång drivit svenska intressen i det europeiska och internationella standardiseringsarbetet. För att möta framtida förändringar utarbetar standardiseringsråd nu ett förslag till svensk strategi för standardiseringen. Regeringen ser positivt på standardiseringens engagemang på nya områden, såsom arbetet på området socialt ansvar liksom strävandena att vidga intressentkretsen till ideella organisationer. Regeringen beräknar anslaget för till . behöver en nationell standardiseringsstrategi, framtagen i samverkan mellan myndigheter, näringsliv, frivilligorganisationer och brukare, anförs det i motion 2005/06:N333 (fp). Flera av viktigaste konkurrentländer har redan tagit fram en standardiseringsstrategi, påpekar motionären. Han anser att strategin, som bör omfatta såväl traditionella standardiseringsområden som nya produkt- och tjänsteområden, bör tas fram i brett samråd med såväl små och medelstora som stora företag, frivilligorganisationer och brukarföreträdare. Strategin bör också ha som utgångspunkt att dessa aktörer skall tillförsäkras ett stort inflytande i det internationella standardiseringsarbetet, anför motionären. Även i motion 2005/06:N331 (mp) begärs ett tillkännagivande om framtagande av en nationell standardiseringsstrategi. Vidare föreslås att skall uttala sig för behovet av en bred samhällelig medverkan i standardiseringsarbetet. Miljö- och konsumentrörelserna ser den ökande standardiseringen som en möjlighet att höja nivån på miljöarbetet, men det förutsätter att standardiseringsarbetet sker öppet och att samhällets organisationer är representerade i hela processen, anför motionären. Medel och kompetens måste tillföras, så att aktörer som inte kommer till tals kan delta. Enligt motionärens mening är framtagandet av en strategi för hur standardisering skall bidra till en globalt hållbar utveckling dock viktigast. I en sådan strategi bör beaktas hur de minst utvecklade länderna skall kunna gynnas och hur små företag och ideella organisationer skall kunna ges bättre representation. Standarder är privaträttsliga dokument för frivillig användning av parterna på en marknad. Avsikten med standarder är att förenkla och förbilliga tillverkning och handel. Standardiseringsarbete kan bedrivas i flera olika former. I många fall har starka företag eller företagsgrupper i kraft av sitt genomslag på marknaden lyckats få sina egna standarder att bli norm på marknaden, t.ex. kassettbandet, cd:n eller Windows. Standardiseringsarbete bedrivs sektorsvis även i flera specialiserade mellanstatliga organ, t.ex. vissa FN-organ. Medverkan i arbetet är i dessa fall i regel förbehållet medlemsstaternas regeringar. Den reguljära sektorsövergripande standardiseringen drivs i privaträttsliga organ som etablerat sig som den erkända standardiseringen med organisationer på global, regional och nationell nivå. Utmärkande för den reguljära standardiseringen är att arbetet bedrivs öppet, att alla har möjlighet att delta, att standardiseringsorganen själva är opartiska i förhållande till intressenterna och att innehållet i standarderna i princip inte skall vara immaterialrättsligt skyddat. Deltagande och omröstning i det internationella arbetet kanaliseras genom de nationella standardiseringsorganen. I bedrivs den reguljära standardiseringen i följande tre organ: (), Svenska Elektriska Kommissionen (SEK) och Informationstekniska Standardiseringen (ITS). SIS representerar i den globala standardiseringen inom for Standardization (ISO) och i det europeiska arbetet i Comité Européen de Normalisation (). SEK representerar i International Electro-technical Commission (IEC) och i det europeiska standardiseringsorganet Comité Européen de Normalisation Electrotechnique (CENELEC) och ITS verkar i () och (). Staten och har gemensamt huvudmannaskapet för den svenska standardiseringsorganisationen. kanaliseras huvudmannaskapet genom standardiseringsråd (SSR). Rådets uppgift är bl.a. att främja svensk standardisering och verka för användning av standard, besluta om ordning för fastställande, upphävande och registrering av standarder i förteckningen Svensk Standard, utse eller erkänna svenska standardiseringsorgan i enlighet med de internationella och europeiska regelverken och hos regeringen ansöka om statliga uppdragsmedel. SSR:s uppgift är inte att göra prioriteringarna för det svenska standardiseringsarbetet - detta görs i stället av intressenterna, dvs. medlemmarna i de tre organisationerna. Medlemskapet är öppet för alla som så önskar, t.ex. företag, organisationer eller myndigheter. De svenska standardiseringsorganens roll har förändrats från att tidigare vara forum för utarbetande av svensk nationell standard till att alltmer vara de svenska representanterna i det globala och europeiska arbetet. Endast några procent av nytillskottet av standarder i Svensk Standard är baserat på rent nationellt svenskt arbete. Huvuddelen av ny svensk standard har nämligen sitt ursprung i europeiskt eller globalt arbete. Det ursprungliga syftet med standarder var, som nämnts, att förbilliga produktionen och handel. Därutöver har standarder använts i normgivning, antingen genom att lagstiftaren upphöjt en standard till lag eller genom att en standard angivits som exempel på en tillfredsställande lösning. EU utvecklade - inför den inre marknadens genomförande - en särskild metod att använda standarder i teknisk lagstiftning, främst på produktsäkerhetsområdet. Metoden, den s.k. nya metoden, innebär att EU endast fastställer kortfattade, väsentliga krav i lagstiftningen. Detaljerna återfinns i europeiska standarder som utarbetats på särskilt uppdrag från . Varor som tillverkats i enlighet med sådan standard anses uppfylla de tvingande kraven, men industrin kan välja att inte tillverka enligt standard men måste då på annat sätt visa att den uppfyller de tvingande kraven. Denna metod har använts i EG-direktiv om produktlagstiftning till skydd av människors liv och hälsa. Det är en tydlig tendens att de europeiska standarder som används i EG-lagstiftningen i allt högre utsträckning utarbetas i de globala organen ISO och IEC. Detta kan, enligt uppgift från , vara på både gott och ont - global acceptans av underlättas som mäktiga intressenter utanför EU får ett direkt inflytande i tillämpningen av EG-lagstiftningen. Något globalt tekniskt harmoniseringsarbete bedrivs inte inom ramen för (). WTO-avtalen ger i stället en tydlig preferens för att nationell lagstiftning skall baseras på internationell standard. Mycket talar, enligt , för att det internationella arbetet avseende produktsäkerhet, konsumentskydd, miljöskydd, arbetsmiljö eller socialt ansvar till stor del kommer att bedrivas i de internationella, men privaträttsliga, organen ISO och IEC. Standardiseringens betydelse för näringslivets innovationsförmåga och internationella konkurrenskraft har getts ökad uppmärksamhet. Flera länder utarbetar en nationell strategi på området. Ett viktigt element härvid är att stärka de nationella standardiseringsorganen. Finansieringen av den svenska standardiseringen Den svenska standardiseringsorganisationen omsätter ca . Kostnaderna finansieras genom intäkter från försäljning av standarder m.m. (), avgifter från medverkande intressenter (, varav offentliga intressenter ) och statsbidrag (). Statsbidraget, som går till SSR, föreslås, som redovisats, till för . Syftet med statsbidraget är att bidra till att har en standardiseringsorganisation som på ett effektivt sätt kan driva svenska intressen i det europeiska och internationella standardiseringsarbetet, särskilt på områden där EU använder standardiseringen vid harmonisering av lagstiftning. En del av bidraget används för att underlätta för frivilligorganisationer att medverka i arbetet. Statliga myndigheter lämnar vidare bidrag till enskilda projekt inom myndigheternas ansvarsområden. Dessa projektmedel uppgår till ca . Utöver de nämnda medlen på tillkommer kostnaden för den arbetstid som olika intressenter avsätter för medverkan i arbetet. Medräknas denna arbetstid kan den totala kostnaden för standardiseringsarbetet i uppskattas till 1,. Det svenska statsbidraget till standardiseringen är, enligt , relativt litet i jämförelse med statsbidraget i länder av motsvarande storlek. Betydande reduktioner gjordes . Den svenska standardiseringen arbetar nu endast på områden där projektbidragen från intressenterna ger kostnadstäckning. Då den svenska organisationen i hög grad är beroende av avgifterna från intressenterna ser den sig tvungen att avkräva alla medverkande avgifter (i varierande storlek beroende på företagens eller organisationens storlek). Staten ersätter dock projektavgifterna för de ideella organisationerna, såsom konsument-, arbetstagar- eller miljöorganisationer, genom att en del av statsbidraget används för detta ändamål. I vissa fall får dessa organisationer även statliga bidrag för sina kostnader för medverkande experter eller för resekostnader. Arbetstagarorganisationerna får också vissa bidrag för medverkan i standardiseringsarbetet via och konsumentorganisationer via . kunde små och medelstora företag få vissa bidrag till resekostnader vid medverkan i standardiseringsarbete. Bidraget visade sig ganska ineffektivt, varför det avskaffades . studerar möjligheterna att på ett mer effektivt sätt stödja dessa företags medverkan i arbetet och företagens tillgång till information om standarder och pågående arbete. Standardiseringen i drivs, som redovisats, i privata organ och är intressentstyrd. Staten och har som huvudmän ett ansvar för att har en effektiv organisation. Regeringens bedömning är att den nuvarande organisationen, som infördes , på ett effektivt sätt tillvaratar svenska intressen i det internationella arbetet, vilket också är det huvudsakliga syftet med statsbidraget. Inom ramen för huvudmännens organ, standardiseringsråd, pågår ett arbete med en nationell strategi för standardiseringen. Regeringen har varit försiktig med att utifrån styra standardiseringen. Regeringen är däremot beredd att stödja strategiarbetet. Dessutom anses medvetenheten och kunskapen om standardiseringens möjligheter behöva förbättras inom den offentliga förvaltningen. Berörda myndigheter medverkar i produktsäkerhetsarbetet, men på andra områden är myndigheternas deltagande sämre. Detta gäller särskilt standardiseringens potential för tillväxt, konkurrenskraft och innovation. kommer att inleda ett arbete med att höja kunskaperna i statsförvaltningen i detta hänseende. Företrädare för standardiseringsråds konsumentråd har inför utskottet framfört sina synpunkter på de frågor som tas upp i de två här aktuella motionerna. () uppgift är att främja svensk export genom utfärdande av garantier. Garantierna skyddar mot förlustrisk i samband med export till och investeringar i utlandet. Verksamheten skall bedrivas så att den är självbärande över tiden och ger ett stöd åt den svenska exporten som motsvarar vad konkurrerande företag i andra länder kan erhålla. Ramutnyttjandet uppgick till för ordinarie exportkreditgarantier (varav är förbindelser) och till för investeringsgarantier. Obundna utfästelser medräknas till i ramutnyttjandet medan bundna utfästelser och förbindelser till dessa medräknas till . Utnyttjandet av investeringsgarantier har minskat kraftigt , vilket till största delen beror på att det i investeringsverksamheten i högre utsträckning används externa finansiärer. Den förändring i villkoren för investeringsgarantin som skall genomföras tar hänsyn till detta förhållande. Regeringen föreslår en avveckling av verksamheten med den särskilda garantiramen för och . Syftet med denna avveckling beskrivs närmare under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd, anslaget Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och exportkreditgarantier. Budgeten är upprättad enligt riskmässiga principer som även belastas för reservationer för riskerna i engagemang och skadefordringar. Resultatet för första är ett överskott på , vilket främst beror på fortsatta stora återvinningar samt positiva kursdifferenser. Regeringen föreslår att bemyndigar regeringen att ikläda staten betalningsansvar intill belopp dels om högst för exportkreditgarantier, dels om högst för investeringsgarantier. Vidare föreslår regeringen att bemyndigar regeringen att besluta att EKN, , får obegränsad upplåningsrätt i för skadeutbetalningar. Inga motioner har väckts på detta område. I regeringens förslag till bemyndiganden beträffande EKN har - felaktigt - angetts . I utskottets förslag till riksdagsbeslut kommer detta att korrigeras . Anslaget finansierar som, enligt lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m., handlägger mål och ärenden enligt framför allt konkurrens- och marknadsföringslagarna. erhöll ett engångsvist tillskott om för hantering av ett omfångsrikt mål enligt konkurrenslagen - det s.k. bensinkartellmålet. Anslaget föreslås minska med som en del av en generell reduktion av företrädesvis anslag avsedda för förvaltnings- eller investeringsändamål. Regeringen beräknar anslaget för till . Inga motioner har väckts på detta område. är central förvaltningsmyndighet för konsumentfrågor. Anslaget finansierar arbete med att genomföra den fastställda konsumentpolitiken. budget kommer att vara ansträngd på grund av myndighetens omlokalisering till . Omlokaliseringen av knappt 160 årsarbetsplatser vid kommer att innebära vissa omställningskostnader. Den uppskattning av kostnader för omställningen som kan göras för grundas på antaganden om hur många av befintlig personal som kommer att följa med till . Regeringen avser att kompensera myndigheten för den engångspremie som en särskild pensionsersättning medför.