bet · GS01MJU7 · 2005-02-15 00:00:00 — Med hänvisning härtill och vad utskottet i tillämpligadelar anfört ovan föreslår utskottet att även motion 2004/05:MJ264 (m)yrkandena 1 och 2 lämnas utan vidare åtgärd.ViltvårdsområdenUtskottets förslag i korthetMed hänvisning till gällande regler och till tidigare uttalanden påområdet avstyrker utskottet tre motioner (s, m, kd) om rätten att inteingå i viltvårdsområde, om beslutanderätten och om valbarhet tillstyrelse. Jämför reservation 14 (m).MotionernaRätten att inte ingå i ett viltvårdsområde hävdas i motion 2003/04:MJ447 (kd).Reglerna bör ändras så att det fordras enhällig uppslutning från berördamarkägares sida för att ett område skall få bildas, och det bör blienklare att gå ur ett viltvårdsområde. Den eller de markägare som villgå ur bör själva få bestämma om särskilda skäl talar för detta och underförutsättning att den undantagna marken omfattar sådan areal att denmedger jakt (yrkande 12).I motion 2004/05:MJ452 (s) begärs att regeringen lägger fram förslagtill ändring av viltvårdslagen. Lagen bör ändras så att det skapasmöjligheter för en årsstämma att delegera beslutanderätten vad gällerföreningens tillstånd för upplåtelse och överlåtelse av jakträtt. Detbör klart framgå att årsstämma (jaktstämma) kan uppdra åt viltvårdsföreningensstyrelse att behandla och inom ramen för av stämman fastlagda principerbesluta i sådana frågor.Enligt motion 2004/05:MJ518 (m) skall, vid val av styrelse i viltvårdsområde,endast de i området ingående markägarna eller den som företrädermarkägaren ha rösträtt.Utskottets ställningstagandeEnligt 7 § lagen (2000:592) om viltvårdsområden krävs för att få bildaett viltvårdsområde att bildandet främjar vården av den eller de viltartersom samordningen avser, att det är lämpligt med hänsyn till områdetsbelägenhet och omfång och att det medges av en majoritet av fastighetsägarnainom området. Majoriteten skall utgöra minst fyra femtedelar av antaletfastighetsägare och dessa skall äga minst fyra femtedelar av viltvårdsområdetsareal. Enligt 34 § kan besluta att viltvårdsområdet skallupphöra, och viltvårdsområdesföreningen skall upplösas om fler än enfemtedel av fastighetsägarna eller fastighetsägare som äger mer än enfemtedel av marken har uttalat sig för en upplösning.Vid riksdagsbehandlingen av regeringens proposition 1999/2000:73 Jaktensvillkor (bet. 1999/2000:MJU17, rskr. 1999/2000:253) anfördeutskottet att för att en enskild fastighetsägare skall behöva tåla atten sammanslutning av enskilda bestämmer om jakten på hans mark måstesamordningen av jakten vara motiverad av ett angeläget allmänt intresse.Vidare måste det föreligga proportionalitet mellan vad det allmännavinner och vad den enskilde förlorar på grund av sådana beslut. Entvångslagstiftning om viltvården förutsätter med andra ord att det finnsett väl underbyggt och ett av starka allmänna intressen motiverat behovav att tillhandahålla en lagreglerad samordning över fastighetsgränserna.Utskottet redovisade att regeringen i sitt förslag anser att det finnsskäl att särskilja de olika viltarterna vid en bedömning av i vilkenutsträckning det kan finnas ett sådant behov. Utskottet gjorde en annanbedömning och ansåg att det finns ett behov av samordning även när detgäller vården av småviltet. kan enligt 33 § lagen omviltvårdsområden utesluta en fastighet som på grund av ändrad användningeller annars saknar väsentlig betydelse för verksamheten inom området.Detsamma gäller en eller flera fastigheter med samma ägare, om fastigheteneller fastigheterna lämpligen kan bestå som en egen enhet för viltvårdoch om kvarvarande fastigheter utgör ett lämpligt viltvårdsområde.Lagen om viltvårdsområden trädde i kraft . Utskottetfinner inte skäl att förorda att lagens bestämmelser omprövas. Mot dennabakgrund avstyrker utskottet motionerna 2003/04:MJ447 (kd) yrkande 12,2004/05:MJ452 (s) och 2004/05:MJ518 (m).Administrativa frågorUtskottets förslag i korthetMed hänvisning till gällande regler och till tidigare uttalanden i fråganavstyrker utskottet två motioner (m) om avskaffande av avgiften förjaktkort. En motion (mp) om minskade klövviltsstammar avstyrks medhänvisning till pågående åtgärder på området. På samma grund avstyrkstvå motioner (v, c) om rörelsehindrades möjligheter att delta i jaktoch om kvinnors medverkan vad gäller rovdjursfrågor.Utskottet delar synpunkterna i en motion (fp) om det nationellarovdjursrådets och de regionala rovdjursgruppernas funktioner men föreslår,med hänvisning till tidigare uttalanden och pågående åtgärder på området,att motionen i denna del lämnas utan vidare åtgärd.Med hänvisning till gällande regler och vidtagna åtgärder på områdetavstyrks ett motionsyrkande (v) om krav på kontinuerliga skjutprov, ettmotionsyrkande (kd) om jaktgäst vid lodjursjakt och fyra motionsyrkanden(fp, mp) om fångstredskap. Med samma hänvisning avstyrks även femmotionsyrkanden (m, kd, c) om eftersök av skadat vilt. Jämför reservationerna15 (m), 16 (mp), 17 (m, kd, c), 18 (v, mp), 19 (v, mp), 20 (kd), 21(mp), 22 (m), 23 (kd) och 24 (c).MotionernaI motion 2003/04:MJ250 (m) begärs att den statliga jaktkortsavgiftenavskaffas för ungdomar mellan som utövar uppsiktsjakt.Dagens krav på avgift innebär enligt motionärerna dubbelbeskattning. Entydlig signal för att skapa ett bredare engagemang skulle vara att slopadenna statliga kostnad för ungdomarna. Enligt motion 2004/05:MJ476 (m)bör den s.k. viltvårdsavgiften enligt 41 § i jaktlagen (1987:259)avskaffas.När det gäller minskade klövviltsstammar måste enligt motion 2004/05:MJ434(mp) underlag om betesskadornas omfattning tas fram och följas av riktadeinformationsinsatser till såväl skogsägare som jägare. Arbetet med attminska viltbetesskadorna skall kunna finansieras via Viltvårdsfonden(yrkande 14).I motion 2004/05:MJ221 (c) begärs sådan ändring i jaktförordningen(1987:905) att människor med permanenta rörelsehinder undantas frånbestämmelserna om jakt från motordrivet fordon. Det bör finnas möjlighetatt jaga från motordrivet fordon, och krav på uppgift om vilket viltsom planeras jagas eller hur många djur som planeras fällas bör inteställas.Enligt motion 2004/05:MJ289 (v) bör regeringen verka för att kvinnor,såväl på myndigheter och verk som inom organisationer och som individer,ges ett förstärkt deltagande när det gäller rovdjursfrågor. Det ärenligt motionärerna förkastligt ur demokratisk synvinkel att kvinnorsmedverkan och kvinnors röst inte lyfts fram och understryks på etttydligare sätt i rovdjursdebatten (yrkande 6).Frågan om de regionala rovdjursgruppernas och det nationella rovdjursrådetsfunktion behandlas i motion 2004/05:MJ369 (fp). Motionärerna anför attökad information och kunskap om rovdjuren förbättrar möjligheterna förrovdjur och människor att leva i mer fredlig samexistens. Det framhållssom viktigt att detta arbete bedrivs i de regionala rovdjursgruppernaoch i det nationella rovdjursrådet. Det är enligt motionärerna avgörandeför den fortsatta utvecklingen att inte begränsa uppgifterna tillinformationsöverföring utan skapa effektiva, fungerande forum där åsikterförs fram, tas emot, diskuteras och får konkreta resultat (yrkande 30).Enligt motion 2004/05:MJ350 (v) skall det krävas kontinuerligt skjutprovför att få delta aktivt i jakt. En sådan bestämmelse bör finnas med ijaktlagstiftningen som ett krav för att minska skadeskjutningen(yrkande 10).Enligt motion 2003/04:MJ447 (kd) skall jaktgäst vid lodjursjakt intebehöva vara folkbokförd i det län där jaktmarken är belägen. Motionärernaanser att det torde ligga inom ramen för jaktledarens kompetens attavgöra huruvida en jaktgäst är lämplig att delta i lodjursjakt. I ingetavseende kan denna lämplighet hänga samman med reglerna om folkbokföring(yrkande 7).I motion 2003/04:MJ304 (fp) yrkas att ansvaret för godkännande avfångstredskap överförs från till Djurskyddsmyndigheten.Det grundläggande syftet med förslaget är att djur inte skall utsättasför onödigt lidande och inte att bevara den biologiska mångfalden. Isammanhanget skulle en viss avreglering av reglerna för råttfällor varapå sin plats. Enligt motion 2003/04:MJ424 (mp) bör 11 § jaktförordningenändras så att både och skallpröva fångstredskapen (yrkande 2). Omprövning av existerande typgodkännandenbör ske utifrån författningsändringen i yrkande 2 (yrkande 3). Defångstredskap som syftar till att fånga viltet levande bör prioriteras iden omprövning som beskrivs i yrkande 3 (yrkande 4).I motion 2003/04:MJ332 (m) begärs att regeringen via Naturvårdsverketger polisen samma uppdragsprioritet vid eftersök av trafikskadat vilt,oberoende av om det tillfaller staten eller inte. I motion 2003/04:MJ447(kd) anförs att arbetet bör uppvärderas och ersättning utgå till deorganisationer och enskilda som arbetar ideellt med eftersök avskadat vilt (yrkande 9). Enligt motion 2004/05:MJ352 (c) skall fullekonomisk ersättning utgå för skadade eller döda djur, material ochdjurägarens merarbete vid eftersök av försvunna djur (yrkande 2). Ettsystem för att ersätta eftersöksjägare om de lider ekonomisk skada videftersök av trafikskadat vilt bör utarbetas enligt motion 2004/05:MJ422(c). Behovet av organisation och finansiering av kostnader för trafikskadatvilt påtalas i motion 2004/05:MJ523 (c). Motionärerna frågar vad somhar hänt sedan jordbruksministern uttalade att organisationoch finansiering av eftersök av trafikskadat vilt vederbörligen kommeratt uppmärksammas av regeringen.Utskottets ställningstagandeFör att främja viltvården eller andra liknande ändamål som är förenligamed syftet med denna lag får regeringen enligt 41 § jaktlagen (1987:259)meddela föreskrifter om skyldighet för den som jagar att betala en årligavgift (viltvårdsavgift), att betala en avgift för vissa slag av viltsom fälls och att betala en särskild avgift för vilt som fällts i stridmot vad som bestämts i en för jakt meddelad licens. Viltvårdsavgifternabildar en fond, Viltvårdsfonden, som efter regeringens bestämmande fåranvändas för angivna ändamål.Bidragen till jägarorganisationerna ur Jaktvårdsfonden bygger numera påpreciserade verksamheter med mål och riktlinjer och utgår i form av ettgrundbidrag och ett medlemsrelaterat bidrag. Som utskottet uttaladevåren (bet. 2001/02:MJU18, se även prop. 1999/2000:73 och bet.1999/2000:MJU17) är det emellertid på angeläget att detschablonmässigt framräknade bidraget minskar och ersätts av preciseradeuppdrag där ersättningen till organisationerna bestäms särskilt förvarje uppdrag. Utskottet instämde därmed i de grundläggandefördelningsprinciper som regeringen redovisade. För verksamheten skullefastställasmål och riktlinjer som fortlöpande kan utvärderas. Även bidragsgivningentill borde enligt utskottets mening byggapå preciserade verksamheter med mål och riktlinjer samt en uppföljningav att målen nås. Utskottet anförde vidare att organisationer somVärldsnaturfonden och borde ha möjlighetatt efter ansökan erhålla bidrag ur Jaktvårdsfonden för särskiltpreciserade arbetsuppgifter som bedöms angelägna inom viltvården. Utskottet,som gjorde samma bedömning som regeringen om bidragsgivningen tilljägarorganisationerna, konstaterade att, mot denna bakgrund, bidragettill skulle minska. Utskottet hade inte hellernågot att erinra mot regeringens bedömning att de ökade resurser somutarbetandet av uppdragen och uppföljningen skulle komma att kräva skallfinansieras med medel ur fonden. Utskottets ställningstagande kvarstår.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2003/04:MJ250 (m) och2004/05:MJ476 (m).Enligt vad utskottet inhämtat arbetar tillsammans medNationella sektorsrådet, där jägarorganisationerna ingår, med sektorsmålför bl.a. balansen mellan skog och vilt. Ett sådant mål kommer attfastställas . Med det anförda finner utskottet syftetmed motion 2004/05:MJ434 (mp) yrkande 4 i allt väsentligt tillgodosett.Motionen bör inte föranleda någon ytterligare åtgärd från riksdagenssida.Enligt 31 § första stycket jaktlagen (1987:259) får jakt inte ske frånmotordrivna fortskaffningsmedel, och sådana får inte heller användasför att söka efter, spåra, förfölja eller genskjuta vilt, för att hindravilt att undkomma eller för att avleda viltets uppmärksamhet från densom jagar. Syftet med bestämmelsen är att förbjuda användning av metodersom avleder viltets uppmärksamhet från den jagande eller underlättarjakten på ett sätt som kan göra att användningen inverkar till denjagandes fördel. eller kan, beroende påvilken viltart jakten avser, med stöd av 21 § jaktförordningen (1987:905)i det enskilda fallet medge undantag från förbudet i 31 § jaktlagen.Enligt vad utskottet inhämtat bereds i förnärvarande ansökningar av bl.a. LRF, Handikappförbundens samarbetsorganoch om en sådan ändring av 21 § jaktförordningenatt permanenta rörelsehinder hos en person skall utgöra skäl för undantagfrån bestämmelsen i 31 § jaktlagen om förbud mot att bedriva jakt frånmotordrivet fortskaffningsmedel. I svar på fråga 2004/05:320 uttaladejordbruksministern som sin förhoppning att departementet vid beredningenav organisationernas ansökan skall kunna finna tillfredsställandebestämmelser om undantag från förbudet så att även personer med funktionshinderkan jaga. Med det anförda finner utskottet att syftet med motion2004/05:MJ221 (c) kommer att bli tillgodosett utan något särskilt uttalandefrån sida.Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna i motion 2004/05:MJ289(v) om vikten av kvinnors engagemang och medverkan inom samhällets allaområden och därmed även när det gäller rovdjursfrågor. Ett aktivtdeltagande från både kvinnor och män kan rent allmänt innebära en merallsidig belysning av olika frågor och är ägnat att ytterligare bidratill väl underbyggda och förankrade beslut och därmed även till bättreacceptans för besluten. Det kan i sammanhanget framhållas attNaturvårdsverkets råd för rovdjursfrågor har en jämn köns- och åldersfördelning.Krav på en sådan fördelning finns även i de regionala rovdjursgrupperna.Något särskilt uttalande med anledning av motionens yrkande6 finner utskottet emellertid inte påkallat.Som utskottet anförde i samband med behandlingen av propositionen omsammanhållen rovdjurspolitik kommer behovet av information och kunskapom rovdjuren troligen att växa , eftersom intressethos allmänheten för de stora rovdjuren är stort (bet. 2000/01:MJU9).Detta uttalande upprepades (bet. 2003/04:MJU3). De insatsersom redan görs av bl.a. , Järvzoo, rovdjurscenteroch Viltskadecenter för att sprida information och kunskap om rovdjurär betydelsefulla, och den verksamhet som skulle kunna vara aktuell attstödja vid ett rovdjurscentrum har på olika sätt anknytning tillinformationsverksamhet. Vid behandlingen av nämnda proposition fick utskottetvärdefull information om den verksamhet som bedrivs vid några av derovdjurscentrum som finns i landet. Utskottet utgick från att dessacentrum, med den erfarenhet och de resurser som de förfogar över, kange värdefulla bidrag inom ramen för förstärkningar av informationsinsatsernaom stora rovdjur. Utskottet ansåg sig emellertid sakna underlag för attföreslå konkreta insatser i fråga om etableringen eller lokaliseringenav rovdjurscentrum. Utskottets uppfattning kvarstår. Vidare innebarriksdagens beslut att länsstyrelserna i de län där det finns fastastammar av de stora rovdjuren bör bilda rovdjursgrupper med representanterför bl.a. , kommuner, polismyndighet, åklagare,jägarorganisationer, ideella naturvårdsorganisationer, tamdjursägare, samebyaroch markägare. Det kan tilläggas att det, innan rovdjurspropositionenhade lagts fram, vid länsstyrelserna i och länhade bildats rovdjursgrupper med företrädare för olika intressegrupper.Av budgetpropositionen för , utgiftsområde 20, framgår attNaturvårdsverket och övriga berörda myndigheter har fått i uppdrag attbl.a. utveckla inventeringsverksamheten, metoder för att förebyggajaktbrott, former för samarbete med de nordiska länderna om rovdjursförvaltningoch förstärkta informationsinsatser.Som anförs i motion 2004/05:MJ369 (fp) förbättrar ökad information ochkunskap om rovdjuren möjligheterna för rovdjur och människor att levai mer fredlig samexistens, och det är viktigt att detta arbete bedrivsi de regionala rovdjursgrupperna och i det nationella rovdjursrådet.Det är också avgörande för den fortsatta utvecklingen att uppgifternainte begränsas till informationsöverföring utan att effektiva, fungerandeforum skapas där åsikter förs fram, tas emot, diskuteras och får konkretaresultat. Utskottet har således inte någon annan uppfattning änmotionärerna om det nationella rovdjursrådets och de regionalarovdjursgruppernasfunktioner. Enligt vad utskottet inhämtat tar länsstyrelserna i samarbetemed de regionala rovdjursgrupperna fram regionala förvaltningsplanerför de stora rovdjuren. Utskottet har vidare inhämtat att Naturvårdsverketarbetar med en kommunikationsplan för stora rovdjur där verket harengagerat länsstyrelserna i arbetet. Verket har tagit fram en utställningsom används av flera länsstyrelser. Arbetet med kompetensutveckling ocherfarenhetsutbyte mellan de regionala rovdjursgrupperna och Rådet förrovdjursfrågor forstätter. hölls för tredje åretett möte för grupperna och rådet. Vid årets möte redovisade Fjällmistrasin studie av attityder till de stora rovdjuren. Regionala rovdjursgrupperfinns numera i samtliga län med fasta rovdjursstammar. Undantag utgörsav , , län och . Detkan tilläggas att enligt beslut avNaturvårdsverket erhöll för utveckling av regionaltnätverk för att stärka naturvårdens och rovdjursförespråkarnas rollsamt för information och marknadsföring för att kunna föra utfaktainformation och få bättre genomslagskraft. Något särskilt uttalande medanledning av motionen i denna del anser utskottet emellertid intepåkallat. Motion 2004/05:MJ369 (fp) yrkande 30 bör därmed lämnas utanvidare åtgärd från sida.Med anledning av motion 2004/05:MJ350 (v) med krav på kontinuerligaskjutprov vill utskottet påpeka att det enligt 1 kap. 4 § vapenförordningen(1996:70) för tillstånd till innehav av jaktvapen krävs att sökandenavlagt prov som visar att han har grundläggande kännedom om jakt ochviltvård och kan handha vapnet. Närmare föreskrifter om provet meddelasav . Det kan påpekas att det i jägarexamen ingår bådepraktiska och teoretiska prov. Med det anförda avstyrker utskottetmotionens yrkande 10 i den mån yrkandet inte kan anses tillgodosett.De allmänna förutsättningarna för skyddsjakt på lodjur finns i 7 §jaktlagen (1987:259) och 23 a § jaktförordningen (1987:905). Naturvårdsverketkan enligt 24 § jaktförordningen på eget initiativ fatta beslut om sådanjakt och, enligt 27 §, efter ansökan av enskild. Besluten avser ipraktiken renskötselområdet. Även i de berörda länen kanmeddela beslut om jakt på enstaka individer av lo. Det kan påpekas attvarje beslut om skyddsjakt utformas efter de förutsättningar som föreliggerdet aktuella året. Enligt vad utskottet inhämtat avser Naturvårdsverketatt se över bestämmelserna i jaktförordningen. Med det anförda avstyrkerutskottet motion 2003/04:MJ447 (kd) yrkande 7 i den mån motionsyrkandetinte kan anses tillgodosett.Verksförordningen (1995:1322) ger regeringen rätt att utfärda föreskrifterför myndigheter under regeringens verksamhetsområde. Det ankommer såledespå regeringen att i instruktionen ange de uppgifter som den anserlämpligen bör ankomma på verket. För del gällerförordningen (2001:1096) med instruktion för och förDjurskyddsmyndigheten förordningen (2003:1125) med instruktion förDjurskyddsmyndigheten. Enligt 12 § får meddela föreskrifterom tillstånd, kunskapskrav eller andra villkor för användande avfångstredskap, vittjande av fångstredskap samt befogenhet för länsstyrelsenatt i det enskilda fallet ge tillstånd till användande av vissafångstredskap. Enligt 11 § jaktförordningen (1987:905) skall fångstredskapvara av godkänd typ för att få användas, och prövarefter samråd med frågor om godkännande avfångstredskap. Den som ansöker om godkännande skall betala en avgift enligtföreskrifter som meddelas av . Enligt vad utskottetinhämtat är en grund för godkännande av de nu tillåtnafångstredskapen just djurskyddsaspekterna. Godkännandet sker efter samrådmed , tidigare med . Med detanförda avstyrker utskottet motion 2003/04:MJ304 (fp) i den mån deninte kan anses tillgodosedd. Även motion 2003/04:MJ424 (mp) yrkandena2-4 avstyrks.När det gäller eftersök av vilt anges i 33 § jaktförordningen (1987:905)att vilt av bl.a. arterna björn, varg, järv, lo som omhändertas, påträffasdött eller dödas när sådant djur är fredat, tillfaller staten. Älg ellerhjort som påträffas död eller dödas när sådant djur är fredat tillfallerockså staten utom när jakträttshavaren i enlighet med har hjälpt till att spåra och avliva djuret eller ta handom det. Enligt 34 § jaktförordningen får meddelaföreskrifter om eftersök och tillvaratagande av sådant vilt som tillfallerstaten och som har skadats eller dödats av annan orsak än påskjutningunder legal jakt. anför i sina allmänna råd (NFS2002:18) att, i det fall polismyndigheten har mottagit anmälan omtrafikskadat eller dödat rådjur, vildsvin och mufflonfår, som ju inte ärstatens vilt, polismyndigheten likafullt bör underrätta berördjakträttshavare eller av denne utsedd person och i förekommande fall geuppmaning om att genomföra erforderligt eftersök och avlivning. Enligt40 a § jaktförordningen får, om vilt påträffas så skadat eller i sådanbelägenhet att det av djurskyddsskäl bör avlivas, djuret avlivasäven om det är fredat och även på annans mark. anfördeutskottet att , polismyndigheterna och jägarorganisationerna m.fl. samverkar beträffande eftersök av trafikskadat vilt i en organisationkallad Trafiksäkerhet och eftersök i samverkan, SES (bet. 2002/03:MJU9).I detta samarbete förmedlar polismyndigheten en anmälan från en trafikantom ett påkört djur till SES. Ett eftersöksekipage (oftast en jägare ochen hund) blir därefter kontaktat, eftersöket genomförs och resultatetrapporteras till polismyndigheten. finns i allakommuner inom ett län. Systemet introducerades i län och finnsnu i samtliga län utom två. Fullt utbyggd omfattar organisationenTrafiksäkerhet och eftersök i samverkan ca 6 000 jägare som är engageradei arbetet med att eftersöka trafikskadat vilt. Arbetet styrs av enledningsgrupp bestående av samarbetsparternas representanter i SES-gruppen,dvs. myndigheter och organisationer med uppgifter inom trafiksäkerhetoch viltförvaltning. Ledningsgruppen är en referensgrupp till Vägverketi frågor som rör viltolyckor. Enligt en fastställd handlingsplan skallgruppen sprida information och vårda den viltolycksorganisation som harbyggts upp, men huvudinriktningen skall vara att arbeta för att förebyggaviltolyckor. Arbetet finansieras delvis av som fleraorganisationer och enskilda bidrar med ideellt arbete. Vid sin behandlingav frågan utgick utskottet från att regeringen ägnar dettaprojekt vederbörlig uppmärksamhet och vid behov vidtar de åtgärder somkan anses påkallade. Utskottet förutsatte vidare att det görs enutvärdering av det nu redovisade arbetet och att resultatet i lämpligtsammanhang redovisas till . Utöver detta uttalande var utskottetinte berett att föreslå någon åtgärd från sida. En särskildutredare har utrett Svenska Jägareförbundets allmänna uppdragatt leda jakt- och viltvårdsarbetet i landet. I rapporten, Viltförvaltning- precisering av Svenska Jägareförbundets allmänna uppdrag, föreslårutredaren bl.a. att , för att trygga stabilitetoch långsiktighet i SES-gruppens arbete, i samråd med berörda departementfinner en lösning som säkerställer en finansiering av samordningen ochledningen av gruppens arbete. Utskottet har inhämtat att rapporten omJägareförbundets allmänna uppdrag remissbehandlas . Såsnart remissomgången är avslutad kommer, enligt vad utskottet erfarit,regeringen () att påbörja beredningen av de olikaförslag som lämnas i rapporten. Utskottet har även erfarit att, inteminst mot bakgrund av uttalande om SES-gruppen, frågan omorganisationen och finansieringen av eftersök av trafikskadat vilt kommeratt vederbörligen uppmärksammas av regeringen.