bet · GT01AU1 · 2005-12-05 00:00:00 — Svenskarna upplevde ett större inflytande över arbetslivet , t.ex. när det gäller arbetstider, arbetsplanering m.m., än vad de gör . Det är uppenbart att 1990-talets nedskärningar i offentlig sektor fått stora effekter på möjligheterna att påverka arbetssituationen i stort. Ökningen av otrygga anställningar har varit kraftig och haft en negativ påverkan på inflytandet. Det säger sig självt att människor inte upplever samma möjligheter att påtala missförhållanden på arbetsplatsen när deras arbetssituation inte är trygg eller permanent. Bristande inflytande på arbetet har ett nära samband med sjukdomar och utslitning. Ökat inflytande och makt över produktionen för arbetstagarna innebär minskad stress och utbrändhet, ökad effektivitet, bättre kvalitet m.m. Kvinnodominerade arbetsplatser ger upphov till större ohälsa än andra. En viktig fråga är därför att öka inflytandet och arbetsplatsdemokratin särskilt i kvinnodominerade sektorer. Offentliga verksamheter kan och måste bli föredömen när det gäller de anställdas möjlighet att påverka sådant som arbetstider och arbetsorganisation. En särskild utredning bör tillsättas med uppgift att genomlysa arbetslivsdemokratifrågan på den svenska arbetsmarknaden och föreslå åtgärder för att stärka löntagarnas inflytande över det egna arbetet. anser att regeringen bör initiera ett arbete för att stimulera långtgående självstyrelseprojekt i offentlig regi. Anställda i sådana projekt ska erbjudas möjligheten att tillsammans med brukarna driva en verksamhet. Den politiskt styrande instansen, t.ex. kommunfullmäktige, ska fatta beslut om mål och medel för att uppnå målen och även följa och utvärdera verksamheten. I övrigt ska de anställda själva bestämma över sin organisation och hur de ska nå målen i samverkan med brukarna. De anställda ska själva besluta om hur mycket av medlen som ska användas till kompetensutveckling, arbetskläder, om de ska ha en roterande ledning eller ingen alls, hur långa arbetsdagarna ska vara m.m. De ska vara garanterade tillräckliga medel för att kunna uppnå målen. Forskning bör knytas till projekten för att se hur verksamheten utvecklas, hur demokratin i arbetet och verksamheten utvecklas och hur de anställda upplever sin arbetsmiljö och kvaliteten i arbetslivet. Frågor om arbetslivets utveckling och det goda arbetets villkor har fört en tynande tillvaro . har omvandlingstrycket och förändringstakten i arbetslivet ökat dramatiskt. Parterna måste nu ta ett gemensamt ansvar för utvecklingen och via legitimitetsskapande processer visa på möjligheterna att förena krav på lönsamhet, effektivitet och produktivitet med utvecklande arbetsuppgifter och goda arbetsmiljöer, kompetensutveckling och arbetstagarinflytande. Det är viktigt att parterna gemensamt förmår förmedla känslan av att arbetsmiljöer och arbetsorganisationer går att utveckla i positiv riktning. Arbetslivsfonderna, som skapades 1989 i syfte att utveckla parternas engagemang i arbetslivs- och arbetsmiljöfrågor, bedrev ett utvecklingsarbete i arbetslivet. Fonderna innebar bl.a. att ny kraft och energi tillfördes diskussionerna om det goda och utvecklande arbetet och behovet av förnyelse i arbetslivet, såväl på arbetsplatserna som i samhället. menar att det är än mer angeläget att stimulera parterna att pröva olika vägar att utveckla arbetslivet med målet ett långsiktigt hållbart arbetsliv. Regeringen bör därför utreda form och teknik för ett nytt fondsystem bl.a. utifrån de erfarenheter som gavs i det gamla systemet och återkomma till med ett förslag i denna fråga. Detta bör ges regeringen till känna. Jag tillstyrker därför motionerna A366 yrkandena 1 och 4 och A368 yrkande 8. Allmän inriktning av politiken inom utgiftsområde 14, Arbetsliv, punkt 19 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:A310 yrkande 13 och avslår motionerna 2005/06:So551 yrkandena 4 och 17, 2005/06:N480 yrkande 19 i denna del, 2005/06:A294, 2005/06:A366 yrkandena 1 och 4, 2005/06:A368 yrkande 8, 2005/06:A370 yrkande 10, 2005/06:A387, 2005/06:A409, 2005/06:A417 yrkandena 2, 8 och 9, 2005/06:A418 yrkandena 2, 4 och 5 samt 2005/06:A420 yrkandena 16, 27 och 28. Kvinnor betalar ett högt pris för bristande jämställdhet i arbetslivet genom nedsatt hälsa, sjukskrivning och förtidspensioner. Antalet sjukskrivna och förtidspensionerade är fortfarande mycket högt. Den politik som regeringen för verkar inte i rätt riktning. Först när individen sätts i fokus på ett tydligare sätt än , de olika systemen och myndigheterna samordnas och lokala initiativ gynnas kan fler personer komma tillbaka i arbete. Det nya arbetsgivaransvar som innebär att arbetsgivaren övertar betalningsansvaret för av sjukpenningskostnaderna för en sjukskriven anställd riskerar att skapa en selektering genom att arbetsgivarna undviker att anställa en person som misstänks få en hög sjukfrånvaro. Kvinnor är överrepresenterade bland de långtidssjukskrivna. Allra svårast har de kvinnor som varit långtidssjukskrivna och vill tillbaka i arbete. vill minska ohälsan i arbetslivet genom att införa en rehabiliteringsgaranti och en modern arbetsorganisation i offentlig sektor. Rehabiliteringsgarantin ska bestå av en preliminär rehabiliteringsplan, tillgång till rehabiliteringslots efter sjukskrivningen och rätt tillrehabpeng om rehabgarantin inte uppfylls. Ett nytt differentierat arbetsgivarinträde i sjukförsäkringen som relaterar ansvaret till arbetsgivarens storlek och en ny beräkningsgrund för ersättningen i sjukförsäkringen baserad på genomsnittsinkomsten före sjukskrivningen bör införas. Verklig eller upplevd maktlöshet är en av de viktigaste orsakerna som de långtidssjukskrivna själva anger som skäl till sin sjukskrivning. Långtidssjukskrivningarna är särskilt stora inom offentlig sektor. Arbetet där måste bedrivas med moderna arbetsorganisationer som ger större delaktighet, ökad makt över det egna arbetet och större befogenheter för enskilda och arbetslag. Vad jag har anfört här bör ges regeringen till känna. Jag tillstyrker därför motion A310 yrkande 13. Ombudsmännen, punkt 20 (m, c) av (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 20 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:A363 yrkande 16 och 2005/06:A414 yrkande 5 i denna del. Dagens ombudsmän bör samordnas i en myndighet, Ombudsmannen mot diskriminering, och och bör sammanläggas. Ombudsmannafunktionen blir på så sätt ett kraftfullare redskap än vad den är . Detta bör ges regeringen till känna. Vi tillstyrker därför motionerna A363 yrkande 16 och A414 yrkande 5 i denna del. System för individuell kompetensutveckling, punkt 21 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 21 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:A378, 2005/06:A417 yrkande 10, 2005/06:A418 yrkande 3 och 2005/06:A420 yrkande 26 och avslår motion 2005/06:A222. Kompetensutveckling är en fråga som har strategisk betydelse för varje individ och för hela samhället. Trots det har regeringen misskött frågan under . Nödvändiga reformer har gång på gång skjutits . Vi beklagar att tillsammans med regeringen har frånträtt sina tidigare löften om införande av ett individuellt kompetenssparande. I motion A378 lägger vi fram ett gemensamt förslag till riktlinjer för ett system för individuell kompetensutveckling. Systemets utgångspunkter och syfte Enligt vår uppfattning är det viktigt att återfår sin forna ställning i toppen av den s.k. välståndsligan. Dagens situation är mycket bekymmersam. I många kommuner är en tredjedel av den arbetsföra befolkningen arbetslös, deltagande i någon arbetsmarknadspolitisk insats eller förtidspensionerad. Arbetslivet förändras i snabb takt. Globalisering och teknikintensifiering leder till ökad rörlighet på arbetsmarknaden. Utbildning blir alltmer en färskvara. Enligt vår uppfattning är det viktigt att man understöder det livslånga lärandet och ökar människors möjligheter att förkovra sig och utvecklas. Utbildning och kompetens är nyckelord för framtidens arbetsmarknad. Därför anser vi att det ska införas ett system för sparande till kompetensutveckling. Systemet ska vara individuellt och frivilligt. Individuellt kompetenssparande främjar möjligheterna för individen att utbilda sig vidare. När kompetensen stärks ökar den enskildes trygghet på arbetsmarknaden liksom benägenheten att pröva utmaningar i arbetslivet. Ökade möjligheter till kompetenssparande är därför en viktig komponent i en strategi för långsiktig tillväxt. Kompetenssparande är inte bara positivt ur ett individperspektiv. Sådant sparande bidrar till kompetenshöjning och därmed till att begränsa arbetslösheten. Landets förmåga att stå emot ekonomiska kriser stärks. Vi anser att systemet ska bygga på en möjlighet för fysiska personer att med skattemässig verkan göra insättningar på individuella kompetenssparkonton. Det bör inte bara gälla för anställda, utan det är också viktigt att egenföretagare ges möjlighet att kompetensspara. Avkastningen på sparandet ska inte beskattas som kapitalinkomst, såsom regeringen tidigare föreslagit. I stället bör den skattemässiga behandlingen likställas med vad som gäller för det individuella pensionssparandet (IPS). Det innebär att avkastningen beskattas avkastningsskatt i stället för kapitalinkomstskatt. Medlen på kompetenssparkontot är individens egna och ska kunna användas till sådan kompetensutveckling som den enskilde själv bestämmer. Kompetensutveckling bör ges en vid definition. Om sparmedlen inte kommer till användning för kompetensutveckling bör de kunna användas för att förstärka pensionen. Vi föreslår en ordning där varje individ ges möjlighet att göra avdrag vid inkomstbeskattningen för insättningar på ett individuellt kompetenssparkonto. Avdragsrätten bör gälla för insättningar upp till ett prisbasbelopp . Regeringens tidigare förslag (prop. 2001/02:175) om en maximal årlig avsättning på endast en fjärdedels prisbasbelopp är helt otillräckligt för att nå reformens syfte. budgetproposition motiverades detta med att personer med höga inkomster har möjlighet att spara i större utsträckning. Enligt vår mening bör dock inte låginkomsttagarnas mer begränsade handlingsutrymme föranleda beloppsgränser som gör hela reformen meningslös. I stället borde det vara möjligt att införa någon form av extra skattekredit eller bidrag till låginkomsttagare som börjar kompetensspara. Sänkta skatter för i första hand låg- och medelinkomsttagare skulle också öka deras självbestämmande. Det ökade ekonomiska utrymmet skulle exempelvis kunna användas till ett riktat sparande, såsom kompetenssparande. Enligt vår uppfattning är arbetsgivarnas medverkan viktig för att stödja och utveckla individernas kontinuerliga vidareutbildning. För det enskilda företaget är det av avgörande betydelse för dess överlevnad att ge anställda kontinuerlig utbildning. Denna typ av mer verksamhetsrelaterad kompetensutveckling är ett naturligt led i företagens vardag. Det är angeläget att få arbetsgivarnas medverkan i ett system för individuell kompetensutveckling bl.a. därför att kapitalet i systemet då kan byggas upp i en snabbare takt. tar företagen ett betydande ansvar för de anställdas kompetensutveckling. Här är det emellertid ofta fråga om en mer direkt verksamhetsrelaterad personalutbildning där företaget också har ett avgörande inflytande. Det är inte lika självklart med en aktiv arbetsgivarmedverkan i ett kompetenssparande där medlen helt disponeras av den enskilde. För att stimulera arbetsgivare att bidra till den anställdes eget utbildningssparande är en möjlig metod att pröva om det bör införas en rätt till avdrag för sociala avgifter vid avsättningar till den anställdes kompetenskonto. Detta kan jämföras med de villkor som gäller för arbetsgivares avsättningar till pensionssparande för anställda. Med hänsyn till det ovan anförda anser vi att bör bifalla motionerna A378, A417 yrkande 10, A418 yrkande 3 och A420 yrkande 26 och ge regeringen till känna vad vi anfört om riktlinjer för ett system för individuell kompetensutveckling såvitt avser systemets utgångspunkter och syfte, val av sparmodell, avsättningsmöjligheter och förvaltning av medel på kompetenssparkonto m.m. Arbetsmarknadspolitiska program för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga (punkten 15) (mp) Jag välkomnar förslaget med utvecklings- och trygghetsanställningar som innebär att det nu öppnas för alternativ till och Offentligt skyddat arbete. Detta innebär att såväl arbetsgivare inom näringslivet som inom den sociala ekonomin, t.ex. arbetskooperativ, kan erbjuda anställningar i denna form. Utskottet har framhållit att sociala företag kan spela en betydelsefull roll i arbetet med att integrera utsatta grupper både i samhälle och i arbetsliv. Detta ligger helt i linje med de förslag som vi från lagt fram. Jag kommer att noga följa utvecklingen och avstår därför från att nu reservera mig till förmån för ytterligare skarpare skrivningar. anslagsförslag för utgiftsområdena 13 och 14 (punkterna 22 och 23) (m) av (), () och () En riksdagsmajoritet bestående av socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister beslutar att fastställa ekonomiska ramar för de olika utgiftsområdena i den statliga budgeten och en beräkning av statens inkomster avseende 2006. fastställs utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten . har i partimotion 2005/06:Fi240 Politik för arbete och välfärd och i kommittémotioner förordat en annan inriktning av den ekonomiska politiken och budgetpolitiken. Våra förslag syftar till att återupprätta den svenska arbetslinjen, bryta bidragsberoende och utanförskap, ge fler medborgare makt över den egna vardagen samt trygga goda statsfinanser och en värdig välfärd. Vi vill satsa på offentliga kärnverksamheter som sjukvård, rättstrygghet och skola i stället för på bidragssystemen. Vi föreslår en växling från subventioner och bidrag till omfattande skattesänkningar för alla, främst för låg- och medelinkomsttagare. värnar vi de människor som är i störst behov av gemensamma insatser och som har små eller inga möjligheter att påverka sin egen situation. Vi slår också fast att det allmänna ska tillföras resurser för att på ett bättre sätt än kunna genomföra de uppgifter som måste vara gemensamma. Regeringen föreslår att utbildningsvikariat och plusjobb inrättas. Åtgärderna ska finansieras med skattekrediteringar. Vi motsätter oss att arbetsmarknadsåtgärder kan ökas utan att detta belastar statsbudgetens utgiftssida. Vi menar att utgiftstaken ska justeras med motsvarande belopp som skattekrediteringen utgör. Regeringens förslag om ändring i lagen (1999:591) om kreditering av skattekonto av vissa stöd ska därför avvisas. Vi och de andra partierna i föreslår därför att nystartsjobb införs. I vår gemensamma reservation har vi beskrivit vårt förslag om nystartsjobb, vilket innebär att arbetsgivaravgifterna tas bort helt för personer som har fått arbetslöshetsersättning, sjukpenning, förtidspension eller socialbidrag . Nystartsjobben kommer att kunna generera åtminstone 50 000 arbeten. I budgeten avsätts 2006 för reformen. När majoritet genom rambeslutet valt en annan inriktning av politiken deltar vi inte i det nu aktuella beslutet om anslagsfördelningen inom utgiftsområdena 13 och 14. I det följande redovisar vi vilken fördelning på anslagen inom utgiftsområdena 13 och 14 som vi förordade i vår anslagsmotion A414. och föreslår att en enhetlig myndighetsorganisation införs. Myndigheten ges en självständig och professionell ledning och det politiska inflytandet minskar. Länsarbetsnämnderna läggs ned. Vi säger ja till regeringens förslag om förstärkningar av personalresursen. Vi beräknar anslaget till ett lägre belopp än vad regeringen föreslår. Anslag 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd anser att arbetslöshetsförsäkringen ska vara en tillfällig omställningsförsäkring. Egenfinansieringen bör ökas med . Vi föreslår tillsammans med att arbetslöshetsersättningen ska vara av tidigare inkomst och därefter. Därmed skapas incitament för att de arbetssökande i ett tidigt skede ska söka mer intensivt efter jobb. Sammanlagt ska ersättning från arbetslöshetsförsäkringen lämnas . Arbetslösa med försörjningsansvar för barn kan dock få ersättning . Vidare ska arbetsvillkoret skärpas till 80 timmars arbete , studerandevillkoret tas bort och den överhoppningsbara tiden begränsas till . Arbetslöshetsersättningen ska baseras på de senaste 12 månadernas inkomster. Arbetssökande som varit arbetslösa i ska ingå i en jobb- och utvecklingsfond med ett mer individbaserat program av åtgärder än det som aktivitetsgarantin erbjuder . Ersättningsnivån i jobb- och utvecklingsgarantin ska vara och högsta dagpenningen per dag. Åtgärderna minskas med 20 000 platser och friåret tas bort. För beräknar anslaget till ett lägre belopp än vad regeringen föreslår. Anslag 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader avvisar regeringens förslag om 5 000 platser i utbildningsvikariat, 13 000 i praktikplatser och 4 000 i akademikerpraktik. När det gäller regeringens satsningar på traditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärder, som t.ex. arbetspraktik, menar att satsningar på en permanent ökning av företagens efterfrågan på arbetskraft är en mer framkomlig och långsiktig väg. och är överens om att åtgärderna ska minskas med 20 000 platser jämfört med regeringens förslag. För beräknar vi anslaget till ett lägre belopp än vad regeringen föreslår. Anslag 22:4 Lönebidrag och m.m. Regeringen har genomfört en höjning av lönebidraget. vill gå ett steg längre och tillför därför anslaget ytterligare . För beräknar anslaget till ett högre belopp än vad regeringen föreslår. Anslag 22:8 Bidrag till administration av grundbeloppet föreslår att arbetslöshetsförsäkringen ska vara obligatorisk och omfatta alla som förvärvsarbetar. Eftersom alla som erhåller arbetslöshetsersättning då också är medlemmar i kassan försvinner behovet av ett särskilt bidrag för administrationen av grundbeloppet i Alfa-kassan. Anslag 22:9 Bidrag till Stiftelsen Vi anser att Stiftelsen statliga finansiering kan avvecklas och anslaget utgå. Anslag 22:10 Bidrag till lönegarantiersättning och övriga partier i föreslår att bankernas allmänna förmånsrätt i företagsinteckningar höjs från nuvarande till från , vilket gör att statens kostnader för lönegarantin kommer att öka. Vi beräknar anslaget till ett högre belopp än regeringens förslag. Sammanställning över anslagen 22:1, 22:2, 22:3, 22:4, 22:8, 22:9 och 22:10. 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd -9 580 000 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader 22:4 Lönebidrag och m.m. 22:8 Bidrag till administration av grundbeloppet 22:9 Bidrag till Stiftelsen 22:10 Bidrag till lönegarantiersättning -10 026 471 föreslår ett besparingsprogram inom den statliga byråkratin. Vi föreslår att anslaget till , som gjort omfattande personalförstärkningar , dras ned. Vi beräknar anslaget till ett lägre belopp än regeringens förslag. föreslår ett besparingsprogram inom den statliga byråkratin. Vi föreslår att avvecklingen av som ett självständigt verk börjar . Vi anser att anslaget till kan minskas med jämfört med regeringens förslag. Anslag 23:3 Särskilda utbildningsinsatser m.m. Arbetsmarknadens parter bör själva kunna bekosta de insatser som finansieras av detta anslag. Vi anser att anslaget kan utgå. Anslag 23:7 Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) Vi vill att de fyra ombudsmännen som har i uppdrag att utöva tillsyn över lagstiftningen mot diskriminering i arbetslivet slås ihop till en gemensam myndighet. Till följd av detta sammanläggs också och . Vi anser att anslaget för HomO ska utgå och föreslår att det under utgiftsområde 14 i stället inrättas en ny myndighet. Ett nytt anslag skapas under det utgiftsområdet för Ombudsmannen mot diskriminering, som tillförs . Som framgått ovan (anslag 23:7) vill vi att de fyra ombudsmännen som har i uppdrag att utöva tillsyn över lagstiftningen mot diskriminering i arbetslivet slås ihop till en gemensam myndighet och att och läggs samman till en nämnd. Vi anser att anslaget för JämO ska utgå. Vi föreslår att det under utgiftsområde 14 i stället inrättas en ny myndighet och att det skapas ett nytt anslag för Ombudsmannen mot diskriminering, som tillförs . Anslag 24:3 Delegationen för stöd till jämställdhetsintegrering Vi föreslår att anslaget utgår, vilket innebär att anslaget minskas med till noll. Anslag till Ombudsmannen mot diskriminering Som framgått ovan vill vi att de fyra ombudsmännen som har i uppdrag att utöva tillsyn över lagstiftningen mot diskriminering i arbetslivet slås ihop till en gemensam myndighet. Även och sammanläggs. För att finansiera den nya myndigheten föreslås att anvisas på detta nya anslag . Sammanställning över anslagen 23:1, 23:2, 23:3, 23:7, 24:1, 24:3 och nytt anslag 23:3 Särskilda utbildningsinsatser m.m. 23:7 Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) 24:3 Delegationen för stöd till jämställdhetsintegrering 24:4 Ombudsmannen mot diskriminering (nytt anslag) anslagsförslag för utgiftsområdena 13 och 14 (punkterna 22 och 23) (fp) av () och () Liberalerna har tillsammans med , tagit initiativ till och för ett maktskifte 2006. Vi har i parti- och kommittémotioner och i en avvikande mening i det yttrande över budgetpropositionen 2005/06:1 som arbetsmarknadsutskottet överlämnat till finansutskottet förordat en annan inriktning av den ekonomiska politiken och budgetpolitiken än den som regeringen förordar. Vårt budgetförslag syftar till att långsiktigt förbättra tillväxtförutsättningar genom strategiska skattesänkningar och strukturella reformer för att få fler människor i arbete, minska ohälsan och förbättra lönebildningen. Därigenom skapas förutsättningar för att sysselsättningen ska kunna öka i en sådan utsträckning att statens finanser och därmed den gemensamma välfärden tryggas för alla. Den samsyn som har om den politiska inriktningen i stort ligger också till grund för vår uppfattning i anslagsdelen. står inför betydande utmaningar. Aldrig i modern tid i en motsvarande konjunktur har så många varit utan arbete. Nära en och en halv miljon vuxna saknar jobb att gå till eller arbetar mindre än de skulle önska. Allt färre arbetstimmar blir utförda och allt färre väljer att starta och driva företag. har enats om ett program för arbete som på allvar tar itu med utmaningar. På tre viktiga områden föreslår vi tillsammans med de övriga partierna reformer som innebär att alla samhällets insatser inriktas mot samma mål: fler jobb och fler människor i arbete. Vi vill genomföra en stor inkomstskattereform för alla som arbetar, reformera arbetsmarknadspolitiken, arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen och förbättra företagsklimat så att det blir mer lönsamt att anställa och driva företag. Arbetsmarknadspolitiken måste reformeras. Arbete och företagande ska löna sig bättre, omfattande åtgärder för att bryta segregationen måste vidtas och den bristande jämställdheten måste angripas. Arbete måste uppvärderas, vilket är en i grunden moralisk fråga. Det är de mest sköra och utsatta i samhället som drabbas när alltfler anser sig kunna leva på andras arbete. Insikten om sambandet mellan arbete och välstånd måste återupprättas. Det är ingen mänsklig rättighet att bli försörjd av andra om man kan försörja sig själv. Plusjobb är inte svaret på globaliseringens utmaning. behöver en bättre fungerande arbetsmarknad där människor snabbare kommer i arbete och där långvarig sysslolöshet bryts. Vi och de andra partierna i föreslår därför att nystartsjobb införs.