bet · GS01LU13 · 2005-03-01 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet 13 motionsyrkanden från den allmännamotionstiden . Motionsyrkandena gäller i huvudsak frågor omändringar namnlag och behovet av en översyn av lagen.Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden medhänvisning till tidigare ställningstaganden från sida ochpågående arbete.I betänkandet finns en reservation och två särskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Ändringar i namnlagenRiksdagen avslår motionerna 2004/05:L210, 2004/05:L239, 2004/05:L245yrkandena 1 och 2, 2004/05:L248 yrkande 11, 2004/05:L297, 2004/05:L306,2004/05:L307 yrkandena 1 och 2, 2004/05:L313 och 2004/05:L362 yrkande7.Reservation (m, fp, kd, c)2. Retroaktiva namnbyten m.m.Riksdagen avslår motionerna 2004/05:L232 och 2004/05:L362 yrkande8.Stockholm den 1 mars 2005På lagutskottets vägnarInger RenéFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), RaimoPärssinen (s), (), (), (), (), (), Rezene Tesfazion (s), MartinAndreasson (fp), (), (), vonSydow (m), (), (), (),() och ().Utskottets övervägandenÄndringar i namnlagenUtskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden som gäller namnlagen. Utskottet hänvisartill tidigare ställningstaganden från sida och pågående arbete.Jämför reservation (m, fp, kd, c) och särskilt yttrande 1 (v).HistorikLagreglering av namnskicket är en förhållandevis modern företeelse ivårt land. fanns i princip regler endast omförvärv och skydd för vissa adliga släktnamn samt bestämmelser omnamnbyte för personer inom krigsmakten och för sjömän. I övrigt kunde ipraktiken namn fritt antas och bytas.Med släktnamnsförordning infördes bestämmelser om när nyttsläktnamn fick antecknas i kyrkboken, vilket innebar att den dittillsfria rätten att anta släktnamn inskränktes. Genom den familjerättsligalagstiftningen reglerades de familjerättsliga namnförvärven.Bland annat infördes med av en skyldighet förkvinnan att anta mannens släktnamn vid giftermål. En samlad regleringpå namnområdet kom emellertid till stånd först genom namnlag.Förhållandevis efter det att namnlag införts kom iolika sammanhang - bl.a. i - att framföras krav på en ny reform.I ett betänkande (bet. LU 1971:18) med anledning av en motionom bl.a. rätt för makar att anta hustruns släktnamn framhöll lagutskottetatt flera nya lagar tillkommit inom familjerättens område sedan 1963års namnlag trädde i kraft. Utskottet anförde vidare att utvecklingeni samhället gått mot en ökad jämlikhet mellan män och kvinnor. mening var från familjerättslig synpunkt reglerna om mannensrätt att förvärva hustruns släktnamn i behov av en modernisering. Isammanhanget borde enligt utskottet också beaktas att släktnamnet genomden ökade användningen av personnummer fått minskad betydelse församhällets behov av att kunna identifiera medborgare. Utskottet ansåg attreglerna om makars rätt att anta endera partens släktnamn borde sesöver, men att en översyn inte borde begränsas till denna fråga utanomfatta hela namnlagen. Vad utskottet anfört gav regeringentill känna (rskr. 1971:261).Härefter tillsatte regeringen en utredning - Namnlagsutredningen.Utredningen lät vid utföraen undersökning av den uppfattning som råder hos allmänheten när detgäller rätten att bära släktnamn.Efter nordiskt samarbete slutförde sitt uppdrag år1979 genom att överlämna betänkandet (SOU 1979:25) Nya namnregler.Våren 1982 överlämnade regeringen en proposition med förslag till en nynamnlag, som skulle ersätta lag. Förslaget antogs av riksdagenmed vissa ändringar (prop. 1981/82:156, bet. LU41, rskr. 357).Närmare om gällande rättNamnlagen (1982:670) trädde i kraft . Till grund förlagstiftningen ligger en strävan till jämlikhet i namnrättsligt hänseendemellan kvinnor och män och till lika behandling av barn till föräldrarsom är gifta med varandra och barn till ogifta föräldrar. 1982 årsnamnlag kännetecknas vidare av att den ger ett betydligt större utrymmeän äldre bestämmelser åt den enskilde att själv bestämma vilket namnhan eller hon vill bära.Med personnamn avses efternamn, mellannamn och förnamn. Namnlagensbestämmelser om efternamn innebär bl.a. att barn vid födseln förvärvarföräldrarnas efternamn, när dessa har samma namn. Om föräldrarna harolika efternamn, får de välja vilketdera namnet barnet skall ha, såvidade inte redan har annat barn under sin gemensamma vårdnad. I ett sådantfall förvärvar barnet vid födseln det efternamn som det senast föddasyskonet bär. Får föräldrarna välja namn, kan de också välja ett namnsom endera av dem burit som ogift. Görs inte någon anmälan, anses barnetvid födseln ha förvärvat moderns efternamn (1 §).Den som vill byta ett efternamn som har förvärvats vid födseln till ettannat efternamn som bärs av någon av föräldrarna kan göra detta genomanmälan till . Om byte skall ske till ett efternamn somnågon av föräldrarna förvärvat genom äktenskap med annan än den andraav föräldrarna, krävs samtycke av maken i det äktenskapet. Genom anmälantill kan byte ske även till ett efternamn som någon avföräldrarna senast har burit som ogift. Så länge ett barn är under 18år kan barnet med stöd av de redovisade bestämmelserna flera gångerbyta till ett efternamn som har anknytning till någon av föräldrarna (5§).Beträffande makars efternamn innebär namnlagen i huvudsak att makarnavid äktenskapets ingående kan välja mellan att antingen få namngemenskapgenom att en av dem tar den andras efternamn eller behålla sina efternamnfrån tiden före giftermålet (9 §). Om makarna bär olika efternamn kanden ena av dem under äktenskapet byta till den andras efternamn. ena maken vid giftermålet eller senare bytt till den andras efternamnkan den maken ta tillbaka sitt efternamn som ogift. Som en generellregel gäller att en make som en gång bytt sitt efternamn inte därefterkan byta till den andra makens efternamn (10 §). Av lagen (1994:1117)om registrerat partnerskap följer att de bestämmelser i namnlagen somtalar om äktenskap och make skall tillämpas på ett motsvarande sätt påregistrerat partnerskap och registrerad partner.Den som i andra fall än som ovan redovisats vill byta sitt efternamnkan få tillstånd härtill efter ansökan hos Patent- och registreringsverket.Byte kan ske till ett nybildat efternamn eller till något annat efternamn.Om sådant namnbyte skett en gång krävs det särskilda skäl för ytterligarebyten (11 §). Obegränsade möjligheter till namnbyten har ansetts kunnakomma att missbrukas av den som vill undandra sig sina förpliktelsermot det allmänna eller som ägnar sig åt brottsliga förfaranden.Som nybildat efternamn får inte godkännas namn som till bildning, uttaleller stavning har en sådan språklig form att det inte är lämpligt somefternamn här i landet. Namn som är i bruk som förnamn får godkännassom nybildat efternamn endast i undantagsfall. Dubbelnamn får integodkännas som nybildat efternamn och inte heller namn som kan uppfattassom en benämning på järnvägsstationer, postkontor eller liknande ochdärför kan medföra olägenhet eller i övrigt kan vilseleda allmänheten.Detsamma gäller för namn som kan väcka anstöt eller kan antas ledatill obehag för den som bär det (12 §). Vidare gäller - vare sig det ärfråga om ett nybildat eller annat efternamn - att som efternamn intefår godkännas namn som lätt kan förväxlas med efternamn som någon annanhar rätt att bära enligt namnlagen, allmänt känt efternamn som buritsav en utdöd släkt, allmänt känt utländskt efternamn, konstnärsnamn ellerlikartat namn, beteckning för stiftelse, ideell förening eller liknande,annans firma, varumärke eller annat kännetecken eller titel på litterärteller konstnärligt verk. Om någon efter ansökan har förvärvat ettnybildat namn kan vissa anhöriga till sökanden med dennes samtycke fåförvärva samma efternamn (13 §). Detta gäller dock inte sökandens make.Namnlagen innehåller också en särskild bestämmelse som medger byte tillett efternamn utan hinder av de begränsningar som redovisats ovan (14 §andra stycket). Bestämmelsen har tillkommit med tanke på särskilda fall,då det kan föreligga starka skäl att tillåta namnbyte även om destadgade villkoren inte är uppfyllda. För att namnbyte enligt 14 § andrastycket skall medges krävs synnerliga skäl. Som exempel på sådana skälnämns i förarbetena (prop. 1963:33 s. 99) att en person under lång tidfaktiskt har burit ett visst namn och önskar formell rätt att bära namneteller att en person vill förvärva ett namn som tidigare burits i hanssläkt.Med patronymikon och metronymikon avses namn som är bildade på genitivenav faderns respektive moderns förnamn med tillägg av -son eller -dotter.Sådana namnbildningar kan godkännas som förnamn och således ges ettbarn vid födseln (34 §). Patronymikon och metronymikon som förnamn kanockså förvärvas senare i livet genom anmälan till skattemyndigheteneller ansökan hos (31 och 33 §§). Detär också möjligt att genom byte få rätt att bära ett patronymikon ellermetronymikon som efternamn, dock endast om det föreligger särskildaskäl (14 § första stycket).Med mellannamn avses enligt namnlag vad som lagkallades tilläggsnamn. Mellannamnet skall alltid bäras mellan förnamnoch efternamn (29 §). Samma regel gällde enligt lag beträffandetilläggsnamn.Genom ordningen med mellannamn ges make möjlighet att visa både sinnuvarande och sin tidigare familjeanknytning. Maken kan också genommellannamn upprätthålla namnsamhörighet med barn i tidigare äktenskap.För barn finns möjlighet att genom mellannamn visa samhörighet medbåda sina föräldrar när dessa har olika efternamn. Detsamma gälleradoptivbarn och barn som är placerade i familjehem i förhållande tilladoptivföräldrar respektive familjehemsföräldrar.Namnlagens bestämmelser om rätten att bära mellannamn för make (24-29 §§)innebär i huvudsak följande. En make som har förvärvat den andre makensefternamn får bära ett tidigare efternamn som mellannamn. Har bådamakarna under äktenskapet behållit sina tidigare efternamn, får en avdem med den andre makens samtycke bära den andres efternamn som mellannamn,under förutsättning att namnet inte har förvärvats på grund av etttidigare äktenskap. En make kan även sedan äktenskapet har upplöstsbörja bära den andre makens efternamn som mellannamn. En förutsättningär dock att denne samtycker till det.Bestämmelserna i namnlagen om mellannamn medför inte rätt att samtidigtbära mer än ett mellannamn. Den som vill bära ett mellannamn skall anmäladetta till . Vill han eller hon inte längre bära mellannamnetskall också anmälan härom göras till (29 §). Till skillnadfrån efternamnet är mellannamnet personligt och kan inte föras vidaretill make eller barn.Från mellannamn är att skilja dubbelnamn, som är ett efternamn beståendeav två namn vilka vart för sig kan utgöra efternamn. Namnen är i regelförenade med varandra genom ett bindestreck. års lagär det inte möjligt att förvärva dubbelnamn, och namnlaginnehåller, som redan nämnts, en uttrycklig bestämmelse om att dubbelnamninte får godkännas som nybildat efternamn (12 §). Det intresse som skullekunna tillgodoses genom dubbelnamn har ansetts i stället få tillgodosesgenom mellannamn.Beträffande förnamn innebär namnlagen sammanfattningsvis följande. Ettbarn skall från födelsen ges ett eller flera förnamn.Förnamn kan bytas ut, strykas eller läggas till genom en anmälan tillSkatteverket. En sådan anmälan får endast göras . Ettav de ursprungliga förnamnen skall dock alltid behållas. Ytterligareförnamnsändringar prövas av . Enligt34 § namnlagen får som förnamn inte godkännas namn som kan väcka anstöteller kan antas leda till obehag för den som skall bära det eller namnsom av någon anledning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn.I namnlagen finns vidare en bestämmelse om s.k. gårdsnamn (35 §). Densom invid ett förnamn vill bära ett gårdsnamn kan anmäla det tillSkatteverket. Gårdsnamn utgör inte ett förnamn utan är ett tillnamn aveget slag. Det är bara gårdsnamn som är i bruk som tillnamn enligt gammalsedvänja som får användas. Vidare krävs att den som vill bära gårdsnamnethar anknytning till det genom släktskap eller äktenskap.Namnlagens regler gäller inte bara för svenska medborgare utan även förmedborgare i , och som är bosatta här i landet.Andra utländska medborgare som har hemvist i har möjlighet attförvärva och ändra namn i enlighet med namnlagens bestämmelser - medundantag dock för reglerna om automatiska namnförvärv - men de kan väljaatt i stället vända sig till myndigheterna i sitt hemland och byta namnetenligt lagen där.När det gäller förfarandet i mål och ärenden enligt namnlagen ankommerdet som tidigare berörts på att handlägga frågor om förvärvav barns och makars förvärv och byte av efternamn (s.k. familjerättsliganamnförvärv). har också hand om så gott som alla frågorsom gäller mellannamn och förnamn. Ärenden om namnförvärv som inte skerautomatiskt tas upp genom anmälan. Någon avgift utgår inte.I frågor om byte till efternamn som inte kan fås genom ett familjerättsligtnamnförvärv (s.k. administrativa namnförvärv) och vissa ändringar avförnamn är behörig myndighet som tarupp ärendet efter ansökan. Ansökningsavgiften uppgår enligt 1 §namnförordningen (1982:1136) till om ansökan avser förnamn och till1 om den avser efternamn.När det gäller byte av barns efternamn uppställs i några fall krav påatt domstol funnit namnbytet förenligt med barnets bästa. Det gäller dåbarn står under vårdnad av endast den ena av föräldrarnamen bär den andras efternamn och vill byta detta utan att den andralämnar samtycke därtill (6 §), då adoptivbarn i motsvarande fall villbyta efternamn (7 §) och då barn som är placerade i familjehem villbyta till familjehemsföräldrarnas namn (8 §).Beslut av får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol(länsrätt). Den som inte är nöjd med länsrättens beslut får överklagadet till kammarrätten, varvid krävs prövningstillstånd. Patent- ochregistreringsverkets beslut får överklagas till Patentbesvärsrätten.Kammarrättens och Patentbesvärsrättens beslut enligt namnlagen kanöverklagas till Regeringsrätten där det krävs prövningstillstånd.För den som är gäller att anmälan eller ansökan i mål ellerärende enligt namnlagen skall göras av barnets vårdnadshavare. Om barnetfyllt krävs som regel samtycke av barnet (48 §).Särskilda bestämmelser om könsbyte finns i lagen (1972:119) om fastställandeav könstillhörighet i vissa fall. Den som sedan ungdomen upplever atthan tillhör ett annat kön än det som framgår av folkbokföringen ochsedan avsevärd tid uppträder i enlighet härmed samt måste antas ävenframdeles leva i en sådan könsroll kan efter egen ansökan få fastställtatt han tillhör det andra könet. En sådan fastställelse kan meddelasendast om sökanden fyllt och undergått sterilisering eller avannan orsak saknar fortplantningsförmåga. Vidare får fastställelsemeddelas endast för ogift svensk medborgare. Det är somprövar frågor om fastställelse av könstillhörighet. Prövningen föregåsav en omfattande utredning som kan pågå och som bl.a.innefattar psykiatriska, psykologiska och somatiska bedömningar.Enligt Patent- och registreringsverkets och Patentbesvärsrättens praxisgäller att en man inte får byta till ett kvinnligt förnamn och att enkvinna inte får byta till ett manligt förnamn. Ett sådant namnbyte ansesstrida mot 34 § namnlagen. Däremot medges byte till ett könsneutraltförnamn.Såvitt gäller transsexuella personer kan under pågåendeutredning enligt lag i vissa fall meddela ett delbeslut föratt användas i namnfrågan. Med stöd av ett sådant beslut är det möjligtatt - om övriga förutsättningar är uppfyllda - byta till ett förnamnsom är förknippat med det andra könet.MotionernaRolf () anser i motion L210 att möjligheterna att byta namntill s.k. gårdsnamn skall utökas och begär ett tillkännagivande härom.I motion L239 begär m.fl. (m) att regeringen skall läggafram förslag till ändringar i namnlagen så att endast immaterialrättsligtskyddade värden skall begränsa medborgarnas möjligheter att själva väljasina namn. Enligt motionärerna är personnamnet en stor del av denpersonliga integriteten, och det bör därför i större utsträckning vara möjligt att ändra efter egna önskemål.Ana och (båda fp) anför i motion L245 att namnlageninte uppfyller de behov som finns i dagens mångkulturella samhälle.Motionärerna anser bl.a. att möjligheterna att byta till ett efternamnsom har gått i tradition inom släkten bör utökas. Vidare bördet vara möjligt att anpassa stavningen av efternamn till svensktspråkbruk, utan hinder av att andra personer bär samma efternamn i Sverige.Även frågor om s.k. dubbelnamn och mellannamn tas upp i motionen.Motionärerna begär tillkännagivanden om dels behovet av ändringar inamnlagen (yrkande 1), dels att regeringen skall tillsätta en utredningför att ändra namnlagen i enlighet med vad som anförs i motionen (yrkande2).Behovet av att anpassa namnlagen till dagens mångkulturella samhälletas upp även i motion L248 av m.fl. (fp). Motionärernapekar vidare på de konsekvenser bestämmelserna om mellannamn och efternamnfår för barn till ogifta respektive gifta föräldrar. I motionen begärsett tillkännagivande om att regeringen genomför den av riksdagenår 2001 begärda undersökningen om namnlagen (yrkande 11).Frågor om mellannamn behandlas i ytterligare ett antal motioner. I motionL297 av och (båda c) anförs att mellannamn,om begreppet alls skall finnas kvar, bör betraktas som efternamn såatt det kan föras vidare från föräldrar till barn. Även när det gällerförnamn finns enligt motionärerna regler som kan upplevas som otydligaoch orättvisa. Människor bör därför ges rätten att själva välja sinanamn, så länge det inte skadar någon annan eller strider motimmaterialrättsligt skyddade värden. I motionen begärs ett tillkännagivande omatt namnlagen skall ses över. Liknande synpunkter förs fram i motionL307 av och (båda c) i vilken det ocksåbegärs ett tillkännagivande om en översyn av namnlagen (yrkande 1).Därutöver anser motionärerna att all handläggning av namnbytesfrågorbör samlas hos en myndighet för att få en mer enhetlig praxis och mindreutrymme för godtycke i bedömningarna. Ett tillkännagivande begärs ienlighet härmed (yrkande 2).I motion L306 begär m.fl. (v) att regeringen skalllägga fram förslag till ändringar i namnlagen. Även i denna motionframförs synpunkter på behovet av att ändra bestämmelserna för mellannamnoch att möjligheterna att själv få välja förnamn bör utökas. Vidarepekar motionärerna på att det föreligger en särskild problematik förtranssexuella personer. Motionärerna anser att det inte finns någotskäl att förbjuda någon att bära ett visst förnamn enbart för att detförknippas med det andra könet. Tillkännagivanden om en könsneutralnamnlag, i den meningen att en transsexuell person skall kunna användadet namn personen vill oavsett kön, begärs också i motionerna L313 avMaria () och L362 av m.fl. (v, fp, c, mp)(yrkande 7).Tidigare ställningstagandenUtskottet har behandlat motionsyrkanden om ändringar i namnlagen vidett flertal tidigare tillfällen. uttalade utskottet att detsnart gått namnlagen trädde i kraft. Efter lagens tillkomsthar förhållandevis få ändringar gjorts i den namnrättsliga lagstiftningen,och det kunde, enligt utskottets mening, inte uteslutas att synen påhur namnskicket lämpligen bör vara reglerat ändrats. Utskottet ansågmot den bakgrunden att tiden var mogen för att göra en undersökning föratt utröna huruvida de avvägningar som gjordes i samband med namnlagenstillkomst mellan det allmännas intresse av namnstabilitet och enskildasönskemål att fritt välja namn fortfarande kan anses vara bärkraftiga.Det bör ankomma på regeringen att bestämma de närmare formerna för ettsådant arbete. Om det av utskottet förordade undersökningsarbetet handen att det föreligger ett klart och uttalat behov av lagändringarbör, anförde utskottet, regeringen ta upp frågan om vilka lagstiftningsåtgärdersom är påkallade och meddela direktiv för ett sådant lagstiftningsarbete.Detta gav regeringen till känna (bet. 2000/01:LU11, rskr.140).Då utskottet senast, , hade att behandla motionsyrkanden omändringar i namnlagen konstaterades att det gått riksdagenstillkännagivande, och utskottet beklagade att regeringen ännu inte hadeinitierat någon sådan undersökning som angetts i tillkännagivandet.Enligt utskottets mening var det hög tid att regeringen utan dröjsmållät göra den beställda undersökningen. Utskottet ansåg att någotytterligare tillkännagivande i frågan knappast var meningsfullt (bet.2003/04:LU22). följde utskottet.Utskottets ställningstagandeEfter det att utskottet senast tog ställning till motionsyrkanden omändringar i namnlagen har fått del av skrivelserfrån såväl som () om behovet av en översyn av namnlagen. Språk- och folkminnesinstitutetunderstryker i en skrivelse behovet av en översyn av lagenoch dess tillämpning från språklig synpunkt. Såvitt utskottet erfaritgav därefter PRV möjlighet att inkomma med synpunkteri ärendet, och PRV har i en skrivelse belyst behovet avatt namnlagen ses över och att rättsreglerna anpassas till samhällsmedborgarnasbehov av att förändra sina namn på ett lättbegripligt och rättssäkertsätt. Enligt verket har behovet av en omarbetning av lagen tilltagitunder en längre tid.Enligt uppgift från avser regeringen , motbakgrund av ovan nämnda skrivelser, ta ställning till om det finns behovav ändringar i namnlagen.När nu utskottet åter har att behandla motionsyrkanden om ändringar inamnlagen kan utskottet, med hänvisning till de synpunkter som lämnatsav PRV samt i ärendet väckta motioner, konstatera att tiden nu är mogenför en översyn av namnlagen. Utskottet förutsätter att en sådan översynkommer till stånd utan något formellt tillkännagivande från riksdagenssida och att de frågeställningar som tas upp i motionerna kommer attuppmärksammas i detta arbete.Med det anförda föreslår utskottet att avslår motionerna L210,L239, L245 yrkandena 1 och 2, L248 yrkande 11, L297, L306, L307 yrkandena1 och 2, L313 och L362 yrkande 7.Retroaktiva namnbyten m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen avslår motionsyrkanden som gäller retroaktiva namnbyten. Jämförsärskilt yttrande 2 (fp, v).MotionernaTasso Stafilidis m.fl. (v) begär i motion L232 att regeringen tillsätteren utredning med uppdrag att se över möjligheten att genomföra ändringari lagstiftningen som innebär att en person som har bytt namn ellerpersonnummer kan få dessa uppgifter ändrade retroaktivt. Motionärernapekar på att personer som t.ex. genomgått ett könsbyte inte kan få sinnamnidentitet ändrad retroaktivt i olika typer av dokument, som t.ex.betyg, anställningsintyg och pass. Detsamma gäller människor som avnågon annan anledning ändrat namnidentitet eller personnummer.Ett tillkännagivande med motsvarande innehåll begärs i motion L362yrkande 8 av m.fl. (v, fp, c, mp).Tidigare ställningstagandenMotsvarande motionsyrkanden har avstyrkts av utskottet vid flera tidigaretillfällen, (bet. 2003/04:LU22). Utskottet har därvidutgått från att frågeställningarna kan komma att bli föremål för närmareöverväganden inom ramen för det arbete rörande namnlagen som utskottetförordade , men att de också torde kunna bli föremål förnärmare överväganden i andra sammanhang.Utskottets ställningstagandeSom redan framgått har utskottet konstaterat att tiden nu är mogen fören översyn av namnlagen. Utskottet förutsätter att de synpunkter somtas upp av motionärerna kommer att beaktas inom ramen för en sådanöversyn. Mot denna bakgrund kan det inte nu anses påkallat med någonvidare åtgärd från sida, och utskottet föreslår att riksdagenavslår motionerna L232 och L362 yrkande 8.ReservationÄndringar i namnlagen, punkt 1 (m, fp, kd, c)av (), (), (), ViviannGerdin (c), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om ändringar i namnlagen.