yttr · GR05UU2y · 2004-01-01 00:00:00 — Analyser bör genomföras om de metoder som utvecklas mot bekämpning av terroristfinansiering även kan användas i bekämpningen av den generella penningtvätten. IMF bör fortsätta att identifiera potentiella risker i enskilda medlemsländer samt vidareutveckla metoder för att hantera olika risker. En risk som bör uppmärksammas är ländernas val av växelkurssystem. Studier av 1990-talets kriser visar att problem kan uppstå i en situation med fast växelkurs och fria kapitalrörelser. Det visar att tillväxtländer med fast växelkurs bör gå gradvis till väga när de tar bort olika kapitalbegränsningar. Metoder för gradvisa kapitalliberaliseringar som skräddarsys efter enskilda länders förutsättningar och omständigheter bör utvecklas. IMF kan hjälpa länder att liberalisera kapitalrörelserna. I vissa situationer kan det vara motiverat att länder inför begränsningar i de kortfristiga kapitalflödena. Det mest kända exemplet än när införde begränsningar av det kortfristiga kapitalflödet. Den internationella acceptansen för denna typ av åtgärder bör öka. Begränsningarna ska vara icke-diskriminerande, marknadsmässiga och temporära. De måste ingå i ett bredare ekonomiskt åtgärdspaket, och dessutom måste en plan för avveckling av begränsningarna presenteras. IMF bör i dessa sammanhang ha en rådgivande roll. IMF bör fortsatt vara den organisation som har det främsta ansvaret för att hantera internationella finansiella kriser genom både utlåning och rådgivning. Grunden i konditionaliteten, dvs. de villkor som IMF ställer på de länder man lånar ut till, bör vara att de villkor som ställs ska rymmas inom , dvs. makroekonomiska och finansiella frågor. Konditionaliteten bör också bli mer resultatorienterad. Det innebär att villkoren för lån hellre bör utgå i från de resultat man vill uppnå i stället för vilka enskilda ekonomisk-politiska åtgärder som ska genomföras. Därmed ökar flexibiliteten och låntagarländernas ansvar för att själva vidta de åtgärder som krävs för att häva den akuta krisen och skapa en långsiktigt hållbar ekonomisk utveckling. Vidare måste öppenheten öka. Vid en lånesituation måste tydligt framgå vad som är IMF:s krav eller konditionalitet och vilka mål låntagarländerna själva sätter inom ramen för låneprogrammet. Den privata sektorns deltagande i och ansvar för finansieringen och hanteringen av finansiella kriser måste öka. Systemet och ramverket för den privata sektorns medverkan måste stärkas och förtydligas. Till exempel bör s.k. standardklausuler i obligationskontrakt användas i större utsträckning. Standardklausuler ökar möjligheterna till omförhandlingar av villkoren i obligationslån. En internationell konkurs- eller skuldomstruktureringsmekanism bör skapas. En sådan mekanism skulle ge en mer ordnad och snabbare skuldomstrukturering, eller t.o.m. nedskrivning av skulder, för de länder som hamnat i en ohållbar skuldsituation. Därmed skulle också förloppet vid kriser bli mindre utdraget och den slutliga kostnaden för krisen lägre. Arbetet i olika organisationer med att utveckla finansiella standarder och koder behöver samordnas bättre. De organisationer som arbetar med att utveckla minimiregler och riktlinjer bör också utöka antalet medverkande länder. Det kan ske genom samråd eller genom utvidgat medlemskap. Fler tillväxtländer bör inkluderas i arbetet för att öka ländernas motivation att genomföra reformer och införa minimiregler. Alla länder ska ha möjlighet att delta i diskussionen om reformeringen av det internationella finansiella systemet. Utvecklingsländerna måste kunna göra sina röster hörda. Därför bör t.ex. utvecklingsländernas formella in flytande i IMF stärkas. Vidare bör utvecklingsländerna ges ökat tekniskt stöd för att effektivisera deras arbete i IMF och förbättra deras kompetens i de frågor som IMF ansvarar för. IMF:s årsmöten bör ges en tydlig och förstärkt roll som en global avstämning av åtgärder för förebyggande och hantering av finansiella kriser. Därmed skulle man kunna få en fortlöpande inventering av existerande åtgärder, förslag om nya åtgärder samt en översyn av behovet av resurser för att genomföra åtgärderna. För att förbättra regelverken och tillsynen i relevanta tillväxt- och utvecklingsländer krävs utökade resurser. Den privata sektorn bör delta i finansieringen av sådan verksamhet eftersom stabila finansmarknader även ligger i den privata sektorns intresse. En möjlighet är att nå en överenskommelse mellan industriländerna i t.ex. om att höja avgifterna för finansmarknadernas tillsyn och avsätta detta belopp till internationella stödinsatser. Denna möjlighet bör utredas närmare. I motionerna tas olika aspekter av internationell finansiell stabilitet upp. I motion 2003/04:Fi12 av m.fl. (fp) anförs att arbete kring de internationella finansmarknaderna bör inriktas på fem områden. För det första bör fortsatt verka för ytterligare avregleringar av marknaderna samt för ett ökat stöd till länder som vill öppna sin ekonomi mot omvärlden, för det andra verka för ökad öppenhet. På nationell nivå innebär detta att staters öppenhet kring beslut och mål för den ekonomiska politiken bör öka samt att den ekonomiska statistiken bör bli mer tillförlitlig. Till exempel bör övervägas hur IMF ytterligare kan pressa enskilda länder att offentligöra de rapporter om landets ekonomiska situation som IMF tar fram. På företagsnivå handlar det om riktlinjer för revision och öppenhet om aktieägare m.m. För det tredje bör verka för att regler och tillsynsstandarder genomförs, bl.a. genom att arbeta för ökat tekniskt bistånd till t.ex. tillväxtländerna. För det fjärde bör verka för mer skuldavskrivningar för de fattigaste länderna, och för det femte bör driva på för en ökad samordning av det internationella reformarbete på det finansiella området som pågår. Vidare bör ställning i IMF och andra internationella forum stärkas, t.ex. vad gäller frågor om öppenhet och finansiell stabilitet. Enligt motionärerna bör det också övervägas att införa en internationell finansinspektion. En alternativ lösning är att IMF:s tillsynsverksamhet tydligare än särskiljs från IMF:s övriga verksamheter (yrkande 3). I motion 2003/04:U322 av m.fl. (m) anförs att den viktigaste lärdomen av finanskriser är att det behövs kraftfulla finansinspektioner och tydliga lagar som reglerar förhållandet på kreditmarknaderna. Banker, försäkringsbolag och andra kreditinstitutioner måste stå fria från ländernas regimer. Risken är annars stor att den offentliga lagstiftningen sätts ur spel genom att statsägda och regimnära banker de facto följer andra och dolda spelregler. bör därför i IMF verka för en kod för transparenta och öppna finansmarknader så att otillbörlig statlig och annan påverkan på banker och andra finansiella aktörer förhindras (yrkande 4). I motion 2003/04:Fi251 av m.fl. (v) anförs att IMF och i utlåningssituationer pådyvlat de låntagande länderna hårda ekonomiska program som inte tagit hänsyn till vare sig ländernas betalningsförmåga eller programmens sociala eller ekologiska effekter. bör därför i internationella sammanhang verka för att hindra IMF och från att påtvinga enskilda länder en viss ekonomisk politik, som t.ex. avregleringar av valutamarknaderna. Varje land bör själva få bestämma vilken politik och vilka verktyg som ska användas för att uppnå finansiell stabilitet (yrkande 3). Regeringen bör också ta initiativ till en internationell diskussion om vilka institutioner och regelverk som behövs för att inte spekulationskaruseller ska upprepas. Tonvikten bör ligga på finansiella verktyg som premierar stabilitet, ekologisk uthållighet och utjämning mellan länder (yrkande 4). I motion 2003/04:Fi251 av m.fl. (v) anförs vidare att strategi i internationella församlingar måste bli mer öppen och transparent. Till exempel är det viktigt att medborgarna i de nordiska och baltiska länderna får information om hur deras representanter i den nordisk-baltiska representationen agerar i IMF och . I andra länder presenteras årsrapporter om representationens arbete, utfrågningar anordnas och information läggs ut på Internet. Någon sådan ordning finns inte i de nordisk-baltiska länderna. Regeringen bör därför arbeta för att införa en liknande ordning vad gäller den nordisk-baltiska representationen (yrkande 6). Vidare bör regeringen rapportera till om agerande i IMF och . Inför institutionernas vår- och höstmöten bör också ansvarig minister offentliggöra och diskutera den svenska linjen i olika frågor (yrkande 7). Utskottet har behandlat frågor om de internationella finansieringsinstitutionerna i sitt betänkande om politik för global utveckling. Utskottet vill erinra om följande uttalande i betänkandet (bet. 2003/04:UU3 s.160): och har förändrat sin verksamhet väsentligt och anpassat den till en fördjupad förståelse kring vad som är effektivt utvecklingssamarbete och relevanta makroekonomiska åtgärder i fattiga länder. Verksamheten behöver dock anpassas kontinuerligt till nya rön och förändrade förutsättningar. Utskottet anser det därför viktigt att och fortsätter denna förändringsprocess inklusive ett ökat inflytande för utvecklingsländerna. har drivit en politik för att skall ta mer sociala och miljömässiga hänsyn vid utformningen av sina projekt och program. har en omfattande reformprocess genomförts i banken med syfte att effektivisera verksamheten och fokusera tydligare på fattigdomsbekämpning. gör också ambitiösa miljökonsekvensbedömningar och har även presenterat en miljöstrategi. att Bretton Woods-institutionerna fyller en viktig funktion, inte minst beträffande den internationella finansiella stabiliteten liksom för finansieringen av fattigdomsbekämpningen. Utskottet erinrade vidare i betänkandet om att inom EU har verkat för att ge stöd till en förstärkning och rationalisering av FN-systemet, inklusive de operativa fonderna och specialprogrammen och varit drivande när det gäller att tillförsäkra givarna en effektiv kontroll och insyn i både de ekonomiska processerna och i att stärka koordinering mellan de olika FN-organen, Bretton Woods-institutionerna, WTO och de regionala utvecklingsbankerna. Utskottet vidhåller sin uppfattning. Vidare kan utskottet konstatera att motionärernas krav i det nu aktuella ärendet om större öppenhet, förbättrade regelverk och tillsyn och ett ökat inflytande för utvecklingsländerna i IMF i flera avseenden överensstämmer med den syn som regeringen redovisar i skrivelsen. Utskottet vill också erinra om följande uttalande (bet. 2003/04:UU3 politik för global utveckling s. 32): Utskottet menar att demokrati och god samhällsstyrning utgör ett grundläggande huvuddrag i politiken för en rättvis och hållbar global utveckling. Betydelsen av demokrati och god samhällsstyrning har inte lyfts fram tillräckligt i tidigare utvecklingsansträngningar. Demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet är grundläggande förutsättningar för en rättvis och hållbar global utveckling och de kan sägas vara både mål och medel. Utskottet anförde också (bet. 2003/04:UU3 s. 170): Demokrati kräver bl.a. fria val och fungerande politiska partier som kan representera medborgarnas intressen. En viktig aktör i detta arbete är parlamenten och de politiska partierna. Demokrati och god samhällsstyrning är således av stor vikt. Man kan diskutera orsakssambanden, men erfarenheten visar att fattigdom och svält är mindre vanligt förekommande i demokratier än i icke-demokratier. En annan aspekt, som erinrades om vid konferensen om Bretton Woods-institutionerna i , är att det inte finns några empiriska exempel på att demokratier går i krig med varandra. I en motion reses frågan om information om den nordisk-baltiska representationens agerande i IMF och . Utskottet har ovan under rubriken regeringens dialog diskuterat hur kontakter med regeringen kan utvecklas. Utskottet förutsätter att regeringen söker förbättra informationen både till och medborgarna om den nordisk-baltiska representationens agerande. Motionerna kan med det anförda anses delvis tillgodosedda. Utskottet finner inte skäl till någon åtgärd med anledning av motionerna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), Sermin Özürküt (v) och (). () och Sermin Özürküt (v) anför: Fria och globala marknader ger inte bara guld utan också högst påtagliga kostnader och nackdelar. Företag och länder tvingas till en mördande konkurrens där man för att överleva tvingas tumma på miljö, anständighet och medmänsklighet. Som många namnkunniga ekonomer konstaterat - se t.ex. (2001), Eichengreen (2000), Krugman (1999) och Stiglitz (1999) - har globaliseringen lett till alltmer omfattande finanskriser och till att behovet av kapitalregleringar fått förnyad aktualitet. Finanssektorn drabbades enligt av 114 bank- och finanskriser. inträffade flera omfattande valutakriser. Detta bevisar att den s.k. effektiva marknaden inte existerar i sinnevärlden. Omsättningshastigheten på ett kapital som inte längre har direkt koppling till äkta produktion är svindlande. Den globala valutahandeln omsätter ca . Valutahandeln i världen är ca 50 gånger större än varuhandeln. Därför har förslaget om införandet av en skatt, på varje transaktion, på globala valutatransaktioner, en s.k. Tobinskatt, fått brett stöd, inte bara inom den framväxande globala rättviserörelsen utan också av presidenterna i , och . De avslutade ett besök hos FN:s generalsekreterare där de framlade förslag om införande av en skatt på valutatransaktioner för att finansiera en fond att användas till hungerbekämpning i enlighet med FN:s millenniemål. Syftet med skatten är dels att bromsa spekulationen, dels att generera inkomster till finansiering av FN:s millennieutvecklingsmål som har som första prioritet att avskaffa extrem fattigdom och hunger. I ett första steg mot förverkligandet av global skatt på valutatransaktioner räcker det med att ett antal länder visar vägen. Tobinskatten står och faller inte med att alla länder ansluter sig. Därför är det viktigt att länder som står upp och kämpar för förslaget. Ett förslag till fördrag finns redan framtaget. Det ska vara öppet för alla länder att ansluta sig till fördraget, men det behövs inte någon global enighet. Det ska träda i kraft när 30 länder har anslutit sig eller när ett antal stater motsvarande av den globala valutamarknaden är med. Denna grupp länder kan starta när som helst, det enda som behövs är att ett land tar initiativ. , professor vid har i boken utvecklat en modell för Tobinskatten enligt vilken det skulle räcka med ett 30-tal länder för att inleda ett Tobin-skattsamarbete. Innan Patomäkis modell avvisats finns det ingen anledning att avfärda Tobinskatten på grund av föreställningen att den kräver global uppslutning. Innan Patomäkis modell avvisats finns det ingen anledning att misstro Tobinskatten som ett effektivt medel för att den kräver global uppslutning. Åtgärder för finansiell stabilitet samt IMF:s och verksamhet Sermin Özürküt (v) anför: IMF och har i utlåningssituationer pådyvlat de låntagande länderna hårda ekonomiska program som inte tagit hänsyn till vare sig ländernas betalningsförmåga eller programmens sociala eller ekologiska effekter. bör därför i internationella sammanhang verka för att hindra IMF och från att påtvinga enskilda länder en viss ekonomisk politik, som t.ex. avregleringar av valutamarknaderna. Varje land bör självt få bestämma vilken politik och vilka verktyg som ska användas för att uppnå finansiell stabilitet. Regeringen bör också ta initiativ till en internationell diskussion om vilka institutioner och regelverk som behövs för att inte spekulationskaruseller ska upprepas. Tonvikten bör ligga på finansiella verktyg som premierar stabilitet, ekologisk uthållighet och utjämning mellan länder. Vidare vill jag framhålla att strategi i internationella församlingar måste bli mer öppen och transparent. Till exempel är det viktigt att medborgarna i de nordiska och baltiska länderna får information om hur deras representanter i den nordisk-baltiska representationen agerar i IMF och . I andra länder presenteras årsrapporter om representationens arbete, utfrågningar anordnas och information läggs ut på Internet. Någon sådan ordning finns inte i de nordisk-baltiska länderna. Regeringen bör därför arbeta för att införa en liknande ordning vad gäller den nordisk-baltiska representationen. Vidare bör regeringen rapportera till om agerande i IMF och . Inför institutionernas vår- och höstmöten bör också ansvarig minister offentliggöra och diskutera den svenska linjen i olika frågor. Insyn i IMF och () anför: De internationella finansiella institutionerna () och () har en mycket stor påverkan på fattiga länders utveckling genom sin makt över fattiga länders makroekonomiska reformer och genom sitt direkta finansiella stöd. ingår i en nordisk-baltisk krets och bekläder därför enligt en rullande turordning IMF/WB-mandaten för vår del av världen. Dock förs diskussionen mellan dessa länder kontinuerligt, varför UD är uppdaterat om aktuella ärenden och omröstningar. IMF och håller mer policyorienterade möten där många länders ministrar deltar. Det vore rimligt att den linje som framför på dessa möten först diskuteras och sedan redovisas offentligt i , så att den också görs tillgänglig för allmänheten. Den position som genom valkretsen avser att inta offentliggörs för och blir föremål för debatt, särskilt om principiellt intressanta fall är aktuella eller om en ny policy ska beslutas. Därmed kan vara med och påverka regeringens arbete i ett tidigare skede. Den stora direkta vinsten skulle vara den öppna och säkert livliga debatt om ekonomiska världsordningsfrågor som skulle bli följden inför varje höst- och vårmöte i och IMF. Genom t.ex. kammardebatter och utfrågningar öppna för engagerade frivilligorganisationer skulle de globala frågorna och fattigdomsbekämpningen i mycket större utsträckning bli en medborgerlig angelägenhet är naturligtvis indirekt involverad i många beslut som rör agerande i IMF och genom sina anslag och finansieringen av olika fonder och initiativ. Det har dock varit betydligt sämre med informationen kring de mer övergripande positioner som verkat i. En utförligare årlig rapport-skrivelse från , i likhet med vad som tillställs om FN-arbetet, är således ett elementärt krav. Den dunkla ordning som råder är för övrigt inte alls allom given, utan i många andra länder, inte minst , , och , är detta förankringsarbete en erkänd del i den parlamentariska vardagen. bör även möjligheten att kunna skicka uppvaktande parlamentarikerdelegationer till ministermöten och involvera i nomineringsförfarandet diskuteras. Utskottets beredning av ärendet 1 Internationella finansieringsinstitutioner och parlament 2 Parlamentarikers respektive intressegruppers aktivitet 3 Riksdagsledamöters möjlighet att delta i internationella konferenser 4 Parlamentariker i internationella sammanhang 4 och regeringens dialog 5 Tobinskatten - global skatt på valutatransaktioner 6 Åtgärder för finansiell stabilitet samt IMF:s och verksamhet 9 Åtgärder för finansiell stabilitet samt IMF:s och verksamhet 17 Insyn i IMF och 17 "Globalisation and Democracy", i , R och , L.A. (red), Challenges to Globalisation, , utkommer . Report of the Executive Directors on with National Legislators. making in a European Perspective (tal ). (2002), "War and Peace" i W. Carlsnaes, T. och . Simmons (red. ), Handbook of International Relations, , . Utskottet 2003/04:UU2y 2003/04:UU2y Avvikande meningar Avvikande meningar 2003/04:UU2y