yttr · GR05JuU3y · 2004-01-01 00:00:00 — Också när det gäller tillstånd till hemlig kameraövervakning gäller ett krav på att brottsmisstanken skall röra ett brott som har ett minimistraff på fängelse . Utskottet ser ingen anledning att mot bakgrund av det nu framlagda förslaget om trängselskatt ifrågasätta den intresseavvägning som gjordes i det nämnda lagstiftningsärendet. I den mån förutsättningarna i 14 kap. 2 § fjärde stycket sekretesslagen föreligger bör alltså eljest sekretesskyddade uppgifter i ett ärende om trängselskatt kunna lämnas till polis och åklagare. Att - såsom efterfrågas i motion Sk38 - uppställa högre krav för att uppgifterna skall få lämnas ut vore enligt utskottets mening att gå för långt. Brottsutredningar bör inte i onödan försvåras av sekretessbestämmelser. Sammantaget innebär det anförda att utskottet ställer sig bakom regeringens förslag såvitt gäller ändringarna i lagen om allmän kameraövervakning. Som framgått av det föregående reser förslaget en rad frågor kring lämpligheten av att använda allmän kameraövervakning i detta sammanhang. Utskottet utgår från att dessa frågor kommer att ges en framträdande roll vid den utvärdering som skall ske av försöket. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). av (), (), (), (), (), () och (). Enligt vår mening utgör den s.k. 121-punktsöverenskommelsen och det beslut som fattat med knappast möjliga majoritet om ett försök inget bärande skäl för förslaget i propositionen. Vi är således redan utifrån principiella utgångspunkter beredda att avstyrka bifall till propositionen. Vi har emellertid också synpunkter på den tekniska lösningen av olika frågor. Också den kritiken är mer än tillräcklig för ett avslag på propositionen. Vi kommer i det följande att ange var tyngdpunkten i vår kritik ligger. Enligt vår mening bör alla skattemål behandlas enligt de regler som gäller för skattemål. En särskild förenklad ordning för trängselskattemål kan inte accepteras, i varje fall inte på det underlag som presenteras i propositionen. Vi vänder oss framför allt mot förslagen om att införa prövningstillstånd till kammarrätt och mot den utvidgade - långtgående - behörigheten för notarier. I sammanhanget bör erinras om att ett enskilt trängselskattemål visserligen kan handla om ett relativt blygsamt belopp; skatt, expeditionsavgift och tilläggsavgift kan maximalt handla om , men vid passager t.ex. kommer det snabbt att handla om betydande belopp. De särskilda överprövningsregler som föreslås i trängselskattelagen och i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar bör avslås. Det befintliga regelsystemet för skatteprocessen tillgodoser behoven även i detta fall och bör också användas. Vi ser alltså heller ingen anledning att utreda frågan om en särskild . I sammanhanget bör nämnas att propositionen över huvud taget inte berör kostnaderna för domstolarna. Det saknas en bedömning av hur stora dessa kan tänkas bli trots att berörda remissinstanser lämnar underlag härför. Än mer bekymmersamt är att varje antydan till besked om finansiering av dessa uppenbara kostnadsökningar saknas. Enligt vår mening är det självklart att domstolarna med sin redan hårt ansträngda ekonomi inte klarar en måltillströmning av den storleksordning som kan förväntas. En självklarhet är att trängselförsöket inte får gå ut över annan viktig verksamhet i domstolarna. Det är alltså inte acceptabelt att lättvindigt skjuta hela frågan om kostnadstäckning framför sig så som sker i propositionen. Domstolarna måste få full kostnadstäckning för försöket. Även i denna del är underlaget i propositionen alltså direkt undermåligt. Skattebrottslagen är i princip tillämplig på ett skattebrott som består i ett undandragande av trängselskatt. Det låter sig sägas att sådana brott normalt kommer att betraktas som ringa och inte åtalas. Det finns dock risk att polisens, åklagarmyndigheternas och resurser läggs på utredning och lagföring av förseelser som av det stora flertalet medborgare över huvud taget inte betraktas som ett brott. Denna fråga hade behövt grundligt belysas innan förslaget om trängselskatt lades fram. Vi vänder oss också med kraft mot den urholkning av skyddet för den personliga integriteten som regeringens förslag innebär. Enligt vår mening är det exempelvis inte rimligt att information som inhämtats genom allmän kameraövervakning i syfte att se till att trängselskattelagen efterlevs kan användas i polisutredningar så snart man i det konkreta fallet kan räkna med en annan påföljd än böter. En rimligare utgångspunkt skulle vara att information bara fick lämnas ut i brottsutredande syfte om brottsmisstanken avser ett brott med ett minimistraff på fängelse . Även i denna del saknas överväganden i propositionen. Det är i stället klart att enbart ändamålsavvägningar har styrt förslagen. De rättspolitiska övervägandena lyser med sin frånvaro. Sammantaget anser vi att regeringens förslag om trängselskatt bör avslås och att motionerna Sk36, Sk38, Sk39 och Sk40 följaktligen bör bifallas i här aktuella delar. Ärendet och dess beredning 1 Avslag på propositionen 3 Överprövningen av trängselskattebeslut, m.m. 3 Avslag på propositionen 11