yttr · GR05AU6y · 2004-01-01 00:00:00 — Tilläggsbudget 2004 - utgiftsområdena 13 Arbetsmarknad och 14 Arbetsliv Till finansutskottet har berett bl.a. arbetsmarknadsutskottet tillfälle att yttra sig ekonomiska vårproposition om tilläggsbudget till statsbudgeten för . Regeringen har tre förslag på tilläggsbudget som rör utgiftsområdena 13 Arbetsmarknad respektive 14 Arbetsliv. De avser dels ett förslag om höjd ersättning för det särskilda anställningsstödet (punkt 18), dels ett bemyndigande för (punkt 19), dels ändrade anslag på utgiftsområde 13 (punkt 42 delvis). Motioner har väckts med anledning av två av förslagen, punkterna 18 och 42 delvis. Det är motionerna 2003/04:Fi25 yrkande 5 (c), 2003/04:Fi27 yrkande 7 (kd) och 2003/04:Fi28 yrkande 4 (m), i det följande refererade utan årtal. Yttrandet avgränsas till att avse dessa två förslag i propositionen. Höjd ersättning för det särskilda anställningsstödet Det särskilda anställningsstödet infördes i samband med inrättandet av det arbetsmarknadspolitiska programmet aktivitetsgaranti. Syftet var att underlätta för personer som har fyllt och varit utan arbete att åter få fotfäste på arbetsmarknaden. Efter förslag av arbetsmarknadsutskottet (bet. 2001/02:AU5) gjorde ett tillkännagivande till regeringen om behovet av ytterligare insatser inom ramen för aktivitetsgarantin i syfte att stödja och hjälpa vissa grupper som står långt utanför den reguljära arbetsmarknaden. Utskottets resonemang gick ut på att det även i en situation med arbetskraftsbrist kan finnas grupper som står mycket långt från den reguljära arbetsmarknaden, exempelvis vissa äldre arbetslösa och personer som aldrig fått något fotfäste på arbetsmarknaden. Regeringen återkom till med förslag av det slaget i en arbetsmarknadspolitisk proposition , Arbetsmarknadspolitiken förstärks (prop. 2002/03:44). Förslaget innebar att målgruppen för det särskilda anställningsstödet utvidgades till att även omfatta personer förutsatt att de deltagit i aktivitetsgarantin under en viss minsta tid. På detta sätt skulle arbetsgivare stimuleras ytterligare att anställa sådana deltagare som är inskrivna i aktivitetsgarantin och som trots omfattande insatser och i aktivitetsgarantin inte fått arbete. tillstyrkte förslaget med viss precisering (2002/03:AU8). Stödperioden är 24 månader och kan inte förlängas, däremot kan en ny anvisning ske under vissa förutsättningar. Parallellt med detta lade regeringen i förra årets vårproposition (2002/03:100) fram budgetförslag med anknytning till ändringarna av anställningsstödet. Förslagen innebar minskningar på anslagen 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd och 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader till följd av att fler personer inom aktivitetsgarantin beräknades få anställning med det förstärkta särskilda anställningsstödet i stället för att delta i andra aktiviteter och då uppbära aktivitetsstöd. Förslaget godtogs av (2002/03:FiU21, rskr. Förslaget om höjd ersättning för det särskilda anställningsstödet innebär i korthet följande. Enligt nuvarande regler får en person anvisas en anställning med särskilt anställningsstöd om vissa villkor är uppfyllda. Stödet lämnas i form av en kreditering på arbetsgivarens skattekonto av lönekostnaden, dock högst per dag. Stödet har enligt regeringen visat sig ha stor betydelse för personer som varit utan arbete att få fotfäste på arbetsmarknaden. Den högsta ersättning som kan lämnas per dag bör enligt propositionen öka till . Syftet är att ytterligare stimulera arbetsgivare att anställa deltagare i aktivitetsgarantin som trots omfattande insatser och i garantin inte fått arbete. Höjningen av ersättningen innebär minskade inkomster på statsbudgetens inkomstsida med 2004 respektive 2005. Höjningen av ersättningen föreslås träda i kraft och gälla för anvisningar om anställning som görs därefter till och med . motsätter sig förslaget enligt kommittémotion Fi28 (yrk. 4) av m.fl. med hänvisning till partiets redan tidigare framförda kritik mot konstruktionen av stödet som innebär en kreditering på skattekonto. I flera sammanhang har utskottet bemött den kritik som framförts mot konstruktionen av anställningsstödet. Från början utgjordes stödet av ett kontantbidrag till arbetsgivaren. lämnas det i stället i form av kreditering på arbetsgivarens skattekonto. Detta innebär en minskning av skatteinkomsterna på statsbudgeten. Saken regleras i en särskild lag, lagen (1999:591) om kreditering på skattekonto av vissa stöd beslutade av arbetsmarknadsmyndighet och . är även stödformen skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare () konstruerad på detta sätt. Syftet med den ändringen var att åstadkomma en administrativ förenkling. Regeringen konstaterade i sammanhanget (prop. 2002/03:100) att erfarenheterna var goda av att lämna anställningsstöd på detta sätt. Förslaget om OSA tillstyrktes av finansutskottet (2002/03:FiU21). har ingen annan uppfattning. Systemet med kreditering på skattekonto får numera anses som en etablerad stödform i arbetsmarknadspolitiken. I sina beräkningar utgår regeringen från att det förhöjda särskilda anställningsstödet ska nå en volym på årsbasis om 3 000 personer. Kostnaden per person och månad kan enligt underhandsuppgifter från beräknas till . Minskningen av kostnaden på statsbudgetens inkomstsida beräknas till respektive 2005. Utskottet, som kan konstatera att ingen invändning i sak görs mot den höjda ersättningen, välkomnar förslaget. Det är mycket angeläget att fler personer som omfattats av aktivitetsgarantin kan komma ut i arbete. Anställningsstöd har visat sig vara ett effektivt verktyg för etablering på arbetsmarknaden. En hög ersättning bör fungera som en god stimulans för arbetsgivare att erbjuda anställning till denna kategori arbetslösa. Visserligen är det fråga om en mycket hög subventionsnivå även i relativt höga lönelägen, men nivån är enligt utskottets mening motiverad i dessa speciella fall. Förbättrade möjligheter till en anställning är av stort värde för den enskilde, och det innebär också att tendensen att många blir kvar i aktivitetsgarantin kan brytas. Enligt AMS statistik för april månad var drygt 35 000 personer långtidsinskrivna, dvs. de hade varit arbetslösa eller i program . Utskottet tillstyrker regeringens förslag och anser därmed att motion Fi28 yrkande 4 (m) bör avstyrkas. Utskottet vill avslutningsvis i detta avsnitt påpeka följande. I det förutnämnda arbetsmarknadspolitiska betänkandet 2002/03:AU8 utvecklade utskottet bakgrunden till att det behövs en översyn av regleringen av anställningsstöden. Det finns ett flertal anställningsstöd. Villkoren för att stöd ska kunna beviljas varierar bl.a. i fråga om åldersgräns, inskrivningstid, maximal stödperiod och stödbeloppets storlek. Den förordning (1997:1275) som reglerar anställningsstöden har ändrats . Vid sidan av den finns föreskrifter på myndighetsnivå. Studier tyder på att arbetsförmedlare upplever delar av regelverket som otydligt, bl.a. när det gäller vissa undantagsregler. I budgetpropositionen framförde regeringen att förordningen om anställningsstöd är i behov av översyn, vilket utskottet instämde i. Utskottet kan nu konstatera att anställningsstödet utgör en successivt allt större del av den totala programvolymen både antalsmässigt och budgetmässigt. hade enligt AMS statistik drygt 19 000 personer anställning med anställningsstöd, vilket motsvarar av det totala antalet personer i konjunkturberoende program. Detta förhållande, tillsammans med det faktum att det nu görs ytterligare en ändring av reglerna, understryker än mer behovet av en översyn av stödformen. Ökning av anslaget 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd Anslaget avser i huvudsak bidrag till arbetslöshetsersättning vid öppen arbetslöshet och aktivitetsstöd för personer som deltar i arbetsmarknadspolitiska program. finns det för detta ändamål uppfört ett ramanslag på . Av medlen får högst användas för utgifter enligt anslaget 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader. Omvänt får ett lika stort belopp av anslag 22:2 användas för ändamål enligt anslag 22:3. Det finns alltså en viss flexibilitet i användandet av medlen. Anslag 22:2 har bestämts med utgångspunkt i vissa antaganden i budgetpropositionen om nivån på arbetslösheten och volymen arbetsmarknadsprogram. Budgetpropositionen utgick från att den öppna arbetslösheten skulle uppgå till av arbetskraften medan volymen arbetsmarknadspolitiska program antogs bli . I propositionen föreslås att anslaget ökas med . Skälet är att antalet öppet arbetslösa beräknas bli högre än antagandena i budgetpropositionen. De anvisade medlen räcker inte. I vårpropositionens utgiftsprognos redovisas följande. Utgifterna för anslaget 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd beräknas bli ca högre än vad som anvisades på statsbudgeten. Den öppna arbetslösheten har reviderats upp , till , jämfört med bedömningen i budgetpropositionen. De arbetsmarknadspolitiska programmen har utökats med 15 000 platser, vilket ökar utgifterna för aktivitetsstöd. Ytterligare en förklaring till utgiftsökningen är att ett flertal helgdagar bidrog till att utbetalningar försköts till . Slutligen har antalet timanställda som erhåller ersättning ökat mer än vad som antogs i statsbudgeten, som den förväntade minskningen av deltidsarbetslösa har planat ut. har inget yrkande i denna del men framför i sin kommittémotion Fi28 att regeringen nu tvingas dra konsekvenserna av sin missbedömning av arbetslöshetsutvecklingen. Om hade bifallit partiets budgetalternativ hade utsikterna för ekonomi varit bättre och den dramatiska ökningen av utbetalningar från a-kassan hade kunnat undvikas. framför i kommittémotion Fi27 av m.fl. (yrk. 7) att regeringen valt fel väg för att lösa den arbetslöshetskris som man själv är ansvarig för. Staten måste satsa offensivt med riktiga arbeten som faktiskt ökar välfärden i samhället. Det krävs åtgärder på bred front. Arbetsmarknadspolitiken har nått vägs ände, sägs det i motionen. Sökaktiviteten bland de arbetslösa är låg, deltagarna i arbetsmarknadsprogram minskar sitt sökområde i stället för att öka det. De arbetslösa riskerar att anpassa sig till bidragsberoende och slutar att söka arbete. har stora brister i styrsystemen. Partiet föreslår att en del av den av regeringen föreslagna ökningen av anslaget för arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd, 3, , i stället används för att stimulera sysselsättning i kommunsektorn och för att införa en fullständig avdragsrätt för hushållstjänster. Den nya nivån på anslag 22:2 skulle då vara 42, . kritiserar i motion Fi25 (yrk. 5) regeringen för att minska medlen till kommuner och landsting, vilket leder till ökad arbetslöshet och spär på kostnaderna, som ytterligare medel föreslås på utgiftsområde 13 för att täcka just de ökade kostnaderna för arbetslöshet. Denna kostnadsökning är delvis en effekt av neddragningar inom kommunsektorn. Partiet beskriver situationen som absurd. Som en konsekvens av att partiet inte accepterar neddragningen med på utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner föreslås en motsvarande reduktion av ökningen på anslag 22:2. Ökningen på detta anslag blir då . Utskottet kan inledningsvis konstatera att situationen på arbetsmarknaden är bekymmersam. Arbetslösheten är hög och ingen påtaglig uppgång på arbetsmarknaden är synbar. Den ökning av arbetslösheten som inleddes i mitten av 2002 var till en början en följd av stigande utbud av arbetskraft. har även en fallande sysselsättning bidragit. I bilagan Svensk ekonomi antas att den öppna arbetslösheten fortsätter att öka något under innevarande år. I takt med att sysselsättningen återigen ökar förutses arbetslösheten minska, men i långsam takt. AMS har presenterat arbetsmarknadsstatistiken för april månad. Trots den förstärkta konjunkturen och de positiva signalerna från omvärlden är arbetsmarknaden fortfarande svag. Den öppna arbetslösheten sjönk från 5,4 till , men detta är med hänsyn tagen till naturliga säsongsvariationer bara en marginell minskning som huvudsakligen förklaras av ökade arbetsmarknadspolitiska insatser. Jämfört med april månad ökade arbetslösheten . Obalanstalet, dvs. antalet personer i öppen arbetslöshet och i arbetsmarknadspolitiska program, motsvarade av arbetskraften, vilket är en ökning . Obalanstalet har ökat även bland ungdomar mellan och bland personer . Långtidsarbetslösheten ligger på en fortsatt hög nivå, 66 000 personer, vilket är 25 000 fler än . Även antalet varsel ligger på en fortsatt hög nivå, 5 100 personer varslades om uppsägning . har 22 000 personer varslats. Varslen har dämpats något inom industrin och uppdragsverksamheten, men ökat påtagligt inom den offentliga tjänstesektorn och inom byggnadsverksamhet. De nyanmälda platserna uppgick till knappt 35 000 , vilket var 9 000 färre än . Enligt () bedömningar, som redovisats för utskottet av företrädare för institutet, dröjer det innan efterfrågan blir så stark att sysselsättningen kan öka igen. Först vänder sysselsättningen uppåt. Den öppna arbetslösheten ökar enligt KI:s uppskattning till för att minska till . Produktiviteten fortsätter att öka påtagligt snabbt. Till viss del beror den snabba produktivitetstillväxten på konjunkturen. Tillväxten har emellertid inte varit tillräckligt stark för att öka industrisysselsättningen, utan antalet anställda har minskat ytterligare. Det kan dock noteras att KI:s undersökning av hushållens inköpsplaner (HIP) visar att den mycket dystra syn på arbetsmarknadsläget som hushållen haft dämpats tydligt . Den högre arbetslöshetsnivån jämförd med antagandena i budgetpropositionen tvingade fram en höjning på tilläggsbudget av anslaget för arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd med . Det nu framlagda förslaget i vårpropositionen utgår från en högre nivå på den öppna arbetslösheten än antagandena i budgetpropositionen och innebär en ökning av anslaget med nästan . Detta är en tydlig illustration av hur konjunkturkänsliga utgifterna på anslaget för arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd är. En tiondels procentenhet högre öppen arbetslöshet ökar utgifterna för arbetslöshetsförsäkringen med . Den föreslagna ökningen avser enligt uppgift från uteslutande utgifter för arbetslöshetsersättning. En motsvarande ökning av antalet deltagare i arbetsmarknadsprogram skulle enligt beräkningar motsvara ca . Denna siffra utgår från den genomsnittliga månadskostnaden, , per programdeltagare . Utgifterna för programdeltagandet är beroende bl.a. av vilka åtgärder som väljs och nivån på aktivitetsstödet för programdeltagarna. Ett större inslag av arbetsmarknadsutbildning ökar snittkostnaden, medan det vanliga anställningsstödet - som alltså innebär en minskning på inkomstsidan - är en för staten relativt billig åtgärd. I sitt yttrande (2003/04:AU1y) över ramarna för utgiftsområde 13 och 14 till finansutskottet uttryckte utskottet oro över att betydligt färre personer skulle delta i arbetsmarknadspolitiska program än året före, vilket ytterligare skulle spä på den öppna arbetslösheten. Utskottet ansåg det angeläget att regeringen följde utvecklingen och vid behov vidtog åtgärder. Utskottet kan nu instämma med det som sägs i vårpropositionen om att det krävs särskilda insatser för att hålla tillbaka arbetslösheten. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna utökas med 15 000 platser. Som framgår av propositionen ingår även yrkesutbildning i denna satsning. Enligt uppgifter från motsvarar volymen arbetsmarknadsprogram ca 103 000 personer, vilket också bedöms motsvara genomsnittet . Nivån är betydligt högre än då årsgenomsnittet motsvarade knappt 92 000 personer i program . Det är dock fortfarande en lägre nivå än . Ökningen inleddes och blev möjlig genom ett regeringsbeslut om ändring i regleringsbrevet för . Under anslag 22:2 överfördes från anslagsposten för arbetslöshetsersättning till anslagsposten aktivitetsstöd. Utskottet är mycket positivt till att de aktiva insatserna har kunnat öka. Som sades i det förutnämnda yttrandet är det givetvis av stor betydelse att snabbt kunna fylla vakanserna vid en vändande konjunktur, men detta får inte leda till att arbetslösa personer i avvaktan på vändningen lämnas utanför den aktiva arbetsmarknadspolitiken . De arbetslösa måste vara rustade att ta de nya arbeten som erbjuds, vilket innebär att utrymmet för utbildningssatsningar m.m. inte får vara alltför begränsat. Mera aktiva insatser inom arbetsmarknadspolitiken håller tillbaka den öppna arbetslösheten och bidrar till att hålla uppe arbetskraftsutbudet. Tillgång på utbildad arbetskraft är också av betydelse för att inte lönerna ska pressas upp. blir förutsättningar bättre att nå målet om full sysselsättning. Utskottet kan ge och rätt i att det inte räcker med arbetsmarknadspolitiska åtgärder i det arbetsmarknadsläge som råder. Vårpropositionen innehåller ett antal förslag som syftar till att på olika sätt stimulera sysselsättningen och öka efterfrågan på arbetskraft. Dit hör sysselsättningsstödet till kommuner och landsting, återinförandet av ROT-avdrag och väg- och järnvägsinvesteringar. Utskottet kan inte se hur ökningen på anslag 22:2, som föreslår, skulle kunna begränsas med nästan i förhållande till regeringens förslag. Det skulle förutsätta att en motsvarande förstärkning till kommunsektorn snabbt skulle få en kraftigt dämpande effekt på arbetslösheten. Inte heller kan utskottet ansluta sig till förslag att reducera höjningen med , vilket motsvarar den minskning av det generella stödet till kommuner och landsting som regeringen föreslår och som partiet motsätter sig. Motionsförslagen synes felaktigt utgå från att det finns ett direkt samband mellan stödet till kommuner och landsting och utgifterna för arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd. Den av regeringen föreslagna höjningen av anslag 22:2 framstår som nödvändig, om än beklaglig. De positiva effekterna på arbetsmarknaden av en uppgång i ekonomin dröjer ytterligare. Utskottet anser att propositionen anvisar rätta metoder för att bemästra den situation som råder och kan avslutningsvis konstatera att regeringen följer utvecklingen på arbetsmarknaden och kommer att föreslå ytterligare åtgärder. Utskottet anser alltså att bör tillstyrka propositionen i motsvarande del och avstyrka motionerna Fi25 yrkande 5 (c) och Fi27 yrkande 7 (kd). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (m), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd (kd) av (). Regeringen föreslår att anslaget 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd ska ökas med inte . anser att regeringen valt en felaktig väg för att lösa den arbetslöshetskris som man själv är ansvarig för. Staten måste i stället satsa offensivt för att lösa arbetslösheten med riktiga jobb som faktiskt ökar välfärden i samhället. Genom att stimulera sysselsättningen i kommunsektorn och genom att införa en fullständig avdragsrätt för hushållstjänster kan det ske en begränsning av utgiftsökningen på detta anslag. föreslår att ramanslaget för anslag 22:2 i stället ökar till . Resterande anser vi ska användas för att stimulera sysselsättningen och för att införa sådan avdragsrätt. Detta innebär att motion Fi27 yrkande 7 (kd) bör tillstyrkas och propositionen avstyrkas i motsvarande del. Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd (c) av (). Regeringen har i tilläggsbudgeten föreslagit neddragning av generella anslag till kommunerna på . Denna neddragning drabbar samtliga kommuner och landsting under löpande år. Möjligheten att som brukligt planera efter givna förutsättningar inför ett verksamhetsår undanröjs genom detta beslut. Ändras statsbidragen på tilläggsbudget blir effekten neddragningar i kommunsektorn. Statens finanser går inte ihop, risken för att budgettaket spräcks är uppenbar och budgettricksandet med EU-avgiften och EU-stödet till jordbruket har redan utnyttjats. Återstår så kommunerna som lever under kravet på en budget i balans. De underskott som sannolikt blir effekten av verksamhet måste återvinnas . Följden blir att utrymmet för verksamhet 2005 och 2006 minskar i motsvarande mån. Som en följd av detta ger därför inte regeringens extra medel kommande år till kommunsektorn den effekt på sysselsättningen som beskrivs. Alternativet för kommunerna att klara ekonomin blir kraftiga nedskärningar. Dessa ska från det att tilläggsbudgeten beslutas i , strax , fram . Förslaget om neddragning av medel till kommuner och landsting är cyniskt och respektlöst. Den övervägande delen av kommuners och landstings kostnader utgörs av anställd personal. En neddragning leder till ökad arbetslöshet vilket ytterligare spär på kostnaden för staten. Resultatet av en neddragning av generella bidrag leder således med stor sannolikhet till ökade kostnader för arbetslöshet. anslår regeringen på tilläggsbudget ytterligare till utgiftsområde 13 Arbetsmarknad just för täckande av ökade kostnader för arbetslösheten, en kostnadsökning som då delvis kommer av neddragningar inom kommunsektorn. Situationen kan betraktas som minst sagt absurd. motsätter sig detta sätt att hantera statens finanser och statens behandling av kommuner och landsting och accepterar inte neddragning av inom utgiftsområde 25. Som en konsekvens av detta ska motsvarande reducering ske inom utgiftsområde 13, vilket därefter får en ökning med . Detta bör besluta om. Det anförda innebär att motion Fi26 yrkande 5 i motsvarande del (c) bör tillstyrkas och propositionen avstyrkas i motsvarande del. Tilläggsbudgeten (m) av (m), () och (). tar inte ställning till tilläggsbudgeten som helhet, eftersom vi hade ett annat budgetalternativ, som avvisades av . Det får ankomma på de tre partier som röstade igenom budgetbeslut att ta ansvar för de förändringar som görs på marginalen. Enligt riksdagsordningen har vi heller inte utrymme att föreslå förändringar på andra anslag än just de som regeringen väljer att aktualisera. Det är därför inte praktiskt möjligt för oss att lägga fram en egen, genomarbetad tilläggsbudget. Regeringens förslag innebär dock inte bara förändringar i statsbudgeten , utan har på några punkter också implikationer för kommande budgetår. Det gäller t.ex. introduktion av nya stödformer samt vissa bemyndiganden och lagförslag. I förslaget till tilläggsbudget tvingas regeringen att dra konsekvenserna av sin missbedömning av arbetslöshetsutvecklingen. Tilläggsbudgeten utgår från ett antagande om arbetslöshet som är högre än regeringens antagande i budgetpropositionen . Ytterligare anslås nu för detta ändamål. Ökningen i förhållande till budgetpropositionen blir . Budgeteringsmarginalen raderas i praktiken helt ut. Om hade bifallit det moderata budgetalternativet hade utsikterna för ekonomi varit bättre och den dramatiska ökningen av utbetalningar från a-kassan hade då kunnat undvikas. Det finns nu en uppenbar risk att den nuvarande politiken kommer att innebära en fortsatt mycket hög arbetslöshet med stegrade krav på arbetsmarknadspolitiska insatser och därmed behov av ytterligare budgetmedel. På utgiftsområde 13 har vi redan tidigare avvisat det särskilda anställningsstödets konstruktion med kreditering av skattekonton. Följaktligen avvisar vi förslaget om höjt tak, från till per dag, i detta stöd. Tilläggsbudgeten (fp) av () och (). hade ett annat budgetalternativ . Detta avslogs av . Det är de partier som står bakom den budget som gäller som har ansvar för att se till att deras beslutade utgiftstak kan hållas. budgetförslag hade en marginal på , vilket betyder att om vårt förslag vunnit gillande hade flertalet av tilläggsbudgetens förändringar inte varit nödvändiga. Vi har enligt riksdagsordningen inte möjlighet att föreslå förändringar på andra anslag än de av regeringen på tilläggsbudget 1 aktualiserade. Det är därför inte praktiskt möjligt för oss att lägga fram en egen genomarbetad tilläggsbudget. Av dessa skäl avstår vi från att delta i beslutet om tilläggsbudget 1 . Tilläggsbudgeten m.m. (kd) av ().