utskottsdokument · GQA1FDXVLRF · 2004-10-21 00:00:00 — Mot denna bakgrund innehåller förslaget bestämmelser om att nationella patentverk skall ges en - relativt begränsad - roll i arbetet med att granska ansökningar om gemenskapspatent. Bedömningar av patenterbarhet och slutliga beslut om att bevilja en ansökan skall dock alltid utföras av EPO. Mot bakgrund av den principöverenskommelse som träffades lade, som redan nämnts, det dåvarande grekiska ordförandeskapet fram ett reviderat förordningsförslag. Det grekiska ordförandeskapet presenterade också, , ett utkast till ett EU-förslag till nödvändiga ändringar i EPC. Intensiva förhandlingar har förts med utgångspunkt i dessa dokument och ett stort antal uppdaterade versioner av dessa dokument. Vid rådsmötet misslyckades försöket att träffa en politisk överenskommelse om innehållet i förordningstexten, även om medlemsstaterna var mycket nära att enas. Orsaken till misslyckandet var framför allt att medlemsstaterna inte kunde enas i frågan om hur (tidsfrist) patenthavaren skall ha till sitt förfogande för att tillhandahålla översättningar av patentkraven. En annan huvudfråga i förhandlingarna var, och är fortfarande, frågan om vilken rättslig betydelse man skall tillerkänna översättningarna av patentkraven. Vid nämnda rådsmöte föreföll medlemsstaterna att vara åtminstone i huvudsak överens i denna fråga. har varit mycket aktivt i frågan i syfte att försvara gemenskapspatentets enhetlighet. Den aktuella förordningstexten har fått kritik av europeiskt näringsliv samt, i , av organisationen . Framför allt är missnöjet riktat mot den betydelse som den nuvarande texten tillmäter översättningarna av patentkraven. Vid rådsmötet misslyckades ett andra försök att träffa en politisk överenskommelse om innehållet i förordningstexten. rådde oenighet endast i fråga om översättningarnas rättsliga betydelse. Målsättningen vid konkurrenskraftsrådets möte var att nå en politisk överenskommelse om innehållet i förordningen. Dessutom var avsikten att försöka enas om erforderliga förslag till ändringar i EPC. Detta lyckades dock inte. När frågan diskuterades framgick att det fanns medlemsstater som inte kunde stödja förordningstexten i dess nuvarande skick och inte heller ordförandeskapets kompromissförslag beträffande översättningarnas rättsliga betydelse. Det irländska ordförandeskapet avslutade behandlingen av frågan genom att konstatera att alla upptänkliga kompromisslösningar prövats avseende den enda kvarstående frågan, nämligen översättningen av patentansökningar, att det saknades enighet om förordningsförslaget och att detta skulle rapporteras till ordföranden för . Den utestående frågan är alltså vilken rättslig betydelse översättningarna av patentkraven skall tillmätas, dvs. om originaltexten eller översättningen skall ha företräde vid bristande överensstämmelse mellan texterna. Detta är i grunden en språkpolitisk fråga vars resultat påverkar gemenskapspatentets enhetlighet. 4.3.5 Svensk inställning och effekter på svensk rätt Genom en förordning om gemenskapspatent kommer svenska uppfinnare och svensk industri att på ett enkelt sätt få tillgång till ett kostnadseffektivt och rättssäkert patent som gäller i hela gemenskapen. är därför generellt sett positivt inställt till införandet av ett gemenskapspatent. anser att inrättandet av en specialdomstol utgör ett av de stora mervärdena med det föreslagna systemet jämfört med det existerande europeiska patentsystemet. Vidare är positivt till att gemenskapen ansluter sig till EPC, men har framhållit att de nationella patentverkens betydelse för framför allt små och medelstora företag inte bör underskattas. anser att det är ett starkt intresse att också värna de nationella patentverken bl.a. genom att medlemsstaterna får del av årsavgifterna för gemenskapspatentet. kan, i likhet med de flesta andra medlemsstater, acceptera den stora merparten av innehållet i den senaste förordningstexten. Oenighet råder nu endast beträffande de bestämmelser som reglerar vilken betydelse som översättningarna av patentkraven skall tillmätas. Denna fråga, som är mycket politiskt känslig för flera medlemsstater, är viktig för . Den svenska linjen är att det endast skall finnas en originaltext och att översättningarna av patentkraven i första hand skall ha en informativ betydelse, dvs. att översättningarna skall ha så liten rättslig betydelse som möjligt. I fråga om förslagen till ändringar i EPC finns en stor enighet mellan medlemsstaterna. En överenskommelse i denna del framstår dock som i huvudsak avhängig en överenskommelse i fråga om förordningstexten. är angeläget om att sådana beslut som möjliggör att ett gemenskapspatent kan tillskapas fattas . Förordningen om gemenskapspatent kommer sannolikt inte att påverka den svenska patentlagen i nämnvärd omfattning. Förordningen blir direkt tillämplig i medlemsstaterna. 4.3.6 Ett nytt domstolssystem för gemenskapspatentmål En viktig del i arbetet med att skapa ett system med gemenskapspatent är att inrätta ett gemensamt domstolssystem där tvister om sådana patent kan prövas. Den principöverenskommelse som träffades vid konkurrenskraftsrådets möte (se avsnitt 4.3.3) innebär att medlemsstaterna enades om huvuddragen för ett sådant domstolssystem. Enligt överenskommelsen skall en specialdomstol - gemenskapspatenträtten - inrättas för att avgöra dessa mål i första instans. Den nya domstolen skall tillskapas inom ramen för , vara knuten till Förstainstansrätten och ha sitt säte vid den domstolen. Fram till dess att det gemensamma domstolssystemet kan tas i bruk skall gemenskapspatentmålen handläggas i ett begränsat antal nationella domstolar. Specialdomstolen skall ha upprättats och det gemensamma domstolssystemet skall tas i bruk . Som tidigare nämnts krävs separata beslut om inrättandet av en särskild rättsinstans för tvister om gemenskapspatent. Den nya domstolen inrättas alltså inte genom förordningen om gemenskapspatent. Grunden för att inrätta en särskild rättsinstans infördes genom . kan ges behörighet att avgöra tvister som rör tillämpningen av rättsakter som antagits med stöd av fördraget och genom vilka gemenskapsrättigheter avseende industriellt rättsskydd skapas. Dessutom kan specialdomstolar upprättas för att i första instans pröva ärenden på särskilda områden, t.ex. gemenskapspatent. lade kommissionen - i enlighet med riktlinjerna från konkurrenskraftsrådet - fram två förslag till beslut. Det ena förslaget innebär att får behörighet i mål om gemenskapspatent, KOM (2003) 827 slutlig. Beslut om detta fattas av rådet med enhällighet, men bestämmelserna blir inte bindande för medlemsstaterna förrän medlemsstaterna antar dem i enlighet med sina konstitutionella bestämmelser. Vidare har kommissionen lagt fram ett förslag till beslut om att upprätta en specialdomstol - gemenskapspatenträtten - för att pröva mål om gemenskapspatent i första instans, KOM (2003) 828 slutlig. Den nya gemenskapspatentdomstolen föreslås få behörighet att avgöra tvister om giltigheten av ett gemenskapspatent, om tilläggsskydd till ett sådant patent och tvister om intrång i gemenskapspatent. Domstolen skall också vara behörig att pröva tvister angående tidigare användares rätt. Vidare skall domstolen ha rätt att besluta om interimistiska och bevisskyddande åtgärder. Till detta kommer behörighet att besluta om skadestånd eller ersättning i de fall som nämnts. Domstolen skall också ha behörighet att besluta om vite om ett avgörande eller ett föreläggande som medför en skyldighet att vidta en viss åtgärd eller avstå från ett visst handlande inte följs. Mål som avgörs av domstolen skall kunna överklagas till Förstainstansrätten. I kommissionens förslag finns därutöver närmare bestämmelser om organisationen och förfarandet vid den nya domstolen. Som redan nämnts innebär den politiska strategin att medlemsstaterna har enats om att det gemensamma domstolssystemet skall vara inrättat . Någon exakt tidpunkt är dock inte bestämd. Både förslaget om upprättande och beslutet om att ge behörighet i mål om gemenskapspatent innehåller därför en ikraftträdandebestämmelse som förutsätter att besluten har antagits på vederbörligt sätt och att gemenskapspatentdomstolen faktiskt har upprättats för att det nya systemet skall träda i kraft och ta över de nationella domstolarnas roll i dessa mål. Förslagen - som är avhängiga ett beslut om en förordning om gemenskapspatent - presenterades översiktligt vid ett möte i rådsarbetsgruppen för domstolen . Eftersom förslaget innebär inrättande av en ny domstol på EG-nivå för hanteringen av en immateriell rättighet medför förslaget inte några direkta konsekvenser för svenska regler. Den svenska inställningen är generellt positiv till tillskapandet av ett system för gemenskapspatent. Ett gemensamt domstolssystem på EG-nivå för prövning av tvister om gemenskapspatent är en viktig del av detta. En förutsättning för att gemenskapspatentet skall bli en framgång hos användarna är att parterna får tillgång till ett enhetligt och högkvalitativt domsstolssystem. är därför positivt till att en gemensam specialdomstol upprättas för att pröva mål om gemenskapspatent. Det huvudsakliga innehållet i förslaget om upprättande av gemenskapspatentdomstolen får anses ligga i linje med dessa krav. 4.4 Patenterbarhet för datorrelaterade uppfinningar Med datorrelaterade uppfinningar menas uppfinningar som förutsätter användning av en dator och som har egenskaper som verkställs genom ett datorprogram. Det handlar om uppfinningar som förekommer på en rad olika områden, t.ex. i digitala telefonväxlar, mobiltelefonsystem, industrirobotar samt antisladdsystem och farthållare i bilar. Frågan om i vilken utsträckning en datorrelaterad uppfinning kan patenteras bedöms i enligt de generella bestämmelserna i patentlagen (1967:837). Tillämpningen av dessa regler utvecklas genom praxis, varvid avgöranden från det europeiska patentverket (EPO) är vägledande. Det regelverk som lägger fast villkoren för att utfärda patent på datorrelaterade uppfinningar är i stort sett identiskt från land till land, men praxis i medlemsstaternas domstolar och hos myndigheter varierar från land till land. I synnerhet skiljer sig praxis i EPO:s överklagandeinstanser från den som tillämpas i medlemsstaternas domstolar. Detta betyder att en datorrelaterad uppfinning kan få patentskydd i en medlemsstat men förvägras motsvarande skydd i en annan. Det saknas alltså i den meningen rättslig förutsebarhet på området och därmed ett behov att i lagstiftningen klargöra gränserna för den här typen av patent. 4.4.2 Förslaget till direktiv om patenterbarhet för datorrelaterade uppfinningar Kommissionen lade fram ett förslag till direktiv om patenterbarhet för datorrelaterade uppfinningar, KOM (2002) 92 slutlig. Rättsakten antas av och rådet genom medbeslutandeförfarande. Syftet med förslaget är att harmonisera medlemsstaternas regler på området. Patent på datorrelaterade uppfinningar har meddelats i , såväl av EPO som av nationella patentmyndigheter. Utgångspunkten för harmoniseringen av EU-ländernas nationella patentlagar är den praxis som tillämpas av EPO. Denna praxis är redan vägledande i och andra stater som är anslutna till den europeiska patentkonventionen (EPC). Ett annat syfte med förslaget är att klargöra att EU inte skall följa den amerikanska rättsutvecklingen. I har man frånfallit ett för europeiskt patenträtt grundläggande krav - att en uppfinning måste innebära ett tekniskt bidrag, dvs. ett tekniskt nytänkande, för att vara patenterbar. Det har medfört att patent för datorrelaterade affärsmetoder meddelas i , trots att det nya ligger i affärsmetoden som sådan och inte på teknikens område. Den utvecklingen vill varken kommissionen eller medlemsstaterna ha i . Direktivförslaget medför inte att datorprogram i sig kommer att kunna patenteras. Datorprogram kan däremot omfattas av upphovsrätt enligt bestämmelserna i upphovsrättslagen (1960:729). Om datorprogrammet innehåller en teknisk lösning kan dock denna tekniska lösning bli föremål för patent. Rådet antog en allmän inriktning som i väsentliga delar överensstämde med kommissionens förslag. antog sin ståndpunkt efter första läsningen. Parlamentet föreslog ett stort antal ändringar av kommissionens förslag, varav flera skulle innebära betydande inskränkningar i nuvarande möjligheter att få patent och därmed få konsekvenser för en stor del av europeiskt näringsliv. Parlamentets förslag går i dessa delar emot rådets allmänna inriktning. En del av de ändringar som parlamentet föreslog strider mot det globala som EU och dess medlemsstater är bundna av. Parlamentets förslag innehåller också nya definitioner och metoder för att pröva patenterbarhet som strider mot långvarig och etablerad praxis och i vissa fall är i strid mot internationella avtal. Rättsakten gick därefter tillbaka till rådet för en andra behandling. Det dåvarande irländska ordförandeskapet upprättade ett kompromissförslag som bygger på rådets allmänna inriktning men beaktar vissa av de förslag som parlamentet lämnat. Vid konkurrenskraftsrådets möte antogs med kvalificerad majoritet en politisk överenskommelse om en gemensam ståndpunkt. Det innebär att rådet avslutat sin andra behandling av direktivförslaget. I det nu liggande förslaget har vissa förslag från parlamentets första läsning inarbetats, dock inte förslag som skulle inskränka möjligheten till patent jämfört med nu gällande praxis. Rättsakten har gått till parlamentet för dess andra läsning, vilken kan ske tidigast . 4.4.4 Svensk inställning och effekter på svensk rätt stödjer att frågan blir föremål för harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning och att utgångspunkten är den praxis som tillämpas av EPO. Det är en praxis som har utarbetas och som har visat sig fungera bra. anser dock att det är viktigt att gränserna för denna typ av patent klargörs i lagstiftningen. verkar för att direktivet skall utgöra en bra och balanserad avvägning som möjliggör för näringslivet att även fortsättningsvis uppnå patentskydd för innovationer på det datorrelaterade området som skyddet inte får bli så långtgående att det drabbar tredje parts intresse på ett oskäligt sätt. Den svenska inställningen är att man inte skall öppna för den mer liberala rättsutveckling som finns i , där man kan patentera affärsmetoder som inte tillför något nytt på teknikens område. kan inte heller acceptera sådana långtgående inskränkningar i dagens möjligheter till patent som har föreslagit. stödjer därmed rådets gemensamma ståndpunkt som ligger i linje med rådets tidigare allmänna inriktning. Det kan noteras att lagutskottet vid ett flertal tillfällen har haft att behandla motionsyrkanden om patent på datorrelaterade uppfinningar, senast i bet. 2003/04:LU17. Från utskottets sida har framhållits att det är ofrånkomligt att tyngdpunkten i de svenska aktiviteterna på området läggs vid det internationella arbetet och att det pågående arbetet inom EU bör avvaktas. Direktivförslaget torde i sak inte medföra några större förändringar av svensk rätt. Detta eftersom utgångspunkten i förslaget är den praxis som tillämpas av EPO och denna praxis redan är vägledande i . Direktivet är tänkt att utgöra en separat reglering gällande datorreglerade uppfinningar, vilken kan integreras i medlemsstaternas nationella patentlagar. 4.5 Skydd för s.k. bruksmodeller En med patent besläktad skyddsform är bruksmodellskyddet. En bruksmodell är en registrerad rättighet som ger rättsinnehavaren ensamrätt till enklare uppfinningar (uppfinningar som innebär endast smärre tekniska framsteg). Skyddet för bruksmodeller skall skiljas från mönsterskyddet, som är ett skydd för det yttre utseendet på en produkt, medan skyddet för bruksmodeller riktar sig mot själva den tekniska konstruktionen. Till skillnad från majoriteten av övriga medlemsstater saknar lagstiftning om skydd för s.k. bruksmodeller (utility models, nyttighetsmodeller eller, med ett tidigare använt svenskt uttryck, bruksmönster). De närmare förutsättningarna för att få bruksmodellskydd varierar mellan de stater som erbjuder sådant skydd. presenterade kommissionen en grönbok om bruksmodellskydd, KOM (95) 370 slutlig. Såväl möjligheten till ett harmoniseringsdirektiv som till en förordning om en gemenskapsrättighet om bruksmodellskydd togs upp i grönboken. 4.5.2 Direktivförslag om bruksmodellskydd för uppfinningar lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om tillnärmning av de rättsliga ordningarna för bruksmodellskydd för uppfinningar, KOM (97) 691 slutlig. Syftet med direktivförslaget är att de nationella lagstiftningarna skall närma sig varandra så att en enklare uppfinning skall kunna få samma skydd inom hela gemenskapen. De stater som saknar regler om bruksmodellskydd skall införa sådana. I förslaget anges att de särskilda kännetecknen för den föreslagna skyddsformen skall vara en snabb och enkel registrering, lägre skyddsvillkor, en lägre kostnad än för patent och möjlighet till ett preliminärt skydd i avvaktan på att ett patent meddelas. Sedan hade yttrat sig över förslaget lade kommissionen fram ett reviderat förslag, KOM (99) 309 slutlig. avbröts emellertid arbetet med direktivförslaget. Kommissionen har dock inte återkallat förslaget. Skälen för att låta arbetet vila var att oenighet rådde kring centrala frågor i direktivet (bl.a. hur kravet på uppfinningshöjd skall utformas och skyddstidens längd) samt att det framstod som angeläget att prioritera annat reformarbete på det immaterialrättsliga området såsom mönsterskydd och gemenskapspatent. I det sammanhanget kan nämnas att rådet antog rådets förordning (EG) nr 6/2002 om gemenskapsformgivning. Denna förordning trädde i kraft och är direkt tillämplig i medlemsstaterna. Till följd av förordningen har den överlämnat en proposition om vissa ändringar i mönsterskyddslagen (1970:485) som föreslås träda i kraft (prop. 2003/04:177). Därutöver har , , beslutat anta regeringens förslag till lagändringar i mönsterskyddslagen för att bl.a. genomföra och rådets direktiv /71/EG om mönsterskydd i svensk rätt. Dessa lagändringar trädde i kraft . antog en gemensam inriktning för det fortsatta arbetet med förslaget till förordning om gemenskapspatent (se avsnitt 4.3) berördes också frågan om bruksmodellskydd. Rådet välkomnade kommissionens avsikt att ordna ett samråd i syfte att ta fram underlag för ytterligare överväganden om den rättsliga, praktiska och ekonomiska inverkan av en gemenskapsbruksmodell (dvs. en förordning om en gemenskapsrättighet om bruksmodellskydd). genomförde kommissionen ett sådant samrådsförfarande. En majoritet av svaren på kommissionens samråd var negativa till en förordningslösning. Kommissionen presenterade resultatet av sitt samrådsförfarande vid ett möte i rådet . Efter rådsmötet har inga ytterligare åtgärder vidtagits i frågan. 4.6 Stärkt skydd mot varumärkesförfalskning och piratkopiering m.m. En utgångspunkt inom immaterialrätten är att den som har skapat en skyddad produkt eller utfört en skyddad prestation skall ha ensamrätt att dra ekonomisk fördel av sitt skapande. Ett viktigt inslag i immaterialrätten är därför bestämmelserna om hur dessa ensamrätter säkerställs. Det finns sanktioner av såväl civilrättsligt som straffrättsligt slag. Av stor betydelse är också möjligheten att använda vitesförbud. Andra bestämmelser som är av särskild betydelse i detta sammanhang är de som reglerar säkerställande av bevisning, kvarstad på egendom, beslag av intrångsgörande varor, intrångsundersökning och åtgärder med avseende på olovligt framställda varor och verk. I praktiken sker det intrång i immateriella rättigheter ganska ofta. De olika intrångsgörande handlingarna beskrivs ibland med de engelska termerna "counterfeit" och "piracy". Med det första begreppet avses vanligen den förfalskningsverksamhet som främst drabbar varumärkesrättsligt skyddade produkter. I svenskt språkbruk används därför ofta uttrycket varumärkesförfalskning. Termen "piracy" - piratkopiering eller piratverksamhet - avser i första hand intrång i prestationer som omfattas av upphovsrätt eller till upphovsrätten närstående rättigheter. Inom ramen för dessa aktiviteter kan den enskilda intrångsgörande handlingen ta sig olika uttryck och ha olika ambitioner i fråga om att efterlikna förlagan. De olika svenska lagarna på immaterialrättens område innehåller sanktionsregler vid immaterialrättsintrång, såsom straff, skadestånd, förbud, säkerhetsåtgärder och bestämmelser om s.k. intrångsundersökning (säkring av bevis). presenterade kommissionen en grönbok om bekämpandet av varumärkesförfalskning och piratkopiering på den inre marknaden, KOM (98) 569 slutlig. Som en uppföljning till grönboken publicerade kommissionen ett särskilt meddelande, KOM (2000) 789 slutlig. I detta meddelande presenterade kommissionen en handlingsplan med förslag till omedelbara insatser, insatser på meddellång sikt och andra initiativ för att komma till rätta med varumärkesförfalskning och piratkopiering. Som en omedelbar insats förutskickades ett förslag till direktiv med syftet att stärka skyddet för den intellektuella äganderätten och för att fastställa de allmänna förutsättningarna för informationsutbyte och administrativt samarbete. 4.6.2 Direktivet om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter Kommissionen lade fram ett förslag till direktiv om åtgärder och förfaranden för att säkerställa skyddet för immateriella rättigheter, KOM (2003) 46 slutlig. I förslaget uttalar kommissionen bl.a. att varumärkesförfalskningen och piratkopieringen ökar stadigt samt att verksamheten har en internationell dimension och utgör ett hot mot nationella ekonomier och stater. På EU:s inre marknad utnyttjas skillnader i de nationella regelverken i fråga om skyddet för immateriella rättigheter. Nuvarande förhållanden leder enligt kommissionen till att näringslivet tappar förtroendet för den inre marknaden och i förlängningen till att investeringsviljan sjunker. Kommissionen framhåller också att varumärkesförfalskning och piratkopiering kan äventyra konsumenters hälsa och säkerhet vid intrång i rättigheter till läkemedel och reservdelar till fordon. Också den allmänna ordningen hotas till följd av att varumärkesförfalskning och piratkopiering har en tydlig koppling till organiserad brottslighet av allvarligt slag. Mot denna bakgrund har kommissionen ansett det mycket viktigt för EU att bekämpa varumärkesförfalskning och piratkopiering, bl.a. genom att harmonisera nödvändiga åtgärder och förfaranden för att säkerställa skyddet för immateriella rättigheter. I förhandlingsarbetet har välkomnat att insatser görs på gemenskapsnivå för att motverka denna illegala verksamhet och framhållit att det finns ett behov av harmonisering av lagstiftningen eftersom denna typ av verksamhet i regel sträcker sig över nationsgränserna. antogs och rådets direktiv /48/EG om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter. Direktivet, som innehåller minimiregler, avser att samordna medlemsstaternas sanktioner mot intrång i immateriella rättigheter. Det innehåller bestämmelser om bl.a. säkerställande av bevismaterial, vitesförbud och skadestånd. Åtgärderna är främst avsedda att vidtas mot intrång som sker i kommersiell skala och som orsakar rättighetshavaren väsentlig skada. De riktar sig inte mot handlingar vidtagna av enstaka konsumenter. Många av bestämmelserna bygger på bestämmelser i avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (), som medlemsstaterna är bundna av. 4.6.3 Direktivets genomförande och effekter på svensk rätt, m.m. Direktivet skall vara genomfört i medlemsstaterna . Den svenska lagstiftningen på området överensstämmer i stora delar med bestämmelserna i direktivet. Vissa justeringar i svensk rätt måste dock göras för att uppnå full överensstämmelse med direktivet.