utskottsdokument · GQA1FDXVLRF · 2004-10-21 00:00:00 — 1.1.5 Det nya fördraget 1.1.6 för gemenskapens konsumentverksamhet 1.2 Strategi för konsumentpolitiken åren 2002 - 2006 1.2.3 Uppföljning av genomförandet av strategin 2.1.2 Förslag till direktiv om otillbörliga affärsmetoder 2.1.3 Konsekvenser för svensk rätt och svensk inställning 2.2.3 Det svenska genomförandet 2.2.4 Det fortsatta arbetet 2.2.5 Konsekvenser för svensk rätt och svensk inställning 2.3.2 Förslag till förordning om säljfrämjande åtgärder 2.3.3 Förslagets närmare innebörd 2.3.4 Konsekvenser för svensk rätt 2.4 Garantier vid konsumentköp 2.5.1 Direktiv om time-share 2.5.2 Pågående och aviserat översynsarbete 2.6 Distans - och hemförsäljningsavtal 2.6.3 Ny distans- och hemförsäljningslag 2.7.2 Direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster 2.7.3 Konsekvenser för svensk rätt 2.8.2 Översyn av konsumentkreditdirektivet 2.8.3 Förslag till nytt konsumentkreditdirektiv 2.8.4 Konsekvenser för svensk rätt och svensk inställning 2.8.5 Frivillig överenskommelse om information vid bostadslån 2.9.2 Svenska regler om prisinformation 2.12 Säkerheten hos produkter och tjänster 2.12.2 Det nya produktsäkerhetsdirektivet i huvuddrag 2.13.3 Kommissionens rapport om tillämpningen av produktansvars- 2.13.4 Det fortsatta arbetet 2.14.2 Direktiv om förbudsföreläggande 2.14.3 Tvistlösning utanför domstol 2.14.4 Nätverk för tvistlösning utanför domstol 2.14.5 Kommissionens rekommendation beträffande organ för medling 2.14.6 Tvistlösning på Internet 2.14.7 om alternativ tvistlösning 2.15 Förordning om konsumentskyddssamarbete 2.15.2 Förordning om konsumentskyddssamarbete 2.15.3 Konsekvenser för svensk rätt och svensk inställning DEL III ASSOCIATIONSRÄTT OCH REDOVISNING 3.1.2 Första bolagsdirektivet (publicitetsdirektivet) - antaget ändrings- 3.1.3 Andra bolagsdirektivet (kapitaldirektivet) - aviserat ändringsförslag 3.1.4 Tredje bolagsdirektivet (fusionsdirektivet) - aviserat ändringsförslag 3.1.5 Femte bolagsdirektivet (strukturdirektivet) - tillbakadraget 3.1.6 Sjätte bolagsdirektivet (fissionsdirektivet) - aviserat ändringsförslag 3.1.7 Nionde bolagsdirektivet (relationer inom företagsgrupper) - utkast 3.1.8 Tionde bolagsdirektivet (gränsöverskridande fusioner) - förslag 3.1.9 Trettonde bolagsdirektivet (offentliga uppköpserbjudanden) - 3.1.10 Fjortonde bolagsdirektivet (överförande av säte från en medlemsstat till en annan) - aviserat förslag 3.1.11 Förordning om Europabolag 3.1.12 Europeiskt privat aktiebolag - aviserat arbete 3.1.13 Förordning om europeiska kooperativa föreningar 3.1.14 Förordning om europeiska föreningar - förslag 3.1.15 Förordning om ömsesidiga bolag - förslag 3.1.16 Förordning om europeiska stiftelser - aviserat förslag 3.2.2 för finansiell rapportering 3.2.3 EG:s förordning om tillämpning av internationella redovisnings- 3.2.5 Redovisning och aktiekapital i euro 3.2.6 Kommissionens tio prioriterade åtgärder för att förbättra räkenskapernas kvalitet och skydda investerare 4.1 Upphovsrätt och närstående rättigheter 4.1.2 Direktivet om upphovsrätten i informationssamhället 4.1.3 Direktivets genomförande och effekter på svensk rätt 4.1.4 Förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter 4.2 Droit de suite (följerätt) 4.2.2 Direktivet om följerätt 4.2.3 Direktivets genomförande och effekter på svensk rätt 4.3 Gemenskapspatent och Europapatent 4.3.2 om gemenskapspatentet och patentsystemet i , m.m. 4.3.3 Förslaget till förordning om gemenskapspatent 4.3.5 Svensk inställning och effekter på svensk rätt 4.3.6 Ett nytt domstolssystem för gemenskapspatentmål 4.4 Patenterbarhet för datorrelaterade uppfinningar 4.4.2 Förslaget till direktiv om patenterbarhet för datorrelaterade 4.4.4 Svensk inställning och effekter på svensk rätt 4.5 Skydd för s.k. bruksmodeller 4.5.2 Direktivförslag om bruksmodellskydd för uppfinningar 4.6 Stärkt skydd mot varumärkesförfalskning och piratkopiering m.m. 4.6.2 Direktivet om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter 4.6.3 Direktivets genomförande och effekter på svensk rätt, m.m. 4.7 Konsumtion av immateriella rättigheter 4.7.2 Konsumtionsbestämmelserna i svensk rätt 4.7.3 Konsumtionsprincipen inom upphovsrätten 4.7.4 Konsumtionsprincipen inom varumärkesrätten DEL V CIVILRÄTTSLIGT SAMARBETE 5.1 Erkännande och verkställighet av domar m.m. 5.1.2 Rådets åtgärdsprogram på civilrättens område 5.1.6 Romkonventionen (I) 5.1.7 Förslag till förordning om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (II) 5.1.8 Förordningen om insolvensförfaranden 5.1.9 Förordningen om en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar 5.1.10 Förslag till förordning om ett europeiskt betalningsföreläggande 5.2 Övrigt civilrättsligt samarbete 5.2.2 Ett europeiskt civilrättsligt nätverk 5.2.3 Förhandlingar om en global domskonvention DEL VI ERSÄTTNINGSRÄTTSLIGA FRÅGOR 6.1 Direktiven om trafikförsäkring Femte direktiv om trafikförsäkring - förslag 6.2 Det allmännas skadeståndsansvar vid överträdelse av EG-rätten 6.2.3 Förslag till vissa lagändringar m.m. 6.3.1 Förordning om ersättning och service till alla passagerare vid nekad ombordstigning, inställda eller kraftigt försenade flygningar 6.3.2 Förordning om försäkringskrav för lufttrafikföretag och 6.3.3 Förordning om internationella tågresenärers rättigheter och 6.3.4 Förordning om ersättning vid åsidosättande av avtalade kvalitetskrav för godstransport på järnväg - förslag 7.1.2 Meddelande om en europeisk avtalsrätt 7.1.3 Reaktioner på meddelandet Bilaga 1 Utdrag ur Riksdagsstyrelsens förslag inför 2000-talet, 2000/01:RS1 * Utdrag ur betänkande 2000/01:KU23 * Utskottens roll vid EU-frågornas behandling i är uttryckligen reglerad i riksdagsordningen. I 10 kap. med rubriken föreskrivs i 3 § första stycket att utskotten skall följa arbetet i EU inom de ämnesområden som för varje utskott anges i 4 kap. 4-6 §§ med tillhörande tilläggsbestämmelser. Bestämmelsen i 10 kap. 3 § riksdagsordningen har tillkommit för att markera vikten av att utskotten engagerar sig i EU-frågor. I samband med bestämmelsens tillkomst underströk i sitt av godkända betänkande 1996/97:KU2 att utskotten har en viktig ställning i vårt parlamentariska system. Det är nödvändigt, framhöll , att utskotten följer de frågor inom respektive ämnesområde som i och med medlemskap i unionen inte längre avgörs av . Även i frågor som ligger inom det icke-överstatliga delarna av EU är det naturligt och önskvärt att utskotten är aktiva. När det gäller utskottens fortsatta arbete med EU-frågorna hänvisas till bifogade utdrag ur Riksdagsstyrelsens förslag inför 2000-talet (2000/01:RS1), bilaga 1, och betänkande 2000/01:KU23, bilaga 2. I bilaga 3 ges kortfattad information om beslutsprocessen inom EU. Fr.o.m. /02 gäller att samtliga utskott bör upprätta en promemoria över EU-frågorna på sitt beredningsområde (bet. 2000/01:KU23). Denna promemoria är avsedd att utgöra ett underlag för lagutskottets arbete med EU-frågorna. Avsikten är att i en enda handling samla huvuddelen av all den aktuella EU-information som utskottet och dess kansli erhållit i olika sammanhang. Promemorians huvudsakliga syfte är att göra informationen mer överskådlig och att underlätta en analys och "problemorientering" av de aktuella EU-frågorna från svenska utgångspunkter. Ett annat syfte är att "lyfta in" frågorna på rätt plats i det svenska regelsystemet och få blick över vilka regeländringar som en viss fråga kan komma att aktualisera . Promemorian uppdateras och kompletteras kontinuerligt i takt med att arbetet inom EU fortskrider och ny information erhålls. Denna promemoria ersätter en motsvarande promemoria . I promemorian behandlas under skilda rubriker dels pågående EU-arbete, dels redan avslutade projekt i den mån dessa ännu inte har lett till lagstiftning. I sammanhanget redovisas gällande svensk rätt, eventuella tidigare ställningstaganden från utskottets sida samt - så långt det nu är möjligt - svenska förhandlingspositioner och andra länders inställning. Redovisningarna bygger i huvudsak på dokument från kommissionen och andra EU-organ, faktapromemorior från , information som lämnats inför utskottet av företrädare för samt i övrigt på uppgifter som kansliet i olika sammanhang inhämtat under hand. Tjänstemän i och vid EU-representation i har under hand bidragit med värdefulla upplysningar. Inom lagutskottets kansli har de olika ämnesområdena fördelats enligt följande. : konsumentpolitik, konsumenträtt och avtalsrätt (del I, II och VII), och redovisning samt ersättningsrättsliga frågor (del III och VI), : immaterialrätt och civilrättsligt samarbete (del IV och V). I EG-fördraget fanns ursprungligen ingen uttrycklig bestämmelse om konsumentskydd. I takt med att samarbetet inom gemenskapen utvidgats och fördjupats har emellertid också konsumentpolitikens betydelse ökat. kom utvecklingen att ta fart på allvar på det konsumentpolitiska området. presenterade kommissionen en vitbok med en lista över de åtgärder som skulle vidtas inför förverkligandet av den inre marknaden . Av särskild betydelse för konsumentpolitiken blev därvid den nya harmoniseringsmetoden, benämnd New Approach. Metoden innebar bl.a. att arbetet med produktsäkerhet kunde förenklas. Medan de väsentligaste produktsäkerhetskraven formulerades på gemenskapsnivå överlämnades utformningen av detaljregler till de europeiska standardiseringsorganen, bl.a. och . I vitboken fanns även andra förslag med konsumentpolitiska aspekter. Av dessa kan nämnas regler om leksakers säkerhet, försäkringar, reklam i TV och radio samt betalkort. Med beslutet om den europeiska enhetsakten infördes en ny bestämmelse i EG-fördraget, art. 100a (numera art. 95), som innebar att rådet med kvalificerad majoritet kunde besluta rättsakter för att genomföra den inre marknaden. Enhällighet krävdes således inte längre. I artikeln slogs uttryckligen fast att kommissionens förslag i fråga om hälsa, säkerhet, miljö och konsumentskydd skulle utgå från en hög skyddsnivå. Fördragsändringarna gjorde det lättare att vidta åtgärder för att uppnå ett bättre konsumentskydd. Genom , som trädde i kraft , infördes en särskild artikel om konsumentskydd i EG-fördraget. I art. 129a (numera artikel 153) stadgades att en hög konsumentskyddsnivå skulle uppnås dels genom åtgärder med stöd av artikel 100a inom ramen för förverkligandet av den inre marknaden, dels genom särskilda insatser som understödde och kompletterade medlemsländernas politik. De särskilda åtgärderna skulle vara inriktade på att skydda konsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen samt att få till stånd en god konsumentupplysning. I artikeln slogs uttryckligen fast att gemenskapens åtgärder inte hindrade en medlemsstat från att behålla eller införa strängare nationella skyddsåtgärder, förutsatt att dessa var i överensstämmelse med gemenskapsrätten och att kommissionen informerats om dem. Genom Amsterdamfördraget, som trädde i kraft , infördes i EG-fördragets artikel 129a.1 (numera artikel 153) en tydligare och mer vittgående målformulering än vad som följde av artikelns tidigare lydelse. Artikeln klargör att konsumentfrågorna numera är ett självständigt politikområde och således inte enbart ett bihang till genomförandet av den inre marknaden. Artikel 153 lyder som följer: För att främja konsumenternas intressen och säkerställa en högkonsumentskyddsnivå skall gemenskapen bidra till att skydda konsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen samt till att främja deras rätt till information och utbildning och deras rätt att organisera sig för att tillvarata sina intressen. Konsumentskyddskraven skall beaktas när gemenskapens övriga politik och verksamhet utformas och genomförs. Gemenskapen skall bidra till att uppnå de mål som avses i punkt 1 genom a) åtgärder som beslutas enligt artikel 95 inom ramen för förverkligandet av den inre marknaden, b) åtgärder som understöder, kompletterar och övervakar Rådet skall enligt förfarandet i artikel 251 och efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén besluta om de åtgärder som avses i punkt 3 b. Åtgärder som beslutas enligt punkt 4 skall inte hindra någon medlemsstat från att upprätthålla eller införa strängare skyddsåtgärder. Sådana åtgärder måste vara förenliga med detta fördrag. Kommissionen skall underrättas om åtgärderna. Förändringar av betydelse för konsumentintresset har också vidtagits genom att artikel 95.3 ändrats på så sätt att inte bara kommissionen, utan också rådet och , skall sträva mot en hög konsument- och miljöskyddsnivå när regler beslutas för den inre marknaden. 1.1.5 Det nya fördraget I det fördrag om upprättande av en , som antogs av kvarstår den särskilda konsumentskyddsbestämmelsen i artikel 153 i huvudsak oförändrad (numera artikel III-132), dock med den förändringen att den horisontella bestämmelsen om att konsumentskyddskrav skall beaktas när unionens övriga politik och verksamhet utformas och genomförs har omformulerats och flyttats till stadgan om de grundläggande rättigheterna i artikel II-38. 1.1.6 för gemenskapens konsumentverksamhet Behovet av en entydig rättslig grund för finansieringen av olika åtgärder har ökat inom EU, inte minst sedan i en dom (mål C-106/96 mot kommissionen) uttalat att enbart s.k. icke betydelsefulla åtgärder kan vidtas utan att en sekundärrättslig rättsakt, dvs. en s.k. grundrättsakt, först antas. Med hänsyn till detta beslutade och rådet att inrätta en allmän ram för gemenskapens verksamhet till förmån för konsumenter (1999/288/EG). har ersatts med ett nytt ramverk genom och rådets beslut 20/2004/EG av om fastställande av ett allmänt ramverk för finansiering av gemenskapens åtgärder till stöd för konsumentpolitiken . Åtgärderna som vidtas inom ramverket skall gälla följande särskilda områden: a) skydd av konsumenternas häls och säkerhet när det gäller tjänster och produkter som inte är livsmedel, b) tillvaratagande av konsumenternas ekonomiska och rättsliga intressen, c) främjande av konsumentinformation och konsumentutbildning samt d) främjande av konsumentorganisationernas kapacitet att bidra på europeisk nivå. Målen som skall uppnås motsvarar de mål som gäller enligt den konsumentpolitiska strategi som antogs av kommissionen (se avsnitt 1.3). Den finansiella ramen omfattar , dvs. totalt för perioden fram till . Finansieringsramen är öppen för deltagande av länderna i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, de associerade länderna i Central-, Öst- och samt , och . Det nya finansieringsinstrumentet för 2004-2007 kommer bl.a. att finansiera systemet för snabbt informationsutbyte på produktsäkerhetsområdet (Rapex), det europeiska utomrättsliga nätverket för tvistlösning samt särskilda projekt som uppfyller målen och prioriteringarna inom konsumentpolitiken. Att intresset för konsumentfrågor successivt vuxit inom EU belyses också av några viktiga organisationsförändringar. omvandlades enheten för konsumentfrågor inom kommissionen, , till ett eget generaldirektorat (GD XXIV). Frågor om livsmedelssäkerhet och konsumenters hälsoskydd ingår tillbaka i GD XXIV, numera benämnt generaldirektoratet för konsument- och hälsoskydd (DG Sanco). har kommissionen biträtts av ett forum för samråd i frågor som rör konsumentskyddet på gemenskapsnivå, den s.k. . Genom ett kommissionsbeslut ersattes kommittén av Den rådgivande konsumentgruppen. Gruppen, som är sammansatt av företrädare för nationella och europeiska konsumentorganisationer, kan höras av kommissionen i alla frågor som rör skyddet av konsumenternas intressen på gemenskapsnivå. Mandatperioden för ledamöterna är . Mandatet kan förlängas, dock endast en gång för ledamöter som företrädare nationella organisationer. 1.2 Strategi för konsumentpolitiken åren 2002 - 2006 Alltsedan år 1990 har ramverket för det konsumentpolitiska arbetet inom EG/EU bestått av handlingsplaner som gällt . I handlingsplanerna har kommissionen redovisat sina prioriteringar på området och aviserat de åtgärder som man avsett att vidta . handlingsplan konstaterade kommissionen att konsumentpolitiken kommer att få allt större inflytande och att detta ställer krav på en ny mognad från konsumenternas och deras företrädares sida. Kommissionen sammanfattade de kommande huvuduppgifterna på det konsumentpolitiska och konsumenträttsliga området i följande tre politiska mål: en starkare röst för konsumenterna i EU, en hög hälso- och säkerhetsnivå för konsumenterna i EU och full respekt för konsumenternas ekonomiska intressen. Kommissionen överlämnade en rapport om genomförandet av handlingsplan och den allmänna ramen för gemenskapens verksamheter till förmån för konsumenterna 1999 - 2003, KOM (2001) 486 slutlig. I rapporten gavs en översikt över genomförandet inom vart och ett av de politikområden som fastställts handlingsplan och redovisades lärdomar av den nuvarande handlingsplanen inför utarbetandet av en kommande handlingsplan. Tre lärodomar poängterades; fördelarna med flexibilitet i genomförandet av politiken, behovet av ett mer strategiskt tänkande och vikten av att i praktiken integrera konsumentaspekten på alla relevanta gemenskapspolitiska områden. Kommissionen lade fram ett diskussionsunderlag med olika idéer inför utarbetandet av en ny konsumentpolitisk handlingsplan eller strategi . I underlaget diskuterades olika faktorer av betydelse för en ny strategi på området och presenterades förslag till nya konsumentpolitiska mål på meddellång sikt. Diskussionsunderlaget var föremål för ett remissförfarande bland berörda intressegrupper . På grundval av bl.a. diskussionsunderlaget och de svar som inkom beslutade kommissionen ett meddelande med en strategi för konsumentpolitiken 2002- 2006, KOM (2002) 208 slutlig. I meddelandet beskriver kommissionen sin strategi för konsumentpolitiken på EU-nivå . Kommissionen anger tre politiska mål på medellång sikt som skall uppnås genom en rad åtgärder i ett löpande program på kort sikt. Åtgärderna redovisas ingående i en bilaga till meddelandet. Följande tre mål skall gälla: En hög gemensam nivå på konsumentskyddet: Ett viktigt inslag för att uppnå målet är, enligt strategin, att införa gemensamma bestämmelser och metoder för konsumentskyddet i hela EU. Dagens situation med olika bestämmelser i varje medlemsstat måste därför förändras i riktning mot en mer enhetlig miljö för konsumentskyddet i EU. Kommissionen menar dock inte att detta skall leda till att konsumentskyddet i dess helhet skall detaljregleras på EU-nivå. I stället är det fråga om att på lämpligaste sätt, exempelvis genom ett ramdirektiv eller standarder, harmonisera inte bara produkt- och tjänstesäkerheten utan även de aspekter på konsumenternas ekonomiska intressen som skapar det förtroende som krävs för att de skall vara villiga att agera på den inre marknaden. För att genomföra målet aviseras en lång rad åtgärder vad gäller produkt- och tjänstesäkerhet och lagstiftningen om konsumenternas ekonomiska intressen (bl.a. frågor rörande elektronisk handel, affärsmetoder, finansiella tjänster och tjänster i allmänhetens intresse). Ett effektivt genomförande av konsumentskyddsbestämmelserna:Enligtmeddelandet finns både rättsliga och praktiska hinder för att genomföra konsumentskyddsbestämmelserna på ett effektivt sätt. Kommissionen anser att dessa hinder måste undanröjas för att konsumentskyddsprinciperna skall kunna följas i praktiken. För att uppnå detta mål på medellång sikt bör man, enligt meddelandet, vidta åtgärder när det gäller medlemsstaternas tillsynsarbete, alternativ tvistlösning, information om produkt- och tjänstesäkerhet, civilrättsligt samarbete och stöd till konsumentorganisationer. Konsumentorganisationernas deltagande i EU:s politik:En förutsättning för att konsumentpolitiken skall få avsedd verkan är, enligt kommissionen, att konsumenterna själva, bl.a. genom olika konsumentorganisationer, får möjlighet att bidra till utarbetandet av de politiska åtgärderna som påverkar dem. Att engagera konsumentorganisationerna är också ett bra sätt att kontrollera hur förslagen stämmer överens med verkligheten. För att uppnå målet föreslås bl.a. en översyn av befintliga mekanismer för konsumentorganisationernas deltagande i utarbetandet av EU:s politik och ett förbättrat stöd till konsumentorganisationerna. 1.2.3 Uppföljning av genomförandet av strategin Tanken är att genomförandet av strategin skall ses över kontinuerligt genom olika rapporter. presenterades ett arbetsdokument som utarbetats inom kommissionen med en översyn av hur det löpande åtgärdsprogrammet för strategin genomförts , SEK(2003)1387. Arbetsdokumentet innehåller en redogörelse för de viktigaste resultaten inom kärnverksamheten på konsumentområdet. Dokumentet innehåller vidare en bilaga med en redovisning av vad de åtgärder som genomförts i de olika medlemsländerna för att stödja genomförandet av målen i strategin. Avsikten är att åtgärdsprogrammet skall ses över igen i mitten av och . Regeringen välkomnade, i faktapromemoria 2002/03:FPM28, den konsumentpolitiska strategin och ansåg att kommissionen på ett bra sätt beskrivit rådande läge. Regeringen ställde sig i princip bakom kommissionens övergripande mål och inriktning. Som nämnts i föregående avsnitt avser kommissionen att, inom ramen för genomförandet av den konsumentpolitiska strateginför åren 2002 - 2006, genomföra en översyn av en stor del av den konsumenträttsliga lagstiftningen på EU-nivå. I det följande redovisas några av de lagstiftningsprojekt som pågår eller har aviserats. För en mer heltäckande bild kan hänvisas till bilagan till kommissionens meddelande om en strategi för konsumentpolitiken 2002 - 2006 KOM (2002)208. Kommissionen överlämnade en grönbok om konsumentskyddet inom EU, KOM (2001) 531 slutlig. I grönboken, som syftade till att stimulera en debatt om inriktningen av den framtida konsumentpolitiken inom EU, konstaterades att den konsumenträttsliga lagstiftningen på gemenskapsnivå inte helt håller måttet för de utmaningar som den snabbt föränderliga marknaden innebär. Enligt vad som anfördes i grönboken är gällande lagstiftning i många fall omodern och inte i takt med utvecklingen på marknaden. Därtill kom att en stor del av lagstiftningen är inriktad på speciella konsumentproblem och att den skiljer sig åt runt om inom unionen, vilket, enligt kommissionen, skapat rättslig osäkerhet för näringsidkare som vill rikta sig mot andra länder inom EU och problem för de konsumenter som vill utnyttja de möjligheter som den gränsöverskridande handeln erbjuder. Kommissionen förespråkade i grönboken en högre grad av harmonisering för att uppnå en bättre fungerande marknad för konsumenterna. var föremål för ett remissförfarande , varvid inkom synpunkter från omkring 170 remissinstanser - medlemsländer, organisationer och företag. Vidare inhämtades synpunkter vid en offentlig utfrågning . På grundval av grönboken och reaktionerna på denna överlämnade kommissionen ett meddelande om uppföljningen av grönboken om konsumentskyddet inom Europeiska unionen, KOM(2002)289 slutlig. I meddelandet analyserades de synpunkter som inkommit på grönboken och föreslogs en handlingsplan för ytterligare samråd med medlemsstaterna och olika intressegrupper. 2.1.2 Förslag till direktiv om otillbörliga affärsmetoder överlämnade kommissionen ett förslag till direktiv om otillbörliga affärsmetoder jämte förslag till ändringar i vissa andra direktiv på området, KOM(2003)356. Direktivförslaget, som bygger på grönboken och synpunkterna på denna, syftar till att bidra till att den inre marknaden fungerar väl och säkerställa ett högt konsumentskydd. Detta skall ske genom att medlemsstaternas lagar och andra författningar om otillbörliga affärsmetoder totalharmoniseras. Förslaget gäller affärsmetoder såväl före som efter köpet. Den centrala bestämmelsen i förslaget är ett generellt förbud mot otillbörliga affärsmetoder. Avsikten är att medlemsstaternas befintliga generalklausuler om otillbörliga affärsmetoder skall ersättas med gemensamma kriterier avsedda att avgöra om en affärsmetod är otillbörlig.