utskottsdokument · GQA1FDXVLRF · 2004-10-21 00:00:00 — Kommissionen har inrättat en databas med uppgifter om de tvistlösningsprocedurer och organ som uppfyller de krav som ställs upp i rekommendationen. Databasen är tillgänglig för allmänheten via Internet. har omkring 200 tvistlösningsorgan anmälts från 14 medlemsstater. Från svensk sida har anmälts. Den europeiska reklamationsblanketten syftar till att förbättra kommunikationen mellan konsumenter och näringsidkare så att tvister dem emellan kan göras upp i godo. När det gäller formulärets användning är det tänkt att om en svensk köpt en vara som han eller hon är missnöjd med i ett annat EU-land skall denne kunna få hjälp att fylla i formuläret av ett organ i det egna hemlandet, exempelvis . Formuläret skall sedan skickas till ett tvistlösningsorgan i det andra EU-landet för vidare befordran till näringsidkaren. inte en överenskommelse är tanken att formuläret skall kunna bifogas stämningsansökan som en beskrivning av de faktiska sakförhållandena när talan väcks vid domstol. Reklamationsblanketten har utvärderats i ett pilotprojekt som pågick mellan . I projektet deltog myndigheter och organisationer från tio olika medlemsländer som hade i uppgift att följa upp ett fastställt antal konsumenttvister som behandlades med hjälp av reklamationsblanketten, att i största möjliga utsträckning själva använda reklamationsblanketten vid behandlingen av konsumenttvister samt att främja användningen av blanketten och att hjälpa till med att fylla i den. Från svensk sida deltog i projektet. Sammanlagt 12 062 blanketter omfattades av projektet, varav 26 använts i . Kommissionen redovisade en utvärdering av projektet . Utvärderingen visar bl.a. att blanketten fått ett i stort positivt bemötande och att blanketten kan vara ett användbart instrument för att kommunicera i och lösa konsumenttvister. I vissa länder har blanketten kommit att användas i stor utsträckning och rönt stor uppskattning. 2.14.4 Nätverk för tvistlösning utanför domstol inrättades ett nätverk, EEJ-Net, som skall underlätta för konsumenter och näringsidkare att få tillgång till snabb och effektiv tvistlösning. Nätverket tillhandahåller en kommunikations- och stödstruktur bestående av nationella kontaktpunkter, s.k. clearinghouses, som inrättats av varje medlemsstat samt och . Tanken är att dessa kontaktpunkter skall ge konsumenterna information och stöd när de vill göra en anmälan till ett nationellt tvistlösningsorgan utom domstol. Konsumenterna skall även få hjälp med att fylla i den europeiska reklamationsblanketten. är svenskt clearinghouse. Verksamheten inom EEJ-Net är föremål för en kontinuerlig utvärdering. anordnade kommissionen en konferens med företrädare för kommissionen, parlamentet, medlemsstaterna och olika tvistlösningsorgan. Vid konferensen diskuterades det hittillsvarande arbetet och övervägdes olika sätt att utveckla verksamheten. lanserade kommissionen ett nätverk för gränsöverskridande tvistlösning utanför domstol när det gäller finansiella tjänster, FIN-Net. Nätverket, som kompletterar EEJ-Net, består av omkring 40 nationella tvistlösningsorgan och syftar till att ge konsumenterna tillgång till tvistlösning utanför domstol i samband med gränsöverskridande tvister rörande finansiella tjänster genom att garantera informationsutbyte mellan de olika systemen så att klagomålen kan handläggas så snabbt, effektivt och professionellt som möjligt. Verksamheten är reglerad genom ett samförståndsavtal mellan de olika tvistlösningsorganen. I avtalet finns bestämmelser om bl.a. samarbetets omfattning, riktlinjer för verksamheten, tillämpligt språk, utbyte av information och uppgiftsskydd. Till skillnad från vad som gäller för EEJ-Net finns inte några kontaktpunkter utan meningen är att respektive tvistlösningsorgan skall hänvisa konsumenterna direkt till rätt tvistlösningsorgan i det andra medlemslandet. I strategin för konsumentpolitiken 2002 - 2006 anges att kommissionen, i samarbete med medlemsländerna, avser att vidareutveckla EEJ-Net och FIN-Net. 2.14.5 Kommissionens rekommendation beträffande organ för medling Kommissionens rekommendation (se avsnitt 2.13.2) är begränsad till att avse sådana extrajudiciella organ där tredje man föreslår eller tvingar fram ett beslut för att lösa en tvist. Rekommendationen gäller således inte förfaranden där en tredje man sammanför parterna och hjälper dem att nå fram till en överenskommelse i godo, dvs. I rådets resolution av med anledning av kommissionens arbetsdokument om inrättandet av EEJ-Net konstaterades att det fanns många förfaranden för att reglera konsumenttvister utanför domstol som inte omfattas av kommissionens rekommendation, men som ändå spelar en viktig roll för konsumenterna. Rådet uppmanade därför kommissionen att utveckla gemensamma kriterier för bedömningen av även sådana extrajudiciella organ i syfte att garantera organens kvalitet, opartiskhet och effektivitet så att de skulle kunna tas med i EEJ-Net. Mot denna bakgrund presenterade kommissionen i ett meddelande en rekommendation om principer som skall tillämpas på extrajudiciella organ som deltar i regleringen av konsumenttvister som görs upp i godo, KOM (2001) 310. Enligt rekommendationen är de principer som läggs fast för sådana organ opartiskhet, öppenhet, effektivitet och rättvisa. Genom rekommendationen har kretsen av organ för tvistlösning utanför domstol som kan ingå i EEJ-Net utvidgats till att även avse organ som försöker lösa tvister genom överenskommelser, dvs. De båda rekommendationerna skall tillämpas jämsides och komplettera varandra. presenterades ett utkast till Europeiskt uppförandekod för medlare som utarbetats med stöd av kommissionen. Uppförandekoden innehåller ett antal regler och principer som enskilda medlare och organisationer som tillhandahåller medling frivilligt kan underkasta sig. 2.14.6 Tvistlösning på Internet inleddes i och de första försöken med att utveckla system för tvistlösning på Internet, såväl i konsumenttvister som i tvister mellan näringsidkare. Utvecklingen på området har gått fort och finns ett flertal s.k. on-linesystem för tvistlösning på Internet genom bl.a. medling eller skiljeförfarande (Online Out-of-Court Dispute Resolution, ODR). har en liknande utveckling kunnat skönjas även i , inte minst med anledning av antagandet av det s.k. e-handelsdirektivet . Ett av de första systemen som utvecklades i på området var det franska . Systemet, som inrättades , drivs av frivilliga och erbjuder bl.a. medling i tvister med anknytning till Internet. Vid sidan av tvistlösningssystem på Internet har också inrättats vissa auktorisations- och certifieringssystem som fungerar på så sätt att ett företag som tillhandahåller varor och tjänster på Internet kan få tillstånd att visa ett särskilt märke på sin hemsida om företaget uppfyller vissa minimikrav som har ställts upp av en fristående organisation, exempelvis i fråga om reklamations- och tvisthantering. Den fristående organisationen tillhandahåller normalt även tvistlösning på Internet som är kostnadsfri för konsumenterna. Bland dessa organisationer kan nämnas Which?Webtrader som drivs av den brittiska konsumentorganisationen ?. Inom kommissionen har inletts arbete i syfte att främja utvecklingen av tvistlösningssystem på Internet. Sålunda utarbetades en rapport, i vilken diskuteras tekniska och praktiska aspekter på verksamheten. Enligt strategin för konsumentpolitiken 2002 - 2006 avser kommissionen att inom ramen för det s.k. eEurope-initiativet lägga fram ett meddelande om hur förtroendet för system för tvistlösning på nätet i informationssamhället kan främjas. Syftet med meddelandet skall vara att skapa ett övergripande samförstånd mellan berörda aktörer om kriterier och riktlinjer för certifiering av sådana system. inrättades det s.k. ECODIR (Electronic Consumer Dispute Resolution Platform). ECODIR finansieras av kommissionen och drivs bl.a. av den juridiska fakulteten vid universitet i . Syftet med pilotprojektet är att tillhandahålla kostnadsfri tvistlösning on-line för konsumenter och näringsidkare i gränsöverskridande tvister. Projektet är föremål för en utvärdering. 2.14.7 om alternativ tvistlösning Efter uppmaning från rådet överlämnade kommissionen en grönbok om alternativa system för tvistlösning inom civil- och handelsrätten, KOM (2002) 196. Syftet med grönboken är att inleda en bred diskussionen bland medlemsstaterna och andra berörda parter om en rad olika juridiska frågor rörande alternativ tvistlösning. I grönboken aktualiseras en lång rad olika frågeställningar av juridisk karaktär, bl.a. tillåtligheten av avtalsvillkor om alternativ tvistlösning, preskriptionsfrister, tystnadsplikt, förlikning efter alternativ tvistlösning och tvistlösarens ansvar. har varit föremål för ett remissförfarande. Omkring 160 remissvar inkom. Svaren på grönboken har sammanställts av kommissionen i ett särskilt arbetsdokument . Tanken är att grönboken och de synpunkter som lämnas på denna skall ligga till grund för kommissionens politik på området , både vad gäller lagstiftning och mer operativa insatser. 2.15 Förordning om konsumentskyddssamarbete I grönboken om konsumentskyddet inom EU, KOM(2001)531 (se avsnitt 2.1) underströk kommissionen behovet av en rättslig ram för samarbetet mellan de myndigheter som ansvarar för tillsynen av den konsumenträttsliga lagstiftningen. Kommissionen konstaterade att det inte fanns någon sådan rättslig ram för samordnade åtgärder mot de näringsidkare som riktar sig mot konsumenter i flera medlemsstater. I kommissionens meddelande om en uppföljning av grönboken utlovades ett förslag till rättsligt instrument på området. 2.15.2 Förordning om konsumentskyddssamarbete Kommissionen överlämnade ett förslag till förordning om konsumentskyddssamarbete, KOM (2004) 443. Avsikten med förslaget var att förbättra kontrollen av efterlevnaden av den konsumenträttsliga lagstiftningen vid gränsöverskridande handel. Förslaget togs emot välvilligt av övriga institutioner och vid den första läsning i träffade parlamentet och rådet en överenskommelse om förordningen. Förordningen kommer att formellt antas. Innebörden av förordningen är att det skall inrättas ett nätverk mellan offentliga tillsynsmyndigheter som skall täcka hela den inre marknaden. Dessa myndigheter ges i förordningen en rättslig ram vad gäller rättigheter och skyldigheter i fråga om ömsesidigt bistånd vid handläggning av gränsöverskridande överträdelser. Därmed avses handlingar som strider mot lagar som skyddar konsumenternas ekonomiska intressen och som skadar eller sannolikt kan skada kollektiva intressen för konsumenter som är bosatta i en annan medlemsstat än den där handlingen har sitt ursprung. I varje medlemsstat skall finnas en s.k. central kontaktpunkt, dvs. en myndighet som har att ansvara för samordningen av tillämpningen av förordningen i medlemsstaten. De behöriga myndigheterna skall uppfylla vissa närmare i förordningen angivna krav. En myndighet skall, på begäran av en annan myndighet i nätverket, vidta alla åtgärder som behövs för att förhindra gränsöverskridande överträdelser av lagstiftningen. Förordningen innehåller även bestämmelser om insamling av information och statistiska uppgifter. Tanken är att förordningen inte skall påverka privaträttsligt eller straffrättsligt samarbete. 2.15.3 Konsekvenser för svensk rätt och svensk inställning Eftersom förordningen endast gäller gränsöverskridande överträdelser berörs inte nationell lagstiftning på området. Genom förordningen kommer den marknadskontrollerande myndigheten, dvs. , att åläggas en skyldighet att vidta åtgärder vid gränsöverskridande marknadsföring som härrör från , men som endast riktar sig mot andra medlemsländer. I gengäld kan den svenska myndigheten begära att en marknadskontrollerande myndighet vidtar åtgärder för att komma till rätta med marknadsföring från ett annat medlemsland som drabbar svenska konsumenter. nuvarande befogenether motsvarar i huvudsak vad som krävs enligt förordningen. Förordningen torde inte medföra några större förändringar av svensk rätt. har under lagstiftningsprocessen i princip ställt sig bakom förslaget. DEL III ASSOCIATIONSRÄTT OCH REDOVISNING För att den inre marknaden skall kunna fungera effektivt är det nödvändigt att skapa likvärdiga förutsättningar för företagsverksamheten i form av gemensamma bolagsrättsliga bestämmelser. EG har utfärdat tio numrerade direktiv på bolagsrättens område, där det första direktivet antogs . Man talar om en serie bolagsdirektiv från 1 till 14, där direktiv 9, 10 och 14 inte är antagna och där kommissionen slutligen dragit tillbaka direktiv 5. Bolagsdirektivens syfte är att medlemsstaterna skall skapa en minsta gemensam skyddsnivå för delägare, borgenärer och andra som träder i förbindelse med ett bolag. Direktiven behandlar två huvudgrupper av spörsmål, nämligen rent bolagsrättsliga frågor och frågor som avser redovisningen i företag. Eftersom dagens företagssituation är mycket olik den som rådde vid direktivens tillkomst tillsatte kommissionen en arbetsgrupp inom det s.k. SLIM initiativet (The Simpler Legislation for the Internal Market) med uppdrag att föreslå förenklings- och moderniseringsåtgärder beträffande det första och andra bolagsdirektiven. tillsatte kommissionen en expertgrupp bestående av nationella bolagsrättsliga experter med uppdrag att göra en allmän översyn av EU:s bolagsrättsliga lagstiftning och föreslå moderniseringsåtgärder. En slutrapport skulle lämnas . beslutade vid sitt sammanträde att uppmana kommissionen att organisera ingående diskussioner om den förestående rapporten och möjligt - i samråd med medlemsstaterna - utarbeta en handlingsplan för bolagsrätt som inbegriper företagsstyrning. Rådet förklarade att det avsåg att prioritera behandlingen av denna handlingsplan. Även har visat betydande intresse för detta arbete. lade den ovan nämnda expertgruppen fram sin slutrapport . Rapporten är inriktad på en modernisering av europeisk bolagsrätt och företagsstyrning inom EU. i antog bl.a. en slutsats som innehöll begäran om en handlingsplan för bättre bolagslagsstiftning och företagsstyrning som skulle utarbetas av kommissionen med utgångspunkt i expertgruppens rapport. Med anledning härav överlämnade kommissionen ett meddelande till rådet och - Modernare bolagsrätt och effektivare företagsstyrning i Europeiska unionen- Handlingsplan, KOM (2003) 284 slutlig. I meddelandet förklarar kommissionen varför det europeiska regelverket för bolagsrätt och företagsstyrning måste moderniseras. De centrala politiska mål fastställs som bör ligga till grund för varje kommande initiativ på EU-nivå inom området. En handlingsplan med prioriteringar lämnas för planeringen av de olika åtgärder som bedöms nödvändiga på kort (tidsintervallet år 2003-2005), medellång (tidsintervallet år 2006-2008) och lång sikt (). I planen anges vilka slag av lagstiftningsinstrument som bör användas och när åtgärderna senast skall vara genomförda. lade kommissionen även fram förslag på tio prioriterade åtgärder för att förbättra räkenskapernas kvalitet och skydda investerare, IP, 03,715. De föreslagna prioriterade åtgärderna på revisionsområdet kompletterar kommissionens bredare handlingsplan på området bolagsrätt och företagsstyrning. Innehållet i handlingsplanen bekräftades genom slutsatser som antogs av rådet tillkallade regeringen en kommitté för att göra en översyn av aktiebolagslagen. Kommittén skulle bl.a. föreslå de lagändringar som erfordras med hänsyn till den pågående europeiska integrationen. Kommittén, som antog namnet , har förutom sitt slutbetänkande avlämnat sex delbetänkanden. lämnade aktiebolagskommittén sitt slutbetänkande (SOU 2001:1) Ny aktiebolagslag. Arbetet har varit inriktat på att skriva en helt ny aktiebolagslag. En lagrådsremiss beslutades och enligt propositionsförteckningen planeras en proposition att avlämnas senast . I skrivelsen 1996/97:83 om och den inre marknaden gjorde regeringen bedömningen att arbetet med att utveckla gränsöverskridande associationsformer bör intensifieras. Se även lagutskottets betänkande 1996/97:LU15 s. 10-12. I det följande redovisas läget beträffande rent bolagsrättsliga direktiv och direktivförslag. Vidare redovisas förslag till ett antal EG-förordningar på associationsrättens område. I förekommande fall lämnas också en redovisning för vilka anpassningar som erfordras i svensk lagstiftning. I ett särskilt avsnitt (avsnitt 3.2) behandlas de redovisningsrättsliga frågorna. 3.1.2 Första bolagsdirektivet (publicitetsdirektivet) - antaget ändringsförslag Det första bolagsrättsliga direktivet uppställer krav på offentliggörande av uppgifter och handlingar rörande bolag. Det gäller bl.a. bolagsordning, styrelsemedlemmar, firmatecknare och redovisningshandlingar. Var och en skall genom dessa uppgifter och handlingar kunna skaffa sig en bild av ett bolag och dess verksamhet. Direktivets bestämmelser är i tillämpligt på aktiebolag. Beträffande det första bolagsdirektivet föreslog SLIM-gruppen ett antal moderniseringsåtgärder. lade kommissionen fram ett förslag om ändring av det första bolagsrättsliga direktivet, (Förslag till och Rådets direktiv om ändring av rådets direktiv /151/EEG om krav på offentlighet i vissa typer av bolag, KOM(2002) 279 slutlig). Direktivförslaget har slutligen antagits , (2003/58/EG). Det huvudsakliga syftet med ändringsdirektivet är att förenkla och modernisera reglerna för hur uppgifter och handlingar rörande bolag skall offentliggöras samt underlätta för den som vill ta del av uppgifterna och handlingarna. Framför allt innebär det att uppgifter och handlingar i större utsträckning kommer att kunna hanteras i elektronisk form och att det kommer att vara möjligt att registrera och få ut registeruppgifter på annat språk än det officiella språket där bolagets handlingar är registrerade. Ändringsdirektivet skall genomföras . Förslag till genomförande av vissa bestämmelser i direktivet lämnas i Ds (2003:42) Elektroniskt kungörande. För genomförande av resterande bestämmelser i direktivet kommer att under innevarande höst remittera en promemoria om elektronisk ingivning av ärenden om företagsregistrering. 3.1.3 Andra bolagsdirektivet (kapitaldirektivet) - aviserat ändringsförslag Det andra bolagsdirektivet, som antogs av rådet , om bildande av aktiebolag och om bevarande och ändring av dessas kapital är en av hörnstenarna i europeisk bolagsrätt. Genom det fastställs ett lägsta lagstadgat kapital för aktiebolag. Vidare innehåller det ett antal detaljerade bestämmelser som syftar till att skydda aktieägare och borgenärer som bl.a. är tillämpliga på bolagsbildningen, utdelningen till aktieägarna, förvärv av egna aktier samt ökning eller minskning av kapitalet. Beträffande det andra bolagsdirektivet presenterade SLIM-gruppen flera moderniseringsförslag. Den bolagsrättsliga expertgruppen ansåg att de flesta av SLIM-gruppens förslag verkligen var värda att genomföra. Expertgruppen lade dessutom fram några ytterligare förslag som syftade till att modernisera det andra bolagsdirektivet. I handlingsplanen för modernare bolagsrätt och effektivare företagsstyrning i EU anför kommissionen att den anser att förenklingar av direktivet utifrån SLIM-gruppens rekommendationer kompletterade med den bolagsrättsliga expertgruppens förslag skulle bidra väsentligt till att främja företagens effektivitet och konkurrenskraft utan att försämra skyddet för aktieägare och borgenärer. Ett förslag till ändring av det andra bolagsdirektivet med denna inriktning betraktas därför av kommissionen som en prioritet på kort sikt. Kommissionen kommer vidare på medellång sikt att inleda en översyn av genomförbarheten av en alternativ ordningen för bevarande av kapital. Kommissionen väntas lämna ett förslag till direktiv . 3.1.4 Tredje bolagsdirektivet (fusionsdirektivet) - aviserat ändringsförslag Det tredje bolagsdirektivet antogs . Den bolagsrättsliga expertgruppen lämnade vissa rekommendationer i fråga om omstruktureringsåtgärder som bl.a. gäller att vissa av de krav som uppställs enligt tredje och sjätte bolagsdirektiven bör lindras i specifika fall där de är överflödiga. Enligt handlingsplanen anser kommissionen att den förenkling av omstrukturerings- åtgärder som eftersträvas genom den bolagsrättsliga expertgruppens förslag är önskvärda förutsatt att nödvändiga skyddsåtgärder vidtas. Kommissionen har noterat att en sådan förenkling inte har uppfattats som en omedelbar prioritet av expertgruppen och avser därför att vidta nödvändiga åtgärder på medellång sikt. 3.1.5 Femte bolagsdirektivet (strukturdirektivet) - tillbakadraget direktivförslag När det gäller bolagens organisation föreligger klara skillnader i lagstiftningen medlemsländerna emellan. Det är därför inte någon tillfällighet att det förslag till bolagsdirektiv som föranlett den mest intensiva och omfattande debatten bland medlemsstaterna är förslaget till ett femte bolagsdirektiv, det s.k. strukturdirektivet. Med förebild i den tyska lagstiftningen föreslog kommissionen (O.J. 72/C 131/49) bl.a. att alla aktiebolag skulle ha en dualistisk organisation med ett lednings- och ett kontrollorgan och att arbetstagarna skulle garanteras representation i kontrollorganet. Förslaget mötte starkt motstånd främst från men också från andra medlemsstater där aktiebolaget har en monistisk organisation. framlade kommissionen ett nytt förslag (O.J. 83/C 240/2) som innebar en möjlighet för medlemsstaterna att dels välja mellan den dualistiska och den monistiska organisationsformen, dels själva besluta om formerna för arbetstagarnas inflytande. Förslaget till femte direktivet upptar också bestämmelser om aktiers röstvärde. På förslag av kommissionen (O.J. 91/C 007/4) och 1991 (O.J. 91/C 321/9) föreskriver direktivet i denna del att varje aktie skall ha en röst, men att den nationella lagstiftningen får medge att bolagen emitterar rösträttslösa preferensaktier motsvarande högst av totalantalet aktier i bolaget. Stamaktier med olika röstvärde tillåts däremot inte. Förslaget har mött starkt motstånd främst i . Kommissionen drog tillbaka förslaget till ett femte bolagsdirektiv. Det avgörande skälet till att direktivförslaget drogs tillbaka var att den senaste bolagsrättsliga utvecklingen ansågs ha minskat dess betydelse och att harmoniseringsbehovet blivit större inom andra områden. 3.1.6 Sjätte bolagsdirektivet (fissionsdirektivet) - aviserat ändringsförslag Det sjätte bolagsdirektivet antogs . Redan i det tredje bolagsdirektivet rörande nationella fusioner upptogs kortfattade bestämmelser om s.k. fission, dvs. en uppdelning av ett bolag i ett eller flera bolag. En utförlig reglering kom emellertid till stånd först genom det utfärdade sjätte bolagsdirektivet, kallat fissionsdirektivet. Detta direktiv skiljer sig dock från fusionsdirektivet i det väsentliga avseendet att en anpassning till dess krav är nödvändig endast i medlemsstater som i sin bolagslagstiftning upptar regler om fission. Direktivet kräver inte att sådana regler införs i lagstiftningen. Den bolagsrättsliga expertgruppen lämnade vissa rekommendationer i fråga om omstruktureringsåtgärder som bl.a. gäller att vissa av de krav som uppställs enligt sjätte och tredje bolagsdirektiven bör lindras i specifika fall där de är överflödiga. Enligt handlingsplanen anser kommissionen att den förenkling av omstrukturerings- åtgärder som eftersträvas genom den bolagsrättsliga expertgruppens förslag är önskvärda förutsatt att nödvändiga skyddsåtgärder vidtas. Kommissionen har noterat att en sådan förenkling inte har uppfattats som en omedelbar prioritet av expertgruppen och avser därför att vidta nödvändiga åtgärder på medellång sikt. har i sitt slutbetänkande (SOU 2001:1 s.271 f) föreslagit att delning av aktiebolag bör regleras särskilt. En sådan reglering skulle utgöra ett komplement till fusionsreglerna och underlätta önskvärda omstruktureringar av näringslivet. Uttryckliga lagregler ökar dessutom rättssäkerheten för bolagets aktieägare och borgenärer vid en delning av bolaget.