utskottsdokument · GQA1EBWQJRF · 2004-04-22 00:00:00 — Slutrapport rörande genomförd uppföljning om användningen av yppandeförbud enligt 5kap. 23 kap. 10 § femte stycket Inledning samt uppföljningens genomförande Uppföljningsgruppen har och 2004 bedrivit ett uppföljningsprojekt rörande domstolarnas respektive åklagarmyndigheternas tillämpning av bestämmelserna om s.k. yppandeförbud i 5 kap. 4 § respektive 23 kap. 10 § femte stycket . Kansliet genomförde , på gruppens uppdrag, en enkätundersökning med landets samtliga tingsrätter rörande bl.a. antalet fattade beslut om yppandeförbud enligt 5 kap. 4 § . En sammanställning av svaren återfinns i bifogad promemoria, bilaga A. I promemorian berörs också undersökningar utförda av Riksåklagaren respektive i rörande tillämpningen av 23 kap. 10 § femte stycket . Uppföljningsgruppen höll en utfrågning i ämnet. Vid sammanträdet deltog företrädare för Riksåklagaren, , i samt och tingsrätter. Minnesanteckningar från sammanträdet återfinns i bilaga B. Gällande regler om yppandeförbud Yppandeförbud vid domstolsförhandling (5 kap. 4 § ) Domstolsförhandlingar är enligt huvudregeln i 5 kap. 1 § första stycket offentliga. Domstol kan enligt 5 kap. 1 § andra stycket under vissa förutsättningar förordna att delar av en förhandling inte skall vara offentlig, dvs. hållas inom stängda dörrar. Sådana förordnanden kan bl.a. aktualiseras när det kan antas att det vid förhandlingen kommer att förebringas uppgift för vilken sekretess gäller hos domstolen enligt bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Sekretess gäller enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen bl.a. för uppgifter som hänför sig till förundersökning i brottmål. I syfte att förhindra att en pågående förundersökning störs och sakens utredning därmed försvåras är det vanligt förekommande att domstol, med stöd av de nu nämnda bestämmelserna, förordnar om stängda dörrar i samband med häktningsförhandling. Sekretessen för sekretessbelagda uppgifter som förebringas under domstolsförhandling består enligt 12 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen under den fortsatta handläggningen, om inte domstolen förordnar om annat. Sedan domstolen skilt målet ifrån sig består sekretessen endast om domstolen i domen eller beslutet förordnat om det. aktuell sekretess träffar de anställda i domstolen enligt 1 kap. 6 § sekretesslagen. Även tolkar som anlitas av domstolen har tystnadsplikt enligt denna bestämmelse. Åklagare och poliser har tystnadsplikt i sin egen verksamhet, t.ex. rörande uppgifter för vilka förundersökningssekretess gäller. Häktesvakter träffas också av sekretessen enligt 1 kap. 6 § sekretesslagen eftersom uppgifterna enligt bl.a. 5 kap. 1 § kan vara förenade med sekretess även hos kriminalvården. När det gäller advokater är det i stället reglerna om god advokatsed som avgör om en uppgift får lämnas vidare (8 kap. 4 § ). Det kan även förekomma att andra personer, trots beslut om stängda dörrar, tillåts närvara vid domstolsförhandlingen. Det kan röra sig om personer som inte företräder någon myndighet och därför inte har tystnadsplikt enligt sekretesslagen eller myndighetsföreträdare som inte har tystnadsplikt beträffande den typ av uppgifter som förebringas. De blir då inte bundna av sekretess enligt vad som redogjorts för ovan. För dessa personkategorier öppnas en möjlighet till åläggande av tystnadsplikt genom bestämmelsen i 5 kap. 4 § om yppandeförbud. Där anges att rätten "äge förordna att uppgiften icke får uppenbaras". Ett sådant förordnande träffar samtliga vid förhandlingen närvarande personer. När det gäller advokater sätts, genom ett beslut om yppandeförbud enligt 5kap. 4 § , reglerna om god advokatsed i 8 kap. 4 § åt sidan vad gäller bedömningen av vilka uppgifter som kan lämnas ut. Advokaten åläggs därigenom full tystnadsplikt beträffande uppgifter som förebringats under domstolsförhandlingen. Även för frågan om meddelarfrihet beträffande uppgifter som förebringas under förhandlingen bakom stängda dörrar är det av betydelse om domstolen har förordnat om yppandeförbud. Även om t.ex. domstolspersonal och åklagare har tystnadsplikt enligt sekretesslagens bestämmelser om uppgifter under förundersökningen som förebringats inom stängda dörrar hindrar detta inte dessa personer från att utnyttja sin grundlagsskyddade meddelarfrihet (1kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihets-grundlagen). Har emellertid domstolen förordnat om yppandeförbud enligt 5kap. 4 § inskränker det meddelarfriheten för offentliga funktionärer (16 kap. 1 § 5 sekretesslagen). Här skall dock noteras att yppandeförbudet - och den därmed förenade avsaknaden av meddelarfrihet - endast träffar personer som ålagts yppandeförbud i samband med förhandling bakom stängda dörrar och endast beträffande information som förebringats vid förhandlingen. Det förhållande att en domstol förordnat om yppandeförbud i samband med en häktningsförhandling hindrar således inte enskilda polismän - som inte närvarat vid häktningsförhandlingen - att med skydd av meddelarfriheten dela med sig av information från förundersökningen till pressen. Brott mot tystnadsplikten enligt 5 kap. 4 § är straffbelagt med böter enligt 9 kap. 6 § . Yppandeförbud vid förhör under förundersökning (23 kap. 10 § Polisförhör under förundersökning är, till skillnad från domstolsförhandlingar, inte offentliga. Om förundersökningssekretess råder träffas bl.a. poliser och åklagare av sekretessen. Även i dessa fall är dock andra personer, t.ex. hörda vittnen, oförhindrade att berätta vad som förekommit vid förhöret. Också i dessa fall har de personer som omfattas av sekretessen, t.ex. polismän, trots sekretessen meddelarfrihet enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen. I likhet med vad som gäller i samband med domstolsförhandling sätts reglerna om meddelarfrihet åt sidan genom ett förordnande om yppandeförbud vid polisförhör (16 kap. 1 § 5 sekretesslagen). Ett sådant beslut träffar också de personkategorier som inte annars är ålagda sekretess, t.ex. hörda vittnen. Även här gäller att det är de personer som närvarar vid förhöret som träffas av förordnandet om yppandeförbud och att förbudet endast gäller beträffande uppgifter som förebringats vid förhöret. Även brott mot tystnadsplikten enligt 23 kap. 10 § femte stycket är straffbelagt enligt 9 kap. 6 § . För advokater gäller, i likhet med vad som gäller vid domstolsförhandlingar, att det är god advokatsed som avgör om hos myndigheten sekretessbelagda uppgifter kan lämnas ut (8 kap. 4 § ). Ett beslut om yppandeförbud sätter dock dessa regler åt sidan och advokaten åläggs full tystnadsplikt. Beslut om yppandeförbud enligt 23 kap. 10 § femte stycket fattas av förundersökningsledaren. Förundersökningsledare är antingen åklagare eller polis. I de förundersökningar där fråga om yppandeförbud aktualiseras torde - enligt uppgift från - i regel en åklagare ha tagit över ledarskapet av förundersökningen. Uppföljningsgruppens reflektioner med anledning av genomförd uppföljning Som framgår av sammanställningen av enkätsvar från landets tingsrätter, bilaga A, tillämpas bestämmelsen i 5 kap. 4 § om yppandeförbud mycket sällan av landets tingsrätter. Endast ca 1/3 av landets tingsrätter säger sig alls ha tillämpat bestämmelsen eller 2002. Vid de flesta av de tingsrätter som tillämpat bestämmelsen har detta skett endast vid enstaka tillfällen. Den bild som i media delvis målats upp, att domstolarna slentrianmässigt och i relativt stor utsträckning beslutar om yppandeförbud, vinner inte stöd i den genomförda undersökningen. En annan sak är att det ofta är i mediauppmärksammade ärenden som beslut om yppandeförbud fattas. Utifrån undersökningen kan vidare konstateras att yppandeförbud enligt 5kap. 4 § i princip uteslutande meddelats i samband med häktningsförhandling. Endast i två fall har beslut fattats vid annan typ av förhandling, dels vid en förhandling enligt lagen om särskild utlänningskontroll, dels vid en huvudförhandling rörande en misstänkt gruppvåldtäkt med unga tilltalade och målsägande, där bl.a. parternas föräldrar tilläts närvara under huvudförhandlingen, som i huvudsak hölls bakom stängda dörrar. Skälen för tingsrätterna att besluta om yppandeförbud vid häktningsförhandlingar synes närmast uteslutande ha varit att ge ett förstärkt skydd för förundersökningssekretessen. Utredningarna har i huvudsak rört mycket allvarlig brottslighet. Flera kommentarer från tingsrätterna innehåller att det i regel rör sig om komplicerade utredningslägen rörande grova brott med stort massmedialt intresse. Denna bild har också bekräftats vid uppföljningsgruppens utfrågning. Utifrån enkätundersökningen kan noteras en regional skillnad i tillämpningen. Det kan konstateras att och tingsrätter synes ha tillämpat bestämmelserna om yppandeförbud i väsentligt större utsträckning än övriga tingsrätter i landet. Vid uppföljningsgruppens utfrågning, se bilaga B, framfördes från flera håll uppfattningen att förklaringen till dessa skillnader främst torde ligga i olika kännedom och kunskap om bestämmelserna på olika håll i landet. I andra delar av landet än i synes det som att åklagare och domare är relativt obekanta med bestämmelsen. En utbildningsinsats bland landets åklagare för att öka kunskapen om bestämmelsen kan antas leda till att antalet yrkanden om yppandeförbud ökar totalt sett. I undersökningen har en entydig bild framtonat att åklagarens begäran om yppandeförbud i regel bifalls av rätten. Utformningen av bestämmelsen i 5kap. 4 § ("rätten äge förordna...") är sådan att det lämnats till rättens diskretionära bedömning att avgöra när en begäran om yppandeförbud bör bifallas. I bestämmelsen återfinns inga rekvisit som påkallar restriktivitet i tillämpningen av bestämmelsen. Dessa omständigheter, i kombination med att det är åklagaren som är den som besitter bäst kunskap om utredningen och således bäst torde kunna bedöma behovet av ett beslut om yppandeförbud, kan antas vara förklaringen till att en begäran om yppandeförbud i regel bifalls av rätten. Utan att gå in och detaljgranska akterna i de aktuella målen kan man inte bedöma om tillämpningen kan anses ha skett i enlighet med lagstiftarens intentioner. Någon sådan granskning har inte gjorts av uppföljningsgruppen. Det ankommer inte heller på eller justitieutskottet att ha synpunkter på en enskild tingsrätts rättstillämpning eller på om vissa åklagare framställt yrkanden om yppandeförbud i fall då det inte varit påkallat (jfr 11kap. 2 och 7 §§ regeringsformen). Uppföljningsgruppen kan utifrån den genomförda granskningen konstatera att flera tingsrätter haft svårt att ge mer än en uppskattning av antalet beslut om yppandeförbud. Detta gäller särskilt de tingsrätter som beslutat om yppandeförbud i mer än endast ett fåtal ärenden. Ett sätt att möjliggöra en bättre uppföljning av hur bestämmelserna i 5 kap. 4 § och 23 kap. 10 § femte stycket tillämpas är att ålägga åklagarmyndigheter och allmänna domstolar en rapporterings- och/eller registreringsskyldighet vid beslut om yppandeförbud. registreras inte dessa beslut annat än i den enskilda tingsrätts- respektive åklagarakten, något som försvårar möjligheten att överblicka utvecklingen av tillämpningen av bestämmelserna. Uppföljningsgruppen vill slutligen beträffande diskussionen, bl.a. i media, om obalansen mellan å ena sidan polis och åklagare och å den andra den misstänktes försvarare, till följd av beslut om yppandeförbud, anföra följande. Kritiken från främst försvararhåll i denna fråga rör det förhållandet att försvararen åläggs yppandeförbud men att det läcker information till media ur förundersökningen och att detta leder till en otillfredsställande obalans mellan åklagare och försvar. Läckorna av information till media kan antas i många fall komma från enskilda polismän som lämnat uppgifter med skydd av den grundlagsskyddade meddelarfriheten. Det förhållandet att en tingsrätt i samband med en häktningsförhandling ålagt de närvarande yppandeförbud beträffande uppgifter som förebringats vid förhandlingen har ingen inverkan på meddelarfriheten för polismän som inte närvarat vid förhandlingen. För att kunna förhindra sådana läckor torde antingen krävas att reglerna om meddelarfrihet förändras eller att det bland poliser skapas en ändrad inställning till hur möjligheten att med skydd av meddelarfriheten lämna uppgifter till media lämpligen bör användas. Med denna promemoria avslutar uppföljningsgruppen sin uppföljning av tillämpningen av yppandeförbud enligt 5 kap. 4 § och 23 kap. 10 § femte stycket . Sammanställning av enkätsvar rörande yppandeförbud enligt 5 kap. 4 § m.m. Kansliet gavs i uppdrag att utarbeta och skicka ut en enkät till landets tingsrätter rörande tillämpningen av reglerna om s.k. yppandeförbud enligt 5 kap. 4 § . Enkätfrågorna framgår av bilaga 1. Svar på enkäten har inkommit från 71 av landets 72 tingsrätter. En sammanställning av enkätsvaren återfinns nedan. Vidare har kansliet inhämtat information från Riksåklagaren om den inventering som RÅ genomförde om åklagarnas tillämpning av bestämmelserna om yppandeförbud i samband med förhör enligt 23 kap. 10§ femte stycket . Från i har även inhämtats en rapport från en där genomförd djupare granskning av myndighetens tillämpning av reglerna om yppandeförbud. Tingsrätternas tillämpning av reglerna om yppandeförbud Nedan återfinns en sammanställning av svaren på enkäten. Av landets 72 tingsrätter har alla utom en besvarat enkäten. Noterbart vid analys av de inhämtade uppgifterna är att tingsrätterna inte har någon rutin för att - annat än i målakten - registrera avkunnade beslut om yppandeförbud. Till exempel registreras inte sådana beslut i det databaserade målhanteringssystem (Måhs) som tingsrätterna använder. Detta innebär att vissa stora och medelstora tingsrätter har svårt att ange exakta uppgifter om meddelade beslut om yppandeförbud. Med hänsyn till att beslut om yppandeförbud på de flesta tingsrätter torde meddelas relativt sällan och ofta torde aktualiseras i mål om grov brottslighet med omfattande utredningsmaterial och stort massmedialt intresse finns dock förutsättningar för tingsrätterna att göra relativt goda uppskattningar av antalet beslut. Det är bara 25 av tingsrätterna som eller 2002 har tillämpat bestämmelsen om yppandeförbud. De nio tingsrätter som har meddelat mer än två beslut om yppandeförbud rangordnas nedan utifrån antal beslut i absoluta tal även om en mer intressant uppgift i och för sig torde vara antalet beslut relaterat till domstolens storlek. (drygt 40 domare) Antal: Yppandeförbud beslutat i "färre än av målen med häktade" (drygt 500 häktningsförhandlingar och ca 600 häktningsförhandlingar ) Relativt antal: Ett beslut per domare och år Måltyper: Grovt narkotikabrott, sexualbrott, grova våldsbrott, ekobrott. Svårt utredningsläge, ofta ligabrottslighet (7 domare) Antal: Yppandeförbud vid 10-15 häktningsförhandlingar vardera år. Relativt antal: Två beslut per domare och år Måltyper: Främst narkotikabrott, sexualbrott (ca 110 domare) Antal: Inga beslut alls . Yppandeförbud beslutat vid ca sex tillfällen . Relativt antal: Ett beslut per 20 domare Måltyper: Grovt spioneri, ekobrott, särskild utlänningskontroll. (13 domare) Antal: Yppandeförbud vid tre häktningsförhandlingar vardera år. Relativt antal: Ett beslut per fyra domare och år Måltyper: Mord, narkotikabrott, förberedelse till kapning (4 domare) Antal: Cirka fem beslut totalt under de båda åren, varav ett vid huvudförhandling i brottmål (det enda i landet som rapporterats ). Relativt antal: Ett beslut per två domare och år Måltyper: Beslutet som fattades vid huvudförhandling avsåg ett mål om gruppvåldtäkt med unga misstänkta och målsägande där vårdnadshavarna tilläts närvara trots stängda dörrar. (14 domare) Antal: Yppandeförbud vid 4-5 häktningsförhandlingar totalt under åren 2001och 2002. Relativt antal: Ett beslut per fyra domare och år Måltyper: Mord, narkotikabrott (8 domare) Antal: Yppandeförbud vid fyra häktningsförhandlingar (samtliga i samma mål). Relativt antal: Ett beslut per två domare (7 domare) Antal: Yppandeförbud vid 3-4 häktningsförhandlingar totalt . Relativt antal: Ett beslut per tre domare och år Måltyper: Främst narkotikabrottslighet (8 domare) Antal: Inga beslut . Yppandeförbud beslutat vid tre häktningsförhandlingar . Relativt antal: Ett beslut per tre domare Måltyper: Mord, rån resp. grovt narkotikabrott Ytterligare sex tingsrätter (däribland ) har svarat att de beslutat om yppandeförbud vid totalt två tillfällen . Det rör sig i dessa fall om häktningsförhandlingar rörande mord, grovt narkotikabrott, brott mot rikets säkerhet och ekobrott. Därutöver har tio tingsrätter svarat att de beslutat om yppandeförbud vid ett enstaka tillfälle totalt . Resterande 46 tingsrätter har svarat att de inte beslutat om yppandeförbud under de båda åren. En tingsrätt () har inte besvarat enkäten. Åklagarväsendets undersökningar av tillämpningen av bestämmelserna om yppandeförbud Riksåklagaren har skickat ut en förfrågan bland åklagardistrikten bl.a. rörande hur vanlig tillämpningen av reglerna om yppandeförbud enligt 23 kap. 10 § femte stycket (i samband med förhör under förundersökning) är. Totalt rör det sig om beslut i ett tjugotal ärenden . Tjänsteanteckning bifogas, se bilaga 2. Enligt uppgift från kan det i det materialet inte utläsas att bestämmelsen skulle tillämpas oftare i t.ex. Överåklagaren vid i genomförde en tillsyn av tillämpningen av yppandeförbudsreglerna i regionen från till och med . Tillsynen omfattade såväl åklagarbeslut om yppandeförbud enligt 23 kap. 10§ femte stycket som framställda yrkanden till tingsrätt enligt 5 kap. 4 § . Överåklagarens bedömning är att yppandeförbud tillämpats på ett väl avvägt sätt inom åklagarregionen. Överåklagaren anför bl.a. att det inte finns något som talar för att regionens åklagare använder institutet yppandeförbud slentrianmässigt rörande grova brott eller annars på ett felaktigt sätt, inte heller i en alltför begränsad omfattning. Överåklagaren framhåller i sammanhanget även betydelsen av att meddelade beslut om yppandeförbud dokumenteras väl och bevakas handläggningsmässigt. Protokoll över tillsynen bifogas, se bilaga 3. Bilaga 1 till bilaga A Yppandeförbud (5 kap. 4 § ) För att få en överblick över förekomsten av yppandeförbud skulle utskottets uppföljningsgrupp vilja ha svar på nedanstående frågor. Uppföljningsgruppen är medveten om att beslut om yppandeförbud inte registreras särskilt. Det är inte heller uppföljningsgruppens avsikt att tingsrätten skall vidta några omfattande utredningsåtgärder för att få fram uppgifterna, utan det är tillräckligt med en sammanställning av de beslut om yppandeförbud som respektive rotelinnehavare kommer ihåg. Hur många beslut om yppandeförbud enligt 5 kap. 4 § har domstolen meddelat respektive 2002? Målnummer i dessa mål. Vid vilken typ av förhandling har uppgiften som varje enskilt beslut om yppandeförbud rör förebringats (huvudförhandling, häktningsförhandling, etc.)? Vilken typ av brott har förhandlingen huvudsakligen rört (stöld, rån, narkotikabrott etc.)? Bilaga 2 till bilaga A Beslut om yppandeförbud av åklagare (23 kap. 10 § femte stycket ) Riksåklagaren () genomförde under höstenvintern 2002-2003 en undersökning om tillämpningen av reglerna om yppandeförbud i 23 kap. 10 § femte stycket . , RÅ, har lämnat följande uppgifter om RÅ:s undersökning. Undersökningen genomfördes genom att RÅ bad samtliga åklagarkamrar att redovisa i vilken utsträckning beslut om yppandeförbud hade meddelats jan-sept 2002. Även om svaren i vissa fall var ofullständiga och alla åklagarkamrar inte svarade får svaren anses ge en relativt rättvisande bild av tillämpningen av reglerna om yppandeförbud. Undersökningen visade följande. beslutades det om yppandeförbud i 20 ärenden, att jämföra med det totala antalet ärenden hos åklagarmyndigheten som är ca 160 000 . Av de 38 åklagarkamrar som svarade hade 23 stycken inte meddelat något beslut om yppandeförbud . Yppandeförbuden hade i regel riktat sig mot vittnen och misstänkta som inte är frihetsberövade. Ett flertal av besluten hade meddelats i ärenden där poliser var misstänkta för brott. Undersökningen har inte gett några indikationer på att åklagarnas användning av yppandeförbud har ökat. RÅ har inhämtat material såväl muntligt som skriftligt. Någon sammanställning av materialet - utöver ovanstående - har inte gjorts. Underlaget har heller inte sorterats eller bevarats samlat. Däremot har i gjort en egen undersökning rörande tillämpningen av yppandeförbud. Denna sträcker sig . Västerås-undersökningen bekräftar det resultat som framgår av RÅ:s egen undersökning. Bilaga 3 till bilaga A Sidan 12 (7) 500 2002/0614 Protokoll över tillsyn rörande yppandeförbud Det sätt som reglerna om yppandeförbud har tillämpats av landets åklagare har varit föremål för debatt. Företrädare för advokatkåren har kritiserat åklagare för att dessa slentrianmässigt skulle meddela yppandeförbud i förundersökningar avseende grova brott. Det har varit oklart i vilka situationer regionens åklagare dels meddelat yppandeförbud enligt 23 kap. 10 § sista stycket rörande vad som förekommit vid förhör under förundersökning dels yrkat yppandeförbud enligt 5 kap. 4 § för uppgifter som lämnats vid förhandling i domstol. Med anledning av det sagda har jag beslutat att tillämpningen av reglerna rörande yppandeförbud skulle bli föremål för en särskild tillsyn. Tillsynen har avslutats och redovisas i detta protokoll. Syftet med tillsynen var således främst att jag skulle få bättre kunskap om hur institutet yppandeförbud tillämpas inom åklagarregionen, för att kunna ge råd och synpunkter rörande hur institutet bör tillämpas . Tillsynen har avsett förhållandena vid åklagarregionens sju åklagarkamrar från till och med . Vid tillsynen har åklagarkamrarna skriftligen fått besvara vissa frågor. Det insamlade materialet har sedan granskats. Med hänsyn till vad som iakttagits vid den genomgången har jag inte funnit skäl för en fördjupad granskning av de enskilda ärenden där yppandeförbud meddelats av åklagare eller yrkats av åklagare vid domstol. Följande frågor har ställts till åklagarkamrarna för besvarande: I vilka ärenden har yppandeförbud beslutats av åklagare till och med ? En kort redogörelse för de aktuella ärendena skall lämnas. Uppgift skall också lämnas om när förbudet meddelades under förundersökningen, vilka uppgifter förbudet avsåg och vilken ställning den som meddelades yppandeförbudet intog i målet. Vidare skall skälen för beslutet redovisas och hur beslutet har dokumenterats. Därtill skall uppgift lämnas om beslut har hävts och i så fall när under förundersökningen. I vilka ärenden har yppandeförbud yrkats vid domstol till och med ? En kort redogörelse för de aktuella ärendena skall lämnas. Vidare skall skälen för yrkandet redovisas. Uppgift skall också lämnas om domstolens ställningstagande och skälen för detta. Har det under ovan nämnd tidsperiod funnits ärenden där yppandeförbud inte har meddelats eller yrkats men där det borde ha skett? En kort redogörelse för de aktuella ärendena skall lämnas. En redogörelse skall lämnas för anledningen till att ett förbud inte meddelades eller yrkades. Vidare bör skälet till att förbud borde ha meddelats redovisas. Åklagarkamrarna inom regionen har redovisat följande uppgifter. Vid Åklagarkammaren i har yppandeförbud beslutats av åklagare i ett fall . I detta fall yrkade åklagaren också yppandeförbud vid domstol. Vidare har yppandeförbud yrkats vid domstol i ytterligare två fall. Ett av ärendena gällde grovt narkotikabrott m.m. Hemlig telefonavlyssning pågick . Flera personer var föremål för avlyssning. frihetsberövades en person (X) i . Han hade i sin besittning drygt heroin. X hade uppdrag från Y att föra in narkotikan till . som X frihetsberövades i greps Y i . Vid det första förhöret med Y, som sålunda ägde rum , närvarande jouradvokaten, som vid tillfället inte var förordnad som offentlig försvarare för Y. Mot bakgrund härav beslutade åklagaren om yppandeförbud.