utskottsdokument · GQA1FDXVLRF · 2004-10-21 00:00:00 — Det är inte acceptabelt att de medlemsstater som har kommit längre än andra på detta område tvingas att backa till följd av en EU-harmonisering. Kommissionen har aviserat ett förslag till rekommendationer på området för företagsstyrning, bl.a. i fråga om ersättning till företagsledningar, . I sammanhanget bör också uppmärksammas att företagsstyrning nu finns med bland prioriterade verksamhetsområden. Organisationen har beslutat att se över sina principer för företagsstyrning i syfte att anta en moderniserad version av principerna . Kommissionen deltar aktivt i detta arbete. Liknande frågor har behandlats i arbete. Kommissionen tillsattes av regeringen för att granska förtroendeskadliga företeelser inom det svenska näringslivet, (dir. 2002:115 och dir. 2003:115). Den har bl.a. haft till uppgift att etablera en dialog med näringslivets ägare och företrädare om dagens situation när det gäller förtroendet för näringslivet och att granska om det förekommer förtroendeskadliga företeelser inom det svenska näringslivet och, i så fall, kartlägga dessa. I kommissionens uppdrag ingick vidare att analysera behovet av åtgärder som kan stärka och säkerställa förtroendet för det svenska näringslivet samt att bedöma om lagstiftning, offentlig reglering och näringslivets eget regelverk behöver förändras samt föreslå de åtgärder som bedöms nödvändiga. Kommissionen har redovisat sitt arbete i betänkandet (SOU 2004:47) Näringslivet och förtroendet. Av särskilt intresse i detta sammanhang är det förslag till en särskild svensk företagsstyrningskod som tagits fram av en till kommissionen knuten arbetsgrupp. Förslaget presenteras i betänkandet (SOU 2004:46) Svensk kod för bolagsstyrning. Förslagen är föremål för remissbehandling. Vidare bör också nämnas att kommer att remittera en promemoria där frågor om beslut om och redovisning av förmåner till företagsledningen behandlas. Inom EG har det utfärdats flera direktiv som behandlar frågor om företagens redovisning. Direktiven har till syfte att inom gemenskaperna skapa en minsta gemensam skyddsnivå för delägare, borgenärer och andra som träder i förbindelse med ett företag. Det fjärde bolagsrättsliga direktivet (78/660/EEG) innehåller bestämmelser om årsbokslut och förvaltningsberättelse (vad som i brukar kallas årsredovisning) i aktiebolag och vissa handelsbolag. Direktivet syftar bl.a. till att uppställa likvärdiga minimikrav på den ekonomiska information som företagen skall låta allmänheten ta del av. Det sjunde bolagsrättsliga direktivet (83/349/EEG) behandlar skyldigheten för de ovan nämnda företagen att upprätta en sammanställd redovisning och en sammanställd förvaltningsberättelse (vad som i brukar benämnas koncernredovisning). Syftet med direktivet är att uppställa krav på likvärdig information om koncerner så att intressenter lättare skall kunna bedöma dels koncernens ställning och resultat, dels de ekonomiska banden mellan koncernföretagen. Även det elfte bolagsrättsliga direktivet (89/666/EG) om krav på offentlighet i filialer, som har öppnats i en medlemsstat av vissa bolagsformer som lyder under lagstiftningen i en annan stat, innehåller bestämmelser om redovisning. Direktivet ställer krav på att bolag som lyder under en medlemsstats lagstiftning och öppnar filial i en annan medlemsstat skall offentliggöra bl.a. vissa räkenskapshandlingar i den andra staten. Syftet med detta är att ge tredje man samma skydd oavsett om ett bolag väljer att etablera sig i en medlemsstat genom ett dotterföretag eller genom en filial. Särskilda direktiv har antagits om årsbokslut och sammanställd redovisning för kreditinstitut och värdepappersbolag samt för försäkringsföretag (bankredovisningsdirektivet respektive försäkringsredovisningsdirektivet). Innehållet i redovisningsdirektiven har ändrats vid ett flertal tillfällen. genomfördes vissa ändringar i bl.a. det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Ändringarna innebär att de gränsvärden som gäller för vissa förenklade regler för mindre företag har höjts. ändrades de fjärde och sjunde bolagsrättsliga direktiven samt bankredovisningsdirektivet så att vissa finansiella tillgångar och skulder kan värderas till verkligt värde. Syftet med direktivet var att möjliggöra en tillämpning av en viss internationell redovisningsstandard. I syfte att anpassa den svenska lagstiftningen på redovisningsområdet till EG-direktiven antog ny redovisningslagstiftning för bl.a. aktiebolag och vissa handelsbolag (prop. 1995/96:10, bet. 1995/96:LU4). Den nya lagstiftningen omfattar tre nya lagar - årsredovisningslagen (1995:1554), lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag samt lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag - samt ändringar i bl.a. aktiebolagslagen och bokföringslagen. Årsredovisningslagen skall, med undantag för finansiella företag som skall tillämpa lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag respektive lagen om årsredovisning i försäkringsföretag, tillämpas av samtliga företag som är skyldiga att avsluta den löpande bokföringen med en årsredovisning. De nya årsredovisningslagarna innehåller bestämmelser om företagens offentliga redovisning, dvs. Bestämmelser om företagens icke-offentliga redovisning, dvs. om löpande bokföring och arkivering, finns i bokföringslagen (1999:1078). Den lagen skall tillämpas av alla näringsidkare oavsett i vilken form verksamheten bedrivs och oavsett verksamhetens art. I detta sammanhang är av särskilt intresse att regeringen i propositionen till en ny bokföringslag (prop. 1998/99:130) - mot bakgrund av vad som gäller i andra EU-länder - aviserat en allmän översyn av förekommande gränsvärden i redovisningslagstiftningen i samband med en framtida utvärdering av den nya lagstiftningen. Inom pågår ett arbete som syftar till att göra t.ex. bestämmelser om när bokföringsskyldighet inträder mera enhetliga och överskådliga. Resultatet av detta arbete avses att redovisas i en departementspromemoria . Såväl bokföringslagen som de tre årsredovisningslagarna är ramlagar och skall, inom de ramar som lagreglerna anger, kompletteras med annan normgivning. Detta kommer till uttryck genom bestämmelser om att den bokföringsskyldige har att iaktta god redovisningssed (se 4 kap. 2 § BFL och 2 kap. 2 § ÅRL). God redovisningssed har i förarbetena till bokföringslagen (se prop. 1998/99:130 s. 178) beskrivits som de normer som grundas på - utöver lag och föreskrifter - redovisningspraxis och rekommendationer och uttalanden från vissa myndigheter och organisationer, framförallt , och . De antagna ändringarna i de fjärde och sjunde bolagsrättsliga direktiven samt bankredovisningsdirektivet har genomförts i svensk rätt. De nya reglerna innebär bl.a. att det i årsredovisningslagen har införts bestämmelser av innebörd att derivatinstrument och vissa andra finansiella instrument får tas upp till verkligt värde. För kreditinstitut och värdepappersbolag har motsvarande värderingsregel i stället utformats som ett krav (prop. 2002/03:121, bet LU2, rskr 26). Den nya lagstiftningen trädde i kraft . och värdepappersbolag är skyldiga att tillämpa de nya reglerna vid upprättandet av redovisningar från det räkenskapsår som inleds eller . I det följande redovisas utvecklingen på området inom EU och nationellt. 3.2.2 för finansiell rapportering publicerade kommissionen ett meddelande om en ny strategi på redovisningsområdet, KOM 95(508). I meddelandet föreslog kommissionen att Europeiska unionen skall lägga hela sin tyngd bakom det internationella harmoniseringsförfarande som (numera namnändrat till , IASB) står bakom. Kommissionen uttalade att det är nödvändigt att vidta åtgärder som garanterar att befintliga International Accounting Standards (IAS) - dvs. de redovisningsstandarder som /IASB har gett ut - är förenliga med EG:s redovisningsdirektiv och att kommande standarder kommer att överensstämma med gemenskapslagstiftningen. IASB är ett särskilt internationellt privaträttsligt redovisningsorgan som bedriver ett mycket omfattande arbete med inriktning på att uppnå en världsomfattande harmonisering och acceptans av reglerna på redovisningsområdet. De redovisnings- standarder som /IASB har gett ut har vunnit allt större global acceptans. deltar i IASB:s arbete i egenskap av observatör och har tagit initiativ till en vidareutveckling av redovisningsreglerna inom EU och etableringen av en närmare anpassning till IASB:s regelsystem. Kommissionen antog ett meddelande rörande för finansiell rapportering: den fortsatta inriktningen, KOM (2000) 359. I meddelandet föreslås att det skall krävas att alla börsnoterade EU-företag skall utarbeta sin sammanställda redovisning i enlighet med en enda enhetlig uppsättning redovisningsstandarder, nämligen IAS, senast . Om enhetliga finansiella rapporteringsregler av hög kvalitet införs för kapitalmarknaderna inom EU, kommer marknaden som helhet att fungera effektivare, vilket reducerar företagens kapitalkostnader. välkomnade detta meddelande och framhöll i sina slutsatser att jämförbarhet mellan de årsredovisningar som utarbetas av börsnoterade EU-företag, inbegripet finansiella institut och försäkringsföretag, är ett väsentligt inslag i integreringen av de finansiella marknaderna. uppmanade också kommissionen att lägga fram ett förslag om införande av detta nya krav och upprätta en lämplig mekanism för erkännande av IAS-standarder. överlämnade kommissionen ett förslag om tillämpning av internationella redovisningsstandarder. och rådet antog en förordning om tillämpning av internationella redovisningsstandarder (se vidare nedan 3.2.3). Medlemsstaterna har i olika sammanhang ställt sig bakom en utveckling i den riktning som kommissionen har föreslagit i de ovan nämnda meddelandena. Det har bl.a. kommit till uttryck i det direktiv om värdering och redovisning av finansiella instrument som rådet och antog och som redovisats ovan. Kommissionen utfärdade en rekommendation om redovisning, värdering och lämnande av upplysningar när det gäller upplysningar i företags årsbokslut och förvaltningsberättelser (2001/453/EG). Rekommendationen syftar till att presentera riktlinjer för hur bestämmelserna i fjärde och sjunde direktiven (direktiven /660/EEG och 83/349/EEG) skall tillämpas på miljöfrågor. 3.2.3 EG:s förordning om tillämpning av internationella redovisningsstandarder Ett viktigt steg i arbetet med fullbordandet av den inre marknaden för finansiella tjänster har tagits genom att och rådet har antagit kommissionens förslag till en förordning om tillämpning av internationella redovisningsstandarder, (EG) nr 1606/2002. Enligt förordningen skall alla europeiska företag vars värdepapper är noterade på en reglerad marknad senast upprätta sina koncernredovisningar enligt de IAS som kommissionen godkänner för tillämpning inom EU. Syftet med förordningen är att den, genom dess krav på enhetliga redovisningsprinciper inom EU, skall bidra till att skapa en ändamålsenlig, kostnadseffektiv och fungerande kapitalmarknad. Förordningen förstärker den fria rörligheten för kapital på den inre marknaden och skapar förutsättningar för företag i gemenskapen att konkurrera på lika villkor om de tillgängliga finansiella resurserna på såväl gemenskapens kapitalmarknader som de globala marknaderna. Förordningen innebär i huvudsak att kommissionen, i enlighet med ett i förordningen särskilt angivet förfarande, skall besluta om att vissa internationella redovisningsstandarder skall vara gällande inom gemenskapen. De internationella redovisningsstandarder som avses är främst International Accouting Standards (IAS) och International Financial Reporting Standards (IFRS). Vissa villkor skall vara uppfyllda för att kommissionen skall kunna besluta att en viss standard skall vara gällande inom gemenskapen. Av kommissionen godkända standarder skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i form av förordningar. En av kommissionen godkänd standard måste tillämpas av europeiska bolag när de upprättar sina koncernredovisningar. Kravet på tillämpning gäller dock inte alla bolag utan endast bolag som är upptagna till handel på en reglerad marknad i någon medlemsstat enligt det s.k. investeringstjänstdirektivet. Som huvudregel gäller att de bolag som omfattas av förordningen måste tillämpa de aktuella standarderna fr.o.m. det första räkenskapsår som inleds efter utgången av . En EG-förordning är direkt tillämplig i medlemsstaterna. De svenska bolag som omfattas av förordningen, dvs. bolag vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, kommer därför utan vidare att vara skyldiga att använda sig av de redovisningsstandarder som kommissionen har godkänt när de upprättar sina koncernredovisningar. Svenska införlivandeåtgärder varken behöver eller får vidtas. I några avseenden har det emellertid i förordningen överlämnats till medlemsstaterna att avgöra i vilken utsträckning redovisningsstandarderna skall tillämpas. Regeringen beslutade därför att tillkalla en särskild utredare som fick i uppdrag att överväga de frågor som förordningen ger upphov till. Utredaren överlämnade sitt betänkande (SOU 2003:71) Internationell redovisning i svenska företag. I utredningsbetänkandet anförs att det finns ett klart värde i att det så långt möjligt etableras en uppsättning redovisningsregler som kan accepteras av börser och andra finansiella aktörer världen över. Med ett alltmer internationaliserat svenskt näringsliv med företag som verkar på en global marknad kan inte , anförs det; skapa egna redovisningslösningar utan måste i stället följa den internationella utvecklingen. Vad som sagts leder, enligt utredningen, till slutsatsen att svenska företag måste ges ökade möjligheter att tillämpa IAS redovisningsprinciper och att en övergång till en fullständig IAS-redovisning i främst större företag bör underlättas. På så sätt främjas den önskvärda utvecklingen mot en enda världsomspännande redovisningsreglering för internationellt verksamma företag. Utredningen föreslår bl.a. att alla företag, såväl noterade som icke-noterade, skall ha en möjlighet att upprätta sina redovisningshandlingar i enlighet med IAS och att möjligheterna att tillämpa IAS redovisningsprinciper inom ramen för årsredovisningslagen förbättras väsentligt. Förslagen i betänkandet innebär att det utkristaliseras två alternativa regelverk för företagens redovisning. Det ena är årsredovisningslagen och god redovisningssed och det andra är IAS. IAS-förordningens krav på tillämpning av IAS i koncernredovisningen gäller fr.o.m. . I förordningen ges dock medlemsstaterna möjlighet att skjuta på tillämpningen av förordningen till för vissa kategorier av företag. I betänkandet föreslås att denna möjlighet utnyttjas för moderföretag som endast är noterade för skuldebrev. Förslaget innebär att ett sådant företag får, men behöver inte, vänta med att gå över till IAS-redovisning . Utredaren har även haft i uppdrag att göra en bedömning av vilka konsekvenser IAS-förordningen får för det svenska normgivningssystemet. Utredningens slutsats är att med all sannolikhet kommer att upphöra med sin rekommendationsutgivning vilket kommer att leda till en ökad arbetsbelastning, och ett ökat resursbehov, för i första hand men även för . En lagrådsremiss med förslag till kompletterande svensk lagstiftning beslutades och enligt propositionsförteckningen planeras en proposition att avlämnas . Enligt IAS-förordningen spelar redovisningsdirektiven en viktig roll i mekanismen för antagande av de IAS som skall gälla inom EU. Redovisningsdirektiven kommer även i fortsättningen att vara den grundläggande lagstiftningen för bolag som inte utarbetar sina årsbokslut eller sin sammanställda redovisning i enlighet med antagna IAS-standarder till följd av IAS-förordningen. Direktiven måste därför uppdateras så att de ger rum för och är förenliga med innehållet i nuvarande och framtida IAS. Slutligen behandlar direktiven vissa betydelsefulla frågor som ligger utanför räckvidden för IAS-förordningen (t.ex. kraven på revision och utarbetande av förvaltningsberättelse) och kommer även i fortsättningen att reglera dessa områden. Mot den ovan redovisade bakgrunden har kommissionen lagt fram ett förslag till och rådet om ändring av tre av de direktiv som behandlar redovisningsfrågor, (och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv /660/EEG, 83/349/EEG och 91/674/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning i vissa typer av bolag och försäkringsbolag). antogs ändringsdirektivet av och rådet, 2003/51/EG. Direktivet syftar till att avlägsna alla föreliggande oförenligheter mellan redovisningsdirektiven och IAS, att säkerställa att de alternativa redovisningsmetoder som är tillåtna enligt IAS kan utnyttjas av de EU-företag som inte kommer att omfattas av IAS-förordningen samt att uppdatera den grundläggande strukturen i redovisningsdirektiven. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de författningar som är nödvändiga för att följa direktivet . Regeringen har överlämnat proposition 2003/04:157 Nya bestämmelser om revisionsberättelsens utformning. Propositionen innehåller förslag till de lagändringar som behövs för att följa direktivet. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 3.2.5 Redovisning och aktiekapital i euro har tidigare beslutat ändringar i redovisningslagstiftningen som möjliggör för aktiebolag, ekonomiska föreningar m.fl. associationer att fr.o.m. det räkenskapsår som inleds närmast efter utgången av ha sin redovisning i euro i stället för i svenska kronor (bet. 1999/2000:LU8). Däremot gäller möjligheten inte för enskilda näringsidkare, handelsbolag eller stiftelser. I sammanhanget bör nämnas att regeringen i propositionen i ärendet utlovat att snabbutreda frågan om möjlighet för svenska företag att redovisa även i andra valutor än svenska kronor och euro (prop. 1999/2000:23). En departementspromemoria om detta (Ds 2000:15) har remitterats. Ärendet bereds inom . 3.2.6 Kommissionens tio prioriterade åtgärder för att förbättra räkenskapernas kvalitet och skydda investerare Kommissionen lade, som redovisats ovan, fram förslag på tio prioriterade åtgärder för att förbättra räkenskapernas kvalitet och skydda investerare (IP/03/715). De föreslagna prioriterade åtgärderna på revisionsområdet kompletterar kommissionens bredare handlingsplan på området bolagsrätt och företagsstyrning. Syftet med kommissionens förslag är att säkerställa att investerare och andra berörda parter fullständigt skall kunna lita på de reviderade räkenskapernas tillförlitlighet, att förhindra intressekonflikter för revisorer och förstärka EU:s skydd mot Enron-liknande skandaler. I planen aviseras kommande förslag till ny EU-lagstiftning i syfte att göra en genomgripande översyn av den befintliga lagstiftningen och utsträcka dess tillämpningsområde. När dessa förslag väl antagits kommer de, , att tillhandahålla en heltäckande uppsättning för hur revisioner bör genomföras och för den revisionsinfrastruktur som krävs för att garantera revisionskvalitet. Planen är uppdelad på prioriterade åtgärder på kort (tidsintervallet år 2003-2004) respektive medellång sikt (tidsintervallet år 2004-2006). Bland de kortfristiga prioriterade åtgärderna ingår att stärka den offentliga tillsynen över revisorer på både medlemsstats- och EU-nivå, att kräva att (Internationella revisionsstandarder) tillämpas på all lagstadgad revision i EU och att inrätta en föreskrivande för revision för att komplettera den omarbetade lagstiftningen och möjliggöra ett snabbt antagande av mer detaljerade bindande regler. Kommissionens förslag bekräftades genom slutsatser som antogs av rådet . antog en ny revisorslag (prop. 2000/01:146, bet. 2001/02:LU3). Den nya lagen bygger i väsentliga delar på det harmoniseringsarbete som bedrivs på europeisk nivå när det gäller frågor om revisorers opartiskhet och självständighet. Lagen innehåller en definition av begreppet revisionsverksamhet samt ett flertal nyheter som bl.a. syftar till att garantera revisorers och revisionsverksamhetens opartiskhet. Lagstiftningen bygger på Revisionsbolags- utredningens betänkande (SOU 1999:43) Oberoende, ägande och tillsyn i revisionsverksamhet. Kommissionen utfärdare en rekommendation angående revisorers oberoende i EU (2002/590/EG). I meddelandet anför kommissionen att det är av grundläggande betydelse för allmänhetens förtroende för revisionsberättelsens tillförlitlighet att revisorer som utför lagstadgad revision har en oberoende ställning. Det ger trovärdighet åt den finansiella information som offentliggörs och är av stort värde för investerare, fordringsägare, anställda och andra som har intressen i . Detta gäller särskilt när företagens verksamhet är av intresse för allmänheten (t.ex. börsnoterade företag, kreditinstitut, försäkringsbolag, fondföretag och investeringsbolag). Som redovisats ovan lade kommissionen fram förslag på tio prioriterade åtgärder för att förbättra räkenskapernas kvalitet och skydda investerare. Ett av målen med åtgärderna är att förhindra intressekonflikter för revisorer och förstärka EU:s skydd mot Enron-liknande skandaler. Bland de prioriterade åtgärderna på kort sikt ingår att stärka den offentliga tillsynen över revisorer på både medlemsstats- och EU-nivå. Bland de prioriterade åtgärderna på medellång sikt ingår att stärka revisorers oberoende och regler om god revisionssed, att fördjupa den inre marknaden för revisionstjänster samt en granskning av revisorns ansvarighet. Kommissionen har lagt fram ett direktivförslag om lagstadgad revision av årsbokslut och sammanställd redovisning och om ändring i bl.a. det åttonde bolagsrättsliga direktivet (revisorsdirektivet), KOM(2004) 177 slutlig. Direktivförslaget utgör ett av de viktigaste initiativen i kommissionens åtgärdsprogram . Förslaget breddar avsevärt det tidigare åttonde direktivets tillämpningsområde genom att klargöra lagstadgade revisorers skyldigheter, deras oberoende och etik, genom att ett krav på extern kvalitetssäkring införs, en kraftfull offentlig tillsyn över revisorsyrket säkerställs samt att samarbetet mellan tillsynsorgan inom EU stärks. anser att direktivförslaget i huvudsak är bra liksom kommissionens strävanden mot en mer långtgående harmonisering av reglerna om revision. har dock en del substansiella invändningar. Övriga medlemsstater är välvilligt inställda till förslaget i stort, men likson har många medlemsstater substansiella invändningar. En kontroversiell fråga som är av mycket stor betydelse för några medlemsstater är vilka krav som skall ställas på den offentliga tillsynen av revisorskåren. Ett genomförande av direktivförslaget skulle främst kräva ändringar i gällande svenska regler om revisorer. I sammanhanget kan även nämnas att regeringen tillsatt en kommission för analys av behovet av åtgärder som säkerställer förtroendet för det svenska näringslivet (Dir. 2002:115 och 2003:115). Kommissionen fick i uppdrag att bl.a. granska och analysera brister i rollfördelningen mellan ägare, företagsledning och revisorer i större företag. Kommissionen skall även - i ljuset av utländska redovisningsskandaler och den pågående harmoniseringen inom EU - analysera behovet av ytterligare regler som syftar till att säkerställa revisorers oberoende. En av kommissionens huvuduppgifter är att bedöma om lagstiftning, offentlig reglering och näringslivets eget regelverk behöver förändras, varvid konsumentperspektivet särskilt skall uppmärksammas. Kommissionen har redovisat sitt uppdrag i betänkandet (SOU 2004:47) Näringslivet och förtroendet. Betänkandet är föremål för remissbehandling. 4.1 Upphovsrätt och närstående rättigheter Upphovsrätt innebär ett tidsbegränsat skydd åt den som skapat ett litterärt eller konstnärligt verk, t.ex. författare, kompositörer och konstnärer. Skyddet innebär att skaparen av verket har rätt att utnyttja detta ekonomiskt och att han eller hon har ett visst ideellt betonat inflytande över hur och i vilka sammanhang det används.